1Справа № 335/6506/15-к 1-кс/335/3359/2015
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2015 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 12.05.2015 року,

В С Т А Н О В И В:
06.07.2015 року адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 12.05.2015 року, в якій зазначив, що слідчим слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 за наслідками розгляду матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 02.03.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, за заявою ОСОБА_5 щодо неправомірних дій працівників Бердянської виправної колонії №77, винесено постанову про його закриття у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

Заявник з даною постановою не погоджується, вважає її незаконною та передчасною, оскільки, на його думку, слідчі дії виконанні не у повному обсязі.

Зокрема, в оскаржуваній постанові слідчий посилався на покази засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 які вказали, що саме ОСОБА_5 відмовився виходити з автозака, виявляв непокору працівникам колонії та вдарив двох. Проте, ці покази стосуються іншого кримінального провадження, що було порушено відносно ОСОБА_5 для виправдання його побиття.

Засуджені вказані в постанові конкретно не вказують на те, що до ОСОБА_5 застосовувалась фізична сила, а саме резинові кийки, вони говорять, що запустили газ в камеру, але вони ще говорять про те, що оскільки ОСОБА_5 відмовився виходити з автозака, співробітники колонії ногами та руками його виштовхували. Проте, як застосовувалися до нього кийки не бачили.

Крім цього слідчим не з`ясовано, хто саме застосовував фізичну силу. Свідчення як вказаних засуджених так і співробітників колонії відрізняться між собою, кожен говорить в розріз з показами ОСОБА_5 та іншх. Засуджені поясняють, що в автозаку кийки не застосовувались, бо щоб наносити значні удари після яких будуть синці, там не достатньо місця. Багато із засуджених не бачили ОСОБА_5 після того як вели до чергової частини. Деякі бачили, коли він сидів на землі біля автозака, а його в кайданках утримували за руки співробітники колонії, при цьому він спротиву не чинив. Ніхто з засуджених не бачив як били ОСОБА_5 і де він знаходився після того, як його вивели з автозака.

05.03.2015 року після оприлюднися цих подій в інтернеті, в колонію виїхали представники «Харьківської правозахисної групи «Права Людини», яким стало відомо, що ОСОБА_5 був окремо від всіх виведений до іншого приміщення, після чого жорстоко побитий, про що було зроблено фото та відео його тілесних ушкоджень, які не могли бути спричинені при тих подіях які відбувались в автозаку. На фото чітко видно множинні синці на голові, обличчі та всьому тілу.

Посилаючись на те, що постанова про закриття кримінального провадження винесена слідчим передчасно, оскільки викладені в заяві факти належним чином не було перевірено, слідчі дії виконані не у повному обсязі, а саме: не встановлено хто конкретно застосовував спецзасоби у вигляді кайданів та гумових кийків, та іншу фізичну силу до ОСОБА_5 ; не встановлено де ОСОБА_5 знаходився після вигрузки засуджених з автозака; не проведено одночасний допит свідків та самого ОСОБА_5 , що могло би усунути розбіжності та встановити істину по даному провадженню; слідчим не надано належної уваги судово-медичній експертизі, не встановлено звідки у ОСОБА_5 сті льки тілесних ушкоджень та їх причину виникнення; не встановлено, з яких причин інші засуджені, що чинили супротив адміністрації колонії не притягнуті до дисциплінарної відповідальності, просив суд скасувати постанову слідчого прокуратури Запорізької області та направити на додаткове розслідування.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав, які в ній викладені.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що слідчим у повному обсязі проведені слідчі дії для встановлення істини по даному кримінальному провадженню та винесено обґрунтовану постанову про закриття кримінального провадження.

Вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, прихожу до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 02.03.2015 року за заявою ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 внесено відомості про скоєний злочин з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 365 КК України, а саме спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень працівниками Бердянської виправної колонії № 77.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, слідчим здійснено ряд слідчих дій, спрямованих на перевірку фактів, які викладені у заяві потерпілого ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 12.05.2015 року зазначене кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю в діях працівників Бердянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби в Запорізькій області ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий встановив, що 27.02.2015 року особи, які засуджені до позбавлення волі, коли прибули до Бердянської виправної колонії № 77, злісно відмовлялися виконувати законні вимоги адміністрації колонії щодо виходу із спеціального автомобілю, проявляли буйство, чинили фізичний опір, а ОСОБА_5 чинив інші насильницькі дії. Вказані засуджені неодноразово попереджалися адміністрацією колонії про можливість застосування фізичної сили та спецзасобів. Тільки після цього працівники Бердянської виправної колонії № 77 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 за наказом заступника начальника ОСОБА_19 застосували відносно засуджених, у тому числі і ОСОБА_5 , фізичну силу та спеціальні засоби: гумові палки (ГП-73, спеціальний засіб «Терен-4» та наручники). Без застосування сили та вказаних спеціальних засобів у адміністрації колонії не було можливості припинити дії засуджених, пов`язані з відмовою покидати спеціальний автомобіль, здійсненням членоушкодження, фізичним опором та іншим насильницьким діям. ОСОБА_5 являвся організатором масової злісної непокори вимогам адміністрації Бердянської виправної колонії № 77 27.02.2015 року.

Виходячи із викладеного, слідчий прийшов до висновку, що працівники Бердянської виправної колонії № 77 застосували фізичну силу та спецзасоби у встановленому законом порядку і при цьому не вийшли за межі своїх службових повноважень, у зв`язку з чим в їх діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Проте, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не у повному обсязі перевірені доводи потерпілого, що призвело до неповноти досудового розслідування та, на думку слідчого судді, свідчить про передчасність винесеної постанови про закриття кримінального провадження.

Завданням кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинний не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За вимогами ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий в межах своєї компетенції зобов`язаний розпочати судове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення, або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі постановлені нею питання, виключаючи провадження в справі й обумовлюють її закриття.

Як вбачається із заяви потерпілого ОСОБА_5 про скоєння відносно нього кримінального правопорушення працівниками Бердянської виправної колонії № 77, він зазначав, що 27.02.2015 року його було доставлено у спецвагоні до Бердянської виправної колонії № 77. В приміщення автозаку зайшли працівники колонії, які у грубій формі із застосуванням ненормативної лексики накинулися та почали бити осіб, які знаходилися у камерах автозаку. Перед тим, як до машини зайшли працівники колонії він наніс собі один поріз передпліччя. Потім працівники колонії йому нанесли декілька ударів руками та ногами, вивели із автозаку та повалили на землю, надягли наручники та продовжили бити, а потім завели його у цех промзони із зеленими воротами та зеленими двірьми, де його завалили на матрац та протягом 20 хвилин обливали холодною водою, наступивши ногою на затилок, він упирався обличчям у мокрий матрац, у зв`язку з чим почав задихатися.

Згідно протоколу допиту в якості потерпілого від 06.03.2015 року, ОСОБА_5 зазначав, що після того, як його вивели із автозаку його продовжували бити приблизно3-5 хвилин, а потім відвели до цеху, де працівники колонії продовжували його бити та обливали холодною водою, вони його давили, коли той лежав на мокрому матраці та не давали можливості встати Він декілька разів непритомнів, а потім приходив до тями після обливання водою. Йому погрожували, ображали, піднімали його руки у наручниках, виламуючи таким чином плечові суглоби. Прийшов до тями вже у черговій частині і як він туди попав він не пам`ятає. Після цього він приймав душ і йому обробили рану, забинтували її та відправили у ДІЗО.

Допитавши під час проведення досудового розслідування у якості свідків інших осіб, які прямували однією машиною із ОСОБА_5 до Бердянської виправної колонії, а також працівників зазначеної установи, які, в тому числі перебували 27.02.2015 року у складі зустрічної варти, слідчий встановив, що засуджені, які прибули до Бердянської виправної колонії № 77 для відбування покарання у вигляді позбавлення волі, злісно відмовлялися виконувати законні вимоги адміністрації колонії щодо виходу із спеціального автомобілю, проявляли буйство, чинили фізичний опір, а ОСОБА_5 чинив інші насильницькі дії. Вказані засуджені неодноразово попереджалися адміністрацією колонії про можливість застосування фізичної сили та спецзасобів і після цього працівники Бердянської виправної колонії № 77, діючи у відповідності до ст. 106 КВК України та розділу ХХ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року, застосували відносно засуджених, у тому числі і ОСОБА_5 , фізичну силу та спеціальні засоби: гумові палки (ГП-73, спеціальний засіб «Терен-4» та наручники).

Слідчий суддя вважає, що за доведеності обставин застосування сили та спецзасобів, внаслідок чого ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження, з метою припинення протиправних дій ОСОБА_5 у приміщенні спеціального автомобілю для перевезення засуджених, такі висновки слідчого у повному обсязі підтверджені матеріалами кримінального провадження № 0000089 і доводи потерпілого ОСОБА_5 , викладені у заяві, в тій частині, що він не чинив опору працівникам Бердянської виправної колонії № 77 при намаганні витягнути засуджених осіб із автозаку та не відмовлявся виконувати їх вимоги, у зв`язку з чим працівники колонії не мали підстав застосовувати до нього силу та спецзасоби, є такими, що спростовуються дослідженими слідчим суддею матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, слідчим не перевірені інші доводи заяви потерпілого ОСОБА_5 , які можуть свідчити про вчинення працівниками Бердянської виправної колонії № 77 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Так, зокрема, слідчим залишились не перевіреними доводи ОСОБА_5 щодо застосування до нього працівниками Бердянської виправної колонії № 77 сили після того, як всіх засуджених вивели із спеціального автомобілю, біля нього, а згодом ще у окремому цеху, який розташований на території колонії.

Зокрема, у потерпілого не з`ясовано до якого саме приміщення, за його твердженням, його відводили і били і чи бачив це хтось із засуджених, які разом з ним прибули до Бердянської виправної колонії; не з`ясовано чи наносили йому працівники колонії удари за допомогою спеціальних засобів саме у приміщенні спеціальної машини, і якщо так то скільки ударів було завдано.

Не проведено огляд приміщення, в якому за твердженням потерпілого його били, з метою встановлення наявності чи відсутності слідів кримінального правопорушення.

При допиті свідків не з`ясовано чи бачили інші засуджені, як ОСОБА_5 відводили до іншого приміщення після того, як всіх вивели із спеціальної машини, чи був одразу разом із усіма засудженими у черговій частині ОСОБА_5 та при огляді.

У свідка ОСОБА_30 , який є фельдшером колонії, і пояснював, що біля автомобілю він надав першу допомогу ОСОБА_5 , а згодом приходив до нього у ДІЗО, не з`ясовано чи різнилися тілесні ушкодження ОСОБА_5 між тим, як він надавав йому медичну допомогу біля спеціального автомобілю і тим, як надавав допомогу у ДІЗО, і чи відповідали тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_5 в момент надання ним медичної допомоги біля автомобілю тим ушкодженням, які зазначені у висновку експерта № 161 від 04.03.2015 року.

Слідчим також не встановлено хто саме із працівників колонії наносив удари ОСОБА_5 , які спричинили легкі тілесні ушкодження потерпілому і відображені у висновку експерта, і скільки таких ударів йому було завдано кожним із працівників колонії і за яких обставин.

Не проаналізовано чи відповідають покази свідків висновку експерта, згідно якого ОСОБА_5 було спричинено не менш ніж дванадцять травматичних дій.

Вказані обставини необхідно встановити слідчому за допомогою додаткових допитів потерпілого та свідків та проведенням інших слідчих дій.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 12.05.2015 року задовольнити.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Запорізької області від 12 травня 2015 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 за ч. 2 ст. 365 КК України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 31 липня 2015 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1