Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 14 січня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000953, за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, та засудженого ОСОБА_6 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області

від 08 липня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Беєвого Липово-Долинського району Сумської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не мав.

За вироком районного суду, залишеним без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України

до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймати постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Згідно з вироком районного суду ОСОБА_6 визнано винним

у тому, що він, обіймаючи посаду Стрижавського селищного голови Вінницького району Вінницької області, будучи службовою особою, вчинив службове підроблення, тобто видачу завідомо неправдивого документа.

ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні Стрижавської селищної ради, розташованому на вул. 40-річчя Перемоги, 7 у смт Стрижавці, достовірно знаючи, що 21 лютого 2013 року на 32-ї сесії 6-го скликання Стрижавської селищної ради питання щодо відшкодування різниці в тарифах ДП «Комунальник» хоча й виносилось, але остаточно не було прийнято, дав усну вказівку бухгалтеру ради, яка не знала про результати голосування депутатами ради стосовно зазначеного питання, виготовити рішення сесії від 21 лютого 2013 року № 18 щодо збільшення видатків загального фонду селищного бюджету, в тому числі, дотації ДП «Комунальник» у розмірі 100 000 грн.

Після отримання цього рішення від бухгалтера ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що питання виділення коштів ДП «Комунальник» остаточно не прийнято, підписав цей документ і завірив його печаткою.

Зазначеними діями ОСОБА_6 бюджету було завдано матеріальної шкоди в розмірі 100 000 грн.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення та закрити кримінальне провадження за його обвинуваченням. При цьому ОСОБА_6 наполягає на тому, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення. Також засуджений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, в тому числі й судом апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотні порушення кримінального процесуального закону, стверджуючи про порушення судом апеляційної інстанції ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав свою касаційну скаргу, прокурора, яка підтримав касаційну скаргу прокурора і частково скаргу засудженого, перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи, наведені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, а скаргу засудженого задовольнити частково.
Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими згідно зі ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

За ст. 419 КПК України у мотивувальній частині апеляційного суду має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляції без задоволення підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необгрунтованою.

Як убачається з ухвали апеляційного суду, зазначених вимог закону

в цій справі належним чином не було виконано.

З матеріалів кримінального провадження видно, що апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 подав як засуджений, так і прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Однак апеляційний суд усупереч ст. 419 КПК України, залишаючи ці скарги без задоволення, не надав вичерпної відповіді, на яких підставах, передбачених процесуальним чи матеріальним законами, він визнав наведені у них доводи неспроможними.

При цьому як видно зі змісту апеляційної скарги прокурора, він порушував питання про необхідність скасування вироку щодо

ОСОБА_6 через невідповідність призначеного йому покарання тяжкості вчиненого злочину та особі винного унаслідок м`якості, у зв`язку з чим просив апеляційний суд постановити новий вирок.

Проте, залишаючи цю скаргу прокурора без задоволення, суд апеляційної інстанції жодним чином на означив підстав, на яких він визнав цю скаргу необґрунтованою, а також не висловив своєї позиції щодо правильності та справедливості виду й розміру покарання, призначеного ОСОБА_6 .

Як випливає зі змісту оскаржуваної ухвали, суд до того ж належним чином не обґрунтував своєї позиції щодо неспроможності доводів засудженого, наведеного в його апеляційній скарзі.

Зокрема, в апеляційній скарзі засуджений наполягав не тільки на невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та на недоведеності його винуватості у інкримінованому йому протиправному діянні, а й стверджував, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ст. 366 КПК України, оскільки у нього не було прямого умислу на підроблення офіційного документа і цей документ не може вважатися предметом злочину, а також указував на відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення у своїх діях. При цьому кожен із зазначених доводів, які, на думку засудженого, були підставами для скасування вироку, він належним чином розкрив і мотивував у своїй скарзі.

Однак суд апеляційної інстанції фактично не проаналізував доводів засудженого щодо відсутності в його діях прямого умислу, наявності у них об`єктивної сторони інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також належності документа, який видав засуджений, до предмету злочину, передбаченого ст. 366 КК України, обмежившись загальними фразами щодо безпідставності цих доводів.

До того ж поза увагою суду апеляційної інстанції залишилась

і невідповідність мотивувальної частини вироку районного суду (в частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням способу вчинення кримінального правопорушення) протиправним діям,

у вчиненні яких обвинувачувався ОСОБА_6 , оскільки останньому відповідно до обвинувального акта ставилась у вину саме видача завідомо неправдивого офіційного документа, у той час як у вироку описано процес та обставини складання документа й надання йому ознак офіційного.

Таким чином, з огляду на наведене рішення апеляційного суду через порушення ним вимог ст. 419 КПК України не можна вважати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене в цій ухвалі, перевірити всі доводи, викладені в поданих апеляційних скаргах засудженого та прокурора, оцінити кожний доказ

із точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне

й обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог процесуального

та матеріального законів.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 ____________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3