печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3308/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.10.2015 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0005646 від 13.10.2014, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судимий:

- 22.01.1996 Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 215 КК України в редакції 1960 року на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 28.10.1999 Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 222 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 42 КК України в редакції 1960 року на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 30.08.2007 Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі; звільнився 10.08.2010 умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 1 день,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 , 12 жовтня 2014 року, приблизно о 22.00 год., перебуваючи неподалік від будівлі 9/11 по вул. Арсенальна в м. Києві побачив раніше незнайомого ОСОБА_11 , після чого в нього виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення його майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань, повторно, ОСОБА_7 , застосувавши до ОСОБА_11 насильство, яке не є безпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося у нанесенні декількох ударів кулаками по тілу ОСОБА_11 , подавив волю останнього до опору.

Після цього, ОСОБА_7 обшукав кишені ОСОБА_11 та відкрито викрав майно потерпілого, а саме гаманець ТМ «Піквардо» чорного кольору вартістю 2339 грн. 10 коп., піджак чоловічий вартістю 800 грн., золотий ланцюжок разом із золотим натільним хрестиком загальною вагою 11 грамів, вартістю 6500 грн., а всього на загальну суму 9 639 грн. 10 коп., яким розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, по суті фактичних обставин справи пояснив, що 12 жовтня 2014 року, приблизно о 22.00 год., він разом з друзями перебував неподалік від будівлі 9/11 по вул. Арсенальна в м. Києві. В цей час до них підійшли раніше незнайомі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, та стали «нав`язувати свою компанію». На ґрунті цього між ними виник словесний конфлікт, в ході якого він один раз штовхнув потерпілого в груди. Через 40 хвилин він зустрів ОСОБА_11 на перехресті вул.Арсенальна та вул. Немировича - Данченка, потерпілий поскаржився на те, що в нього викрали особисті речі, почав звинувачувати його в цьому, проте будь-яким майном потерпілого він не заволодівав.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , суд провівши судове слідство у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дослідивши докази сторони обвинувачення та докази сторони захисту, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинені злочину за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що 12 жовтня 2014 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_13 приїхали на АДРЕСА_2 , де близько 21.30 год. вирішили придбати продукти харчування. Він зайшов до продуктового кіоску, а ОСОБА_14 залишився на вулиці. Коли через 5-7 хвилин він повернувся, то побачив біля ОСОБА_14 групу людей, зауважив йому, що їм потрібно йти додому, проте в цей час один із молодиків, а саме ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, почав висловлюватися на його адресу нецензурними словами. Коли вони з ОСОБА_15 вже стали відходили від цієї компанії, його хтось окрикнув. В цей момент до нього підбіг ОСОБА_7 , і коли він озирнувся, останній наніс декілька ударів йому кулаком в обличчя. Потім підбігли друзі останнього та також нанесли йому декілька ударів по тулубу. Піднявшись з асфальтного покриття, він помітив, що декілька невідомих осіб, наносять удари кулаками в обличчя ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_16 зірвав з нього золотий ланцюжок та заволодів піджаком, в якому знаходився гаманець «Піквадро» з грошима, карточками та ключами від квартири. Разом з викраденими речами та своєю компапнією ОСОБА_7 з місця злочину пішов. Після чого він спільно з ОСОБА_14 почав шукати власні речі, в надії найти ключі від квартири, а також викликали міліцію. На перехресті вул. Арсенальна та вул. Немировича - Данченка він зустрів ОСОБА_7 , якого відразу впізнав, оскільки останній до того ж характерно «шкутильгав», висунув йому вимогу повернути викрадені речі, однак останній лише нагрубив. Коли приїхали працівники міліції, він вказав на ОСОБА_16 як на особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження та заволоділа його майном, що також підтверджується даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 25.11.2014 ( Том 1 а.с. 101-107). Раніше з ОСОБА_7 він знайомим не був, підстав обмовляти останнього в нього не має. Зауважив, що ОСОБА_7 один раз напередодні дня судового розгляду йому зателефонував і під час розмови висловлював погрози у зв`язку із розпочатим відносно нього кримінальним провадженням.

