У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08.12.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгорода, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки з покладенням передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язку - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень і на користь держави судові витрати в розмірі 1402 гривень 82 копійок.
Речовий доказ: мотоцикл марки «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_6 ..
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 19 травня 2014 року, о 15 - й годині 25 - ти хвилинах, керуючи мотоциклом марки «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Минайській у лівій крайній смузі проїзної частини дороги в напрямку пр. Свободи - вул. Грушевського в м. Ужгороді в порушення вимог п. п. 12.3, 18.4 ПДР України, на нерегульованому пішохідному переході, біля будинку № 15, не вжив заходів до зменшення швидкості, не впевнився у відсутності пішоходів, не зупинився, не зважаючи на те, що у правій крайній смузі руху автомобіль марки «Дейво», державний номерний знак НОМЕР_2 , зупинився, надаючи дорогу пішоходу, та здійснив наїзд на неповнолітнього ОСОБА_10 , який переходив проїзну частину дороги, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку із істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, яке полягає у відсутності технічного запису судових засідань 23 березня та 4 вересня 2015 року та у не приведенні до присяги свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не роз`ясненні їм процесуальних обов`язків і не попередженні про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Зазначає, що судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки недостатньо враховано тяжкість злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди, дані про особу - щиро не розкаявся, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Вказує також на те, що судом неправильно вирішено питання про повернення ОСОБА_6 мотоцикла, який не довів, що є його власником. Крім того, зазначає, що у вступній частині вироку відсутній номер кримінального провадження.
Законний представник потерпілого в апеляції просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову скасувати, стягнувши з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень і матеріальну шкоду в розмірі 8423 гривень 66 копійок. Посилається на те, що судом не взяті до уваги рецепти і фіскальні чеки, які підтверджують витрати потерпілого на придбання лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, а також ту обставину, що потерпілому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, наслідки від отримання яких мають місце до теперішнього часу.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та апеляційних скарг; доводи прокурора про скасування вироку та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції; пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляцій прокурора і потерпілого; виступи учасників судового провадження в судових дебатах; останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають частковому задоволенню.
Згідно з вимогами п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження у суді першої інстанції.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що технічний запис трьох судових засідань: 23 березня, 6 серпня та 4 вересня 2015 року відсутній, журналів судових засідань за 6 серпня, 2 і 4 вересня 2015 року немає. Крім того, в журналах відсутні дати судових засідань, на технічному запису при відкладенні розгляду справи
не зафіксовані відомості щодо дати і часу наступного судового засідання. ( а. с. 145 - 152, 153 - 155, 156 157, 158, 159).
Зазначене порушення кримінального процесуального закону є істотним, що у відповідності до вимог ст. 415 КПК України тягне за собою скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Крім того, даний вирок всупереч вимогам ст. 370 КПК України ухвалений на підставі доказів, що отримані з порушенням вимог п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України, а саме: свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були допитані всупереч вимогам ст. 352 КПК України без приведення їх до присяги.
Судом також неправильно вирішено питання про долю речового доказу мотоцикла марки «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки рішення суду не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, в яких відсутні документи, що підтверджують право власності ОСОБА_6 на даний мотоцикл. Рішення суду в цій частині не відповідає вимогам ч. 9 ст. 100, ст. ст. 368, 374 КПК України.
Що стосується посилань прокурора на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то прокурором не наведено передбачених кримінальним процесуальним та кримінальним законами підстав, які б перешкоджали застосуванню ст. 75 КК України. Загальні посилання прокурора на недостатність врахування тяжкості злочину, на часткове відшкодування заподіяної шкоди носять загальний характер і не висвітлюють конкретні обставини, які не були враховані судом, але свідчать про підвищену небезпечність ОСОБА_6 як особи і унеможливлюють його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. Факт, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності й має погашену судимість не є обставиною, що перешкоджає застосуванню ст. 75 КК України. Тим більше, що обвинувач, як це вбачається із обвинувального акта, не вважає її такою, що обтяжує покарання згідно з вимогами ст. 67 КК України. ( а. с. 2 - 6 ).
Апеляційна скарга представника потерпілого в частині неналежного розв`язання цивільного позову є обґрунтованою, оскільки у вироку не наведено мотивів визначення розміру стягнутої моральної шкоди. Судом не вказано, які саме обставини із тих, що зазначені в цивільному позові, були враховані, а які відкинуті й чому. Стосовно вирішення питання щодо матеріальної шкоди, то суд не обґрунтував, які саме докази, надані потерпілим, він вважає недопустимими і чому. Загальне посилання у вироку на ЦПК України, без зазначення конкретної правової норми і без викладення мотивів прийнятого рішення є непереконливим.
Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають частковому задоволенню. Оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно вжити заходів до усунення виявлених недоліків, провести судовий розгляд у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини кримінального правопорушення, належним чином перевірити доводи апелянтів, дати відповідну оцінку зібраним і дослідженим доказам у їх сукупності та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 368, 370 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги прокурора прокуратури м. Ужгорода ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 16 вересня 2015 року щодо
ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: