Справа № 396/2332/15-к
Провадження № 1-кп/396/200/15
УХВАЛА
16.11.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого: ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
представника служби у справах дітей Новоукраїнської РДА ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
З клопотання вбачається, що 10.04.2015 року близько 17.30 години ОСОБА_8 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , перебуваючи в домоволодінні потерпілого ОСОБА_7 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , з дозволу останнього, маючи умисел на заволодіння чужим майном, реалізовуючи його та скориставшись тим, що господар знаходився в іншій кімнаті, викрав з житлового будинку чавунну двокамфорну плиту пічного опалення у розукомплектованому стані без кілець в стані придатному до використання, бувшу у використанні менше 1 року, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 120 від 20.04.2015 року становить 156 гривень з урахуванням зносу станом на квітень 2015 року, та покинув територію домоволодіння.
Потерпілий ОСОБА_7 , почувши сторонні звуки вийшов на вулицю та побачив ОСОБА_8 з плитою в руках, який рухався від домоволодіння. Потерпілий ОСОБА_7 намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_8 та зупинити його, вимагав повернути викрадену плиту, на що ОСОБА_8 відповів, що поверне, але продовжував рухатися далі по вулиці та був зупинений свідком ОСОБА_9 , який почав його розпитувати з приводу того де він взяв плиту, на що ОСОБА_8 пояснив, що йому дав її ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_9 наказав ОСОБА_8 повернути плиту на місце. Не реагуючи на зауваження ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та усвідомлюючи, що його дії є явними, ОСОБА_8 продовжив свій злочинний намір та прослідував до металоприймального пункту, де здав плиту, а отримані грошові кошти витратив на власні потреби.
Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_7 матеріальні збитки на суму 156 гривень.
Таким чином ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 458 від 15.09.2015 року ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає хронічним психічним захворюванням в формі шизотипового розладу (погранична шизофренія), що істотно впливало на його здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними У відношенні ікнримінованого правопорушення ОСОБА_8 слід вважати неосудним. Підпадає під дію ст.19 ч.2 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного лікування - примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру.
Захисник, законний представник, представник служби проти задоволення клопотання не заперечували.
Суд, заслухавши прокурора, захисника, законного представника, потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідноч. 2 ст. 19 КК України,не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.
Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:
1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Суд при визначенні виду міри медичного характеру враховує не тільки характер душевного захворювання, а й рекомендації лікаря-психіатра про тип лікувального закладу, а саме висновок судово-психіатричної експертизи № 458 від 15.09.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного лікування - примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом..
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що до ОСОБА_8 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
На підставі встановленого та керуючись ст.ст.19, 94 КК України, ст.ст.512-513 КПК України,суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Глодоси Новоукраїнського району Кіровоградської області, примусові заходи медичного характеру у виді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцятиднів з дня її проголошення через Новоукраїнський районний Кіровоградської області.

Головуючий: ОСОБА_1