УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий 1-го ВКР СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотанням.
У судовому засіданні слідчий пояснила, що станом на цей час письмове повідомлення про підозру лише складено та підписано прокурором та слідчим, однак підозрюваному не вручено.
Прокурор у судовому засіданні зауважив на необхідності залишення клопотання без розгляду по суті, оскільки повідомлення про підозру особі не вручено.
Слідчий суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження,дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.
Положення Глави 18 КПК України свідчать, що будь-який запобіжний захід щодо особи може бути застосований до підозрюваного, яким, виходячи з норм КПК України, є особа, яку повідомлено про підозру.
У даному випадку з провадження випливає, що повідомленя про підозру було сформоване слідчим та погоджене прокурором, однак не вручено особі, яку підозрюють останні у вчиненні певних злочинів..
Відповідно д оч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Статтею 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.
Однак, у судовому засіданні, усупереч вимог ст.ст. 22, 26 КПК України, сторона обвинувачення не довела, що письмове повідомлення було направлено підозрюваному, у спосіб передбачений КПК України для вручення повідомлень (ст.ст. 135, 136 КПК України).
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Гарькавий проти України" від 18 лютого 2010 року зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 КЗПЛ. Цей перелік винятків є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Отже, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі (ч. 5 ст. 9 КПК України).
За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання залишити без розгляду по суті, у зв`язку з відсутністю у провадженні підозрюваного, який отримав повідомлення про підозру згідно положень ч. 1 ст. 278 КПК України.
Враховуючи вище викладене, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1