По показаннях свідка ОСОБА_14 слідує, що 12.10.2014 близько 22.00 год. він разом з товаришем ОСОБА_11 повертались додому. Останній зайшов у продуктовий кіоск, щоб купити пива та хліба, а він підійшов на вулиці до компанії незнайомих людей в кількості близько 8 осіб, серед яких був і ОСОБА_7 , щоб попросити запальничку. В цей час вийшов ОСОБА_11 , який звернувся до нього зі слова: « ОСОБА_17 , йдемо додому», після чого на адресу останнього з боку людей із вказаної компанії пролунали образливі слова, які викликали словесну перепалку з ОСОБА_11 . Через деякий час на цьому ж місці розпочалась бійка, під час якої близько 4 осіб били його, а решта ОСОБА_11 . Він особисто бачив, як ОСОБА_7 був серед тих осіб, які били його товариша ОСОБА_11 , а потім, коли бійка припинилась, ОСОБА_7 зірвав з шиї ОСОБА_11 золотий ланцюжок із хрестиком. Він це зрозумів по характерному жесту руки ОСОБА_7 . В той час, як били ОСОБА_11 , він бачив в руках останнього піджак, який після бійки в нього вже не було. Коли всі розійшлись, він вирішив із ОСОБА_11 пошукати по району речі, які в останнього було викрадене, зокрема портмоне, яке знаходилось в піджаку, а також викликали працівників міліції. Через деякий час неподалік від місця, де було вчинено злочин, вони зустріли ОСОБА_7 , після чого приїхали працівники міліції, які останнього затримали. Крім того, працівники міліції знайшли під деревом портмоне «Піквадро» ОСОБА_11 , яке відразу останній впізнав. Зауважив, що він бачив знайдене в цей вечір портмоне, яке було саме таке, як було викрадене в цей день у ОСОБА_11 , оскільки він разом з останнім купляли його в магазині, і саме він радив купити його ОСОБА_11 . Крім того, свідок стверджував, що впізнав ОСОБА_7 по голосу, коли той приходив до них додому, відразу після того, як прийшло запрошення з суду, і просив покликали через домофон «Господина ОСОБА_11 », а в подальшому чинив погрози останньому, щоб той забрав заяву з міліції.

Свідок ОСОБА_18 старший інспектор патрульної служби Печерського ГУ МВС України в м. Києві в суді показав, що близько 22.00 год. 12 жовтня 2014 року він отримав виклик, що біля пологового будинку в районі вул. Арсенальної пограбували людину. По прибуттю на місце, до них звернувся ОСОБА_11 , який повідомив, що його побили, забрали гаманець та золотий ланцюжок. Спільно з заявником вони почали обходити прилеглу територію, зустріли ОСОБА_7 , на якого вказав потерпілий як на особу, яка разом з іншими його побила і заволоділа його речима. ОСОБА_16 тверджень потерпілого в частині вчинення відносно нього неправомірних дій не заперечував, стояв мовчки. Потім вони разом із заявником знайшли під деревом гаманець останнього, який було в нього викрадене в цей день, після чого викликали СОГ.

Свідок ОСОБА_19 дав аналогічні за змістом показання, що і ОСОБА_18 .. Доповнив, що коли вони прибули на виклик, потерпілий казав, що декілька хвилин тому його побили і пограбували, показував рани. Також пояснив, що при проведенні огляду місця події оперативною групою був виявлений гаманець з емблемою ТМ «Піквардо», потерпілий сказав, що це його.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 13.10.2014, при проведенні вказаної слідчої дії в період часу з 01.05 год. по 01.45 год., тобто відразу після вчинення кримінального правопорушення, органом досудового розслідування на перехресті вул. Арсенальна та вул. Н. Данченка було виявлено гаманець потерпілого, який долучено до справи в якості речового доказу ( Том 1, а.с. 87-90, 91-93). Вказаний речовий доказ було оглянуто в судовому засіданні.

З метою перевірки вказаного доказу протоколу огляду місця події від 13.10.2014 на предмет належності і допустимості, судом викликались і допитувались всі учасники вказаної слідчої дії. За результатами проведених дій, суд дійшов висновку про те, що позиція захисту щодо визнання цього протоколу ОМП недопустимим доказом є безпідставною, з огляду на наступне.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 спеціаліст при проведенні вказаної слідчої дії показав, що прибув на місце у складі СОГ. Працівники патрульної служби вказали на місце, де під деревом перебував шкіряний гаманець чорного кольору. Вилучення цього гаманця ним проводилось за участю понятих, який був поміщений до сейф-пакету та опечатаний. Ніяких зауважень від понятих не надходило. При цьому, останні з метою недопущення залишення ними слідів на грунті землі та знищення можливих існуючих слідів, могли перебувати поруч на тротуарі, точно не пам`ятав. Але стверджував, що поняті бачили, звідки було вилучено гаманець. Підтвердив об`єктивність і правильність інформації, викладеній у протоколі ОМП від 13.10.2014.

Аналогічні за змістом показання надав свідок ОСОБА_21 , який будучи слідчим Печерського РУ ГУМВС України в м.Києві 13.10.2014 в складі СОГ виїжджав на місце події, звідки було вилучено викрадений у потерпілого ОСОБА_11 під час злочину шкіряний гаманець, про що ним було складено відповідний протокол слідчої дії. На момент вилучення гаманець був порожнім. Поняті при проведенні слідчої дії були присутні, їх було запрошено працівниками ППС. Вони бачили, як вилучався гаманець, що і засвідчили своїми підписами у протоколі слідчої дії.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 не заперечували факт того, що були запрошені 13.10.2014 понятими при проведенні ОМП і саме їх підписи містяться у протоколі цієї слідчої дії. Разом з тим, до їх показань в частині того, що вони не бачили, звідки вилучався гаманець, який їм було пред`явлено вже в пакеті опечатаним, суд відноситься критично з огляду на те, що вказані свідки є особами, які з обвинуваченим ОСОБА_7 знайомі декілька років, товаришують в одній компанії, що не було перевірено слідчим на початку проведення слідчої дії, а тому суд вважає, що вказані свідки поняті можуть бути зацікавленими в наданні таких свідчень з метою допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності. До того ж, сумнівною є причина виникнення їх підписів під протоколом ОМП, зокрема «на прохання слідчого», оскільки ці особи жодних зауважень з цього приводу у протоколі не висловлювали, жодні скарги від них щодо проведення слідчої дії за їх участю з порушенням вимог закону у матеріалах справи відсутні.

З цих же причин, суд критично відносить до показань свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_24 з приводу обставин конфлікту, який мав місце 12.10.2014 у вечірній час між потерпілим ОСОБА_11 зі свідком ОСОБА_25 з однієї сторони, та компанією ОСОБА_7 з іншої, оскільки вказані особи тривалий час товаришують з ОСОБА_7 в одній компанії, а тому можуть мати зацікавленість у наданні свідчень з метою допомогти обвинуваченому ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності за свої злочинні дії.

Натомість, в судовому засіданні не встановлені і захистом не доведені мотиви, з яких потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_14 можуть мати зацікавленість в обмовлянні ОСОБА_7 у вчиненні грабежу, якого вони до події злочину не знали і конфліктів з ним не мали.

Додатково на причетність ОСОБА_7 до вчиненні злочину відносно потерпілого ОСОБА_11 12.10.2014 вказує той факт, що обвинувачений, усвідомлюючи незаконність подій, до яких він причетний, вчиняв дії, спрямовані на те, щоб схилити потерпілого ОСОБА_11 відмовитись від ініціювання його кримінального переслідування. Так, сам обвинувачений не заперечував, що з цією метою він телефонував на мобільний телефон ОСОБА_11 .. Однак, до слів обвинуваченого з приводу того, що такі дії ним вчинялись лише один раз, суд відноситься критично з огляду на наявні матеріали за результатами виконання ухвали суду від 21.07.2015 про надання тимчасового доступу до документів оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», за змістом яких обвинувачений з 4 рази (двічі 03.02, а також 05.02 та 10.02.2015) телефонував на номер мобільного телефону ОСОБА_11 (т.2 а.с. 69-70, 89-92) Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_26 підтверджували, що чули, як ОСОБА_7 висловлював погрози ОСОБА_11 під час цих телефонних розмов.

За таких обставин, позиція обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його непричетності до побиття потерпілого, а також заволодіння його майном, судом визнається як безпідставна і така, що спрямована на уникнення ним кримінальної відповідальності за свої злочинні дії, оскільки вона спростовується сукупністю вищенаведених доказів.

Суд також вважає безпідставною позицію захисту щодо необхідності перекваліфікації дії ОСОБА_7 зі ст. 186 КК України на ст. 296 КК України, оскільки зібраними доказами доводиться правильність кваліфікації дії обвинуваченого саме за вказаною органами досудового розслідування статтею кримінального закону.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та в межах висунутого обвинувачення кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність та/або відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, має середню освіту, проте офіційно не працевлаштований та суспільно корисною працею не займався, за місцем постійного проживання характеризується формально, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України, судом під час розгляду справи не встановлено.

Оцінивши конкретні обставини вчинення злочину та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання у виді позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив і під час судимості, що не знята і не погашена у встановленому законом порядку, знов вчинив злочин, що свідчить про його відверте небажання стати на шлях виправлення, хоча і враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, який при цьому не перешкоджає перебуванню його в місцях позбавлення волі, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, справедливе й достатнє для досягнення цілей покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 на суму 9300 грн. матеріальних збитків (т.1 а.с. 7) та 700 грн. моральної шкоди (т.2 а.с. 210) суд вважає необхідним задовольнити частково. Так, матеріальні збитки на суму 9300 грн., що складається з вартості викраденого у ОСОБА_11 під час злочину майна, суд вважає необхідним задовольнити на суму, за вирахуванням вартості повернутого потерпілому гаманця 2000 грн., тобто 7300 грн., оскільки судом встановлено наявність причинного зв`язку між діями ОСОБА_7 та завданими потерпілому збитками, розмір яких визнаний судом доведеним. Моральні збитки в сумі 700 грн. суд вважає необхідним задовольнити повністю.

Долю речових доказів вирішує у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України. Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту з 20 лютого 2015 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 7300 грн. (сім тисяч триста гривень) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та 700 грн. (сімсот гривень) моральної шкоди.

Речові докази:

- Шкіряний гаманець чорного кольору, який знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_11 , - залишити в його користуванні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя - ОСОБА_1