Справа № 137/2020/14-к
Провадження №11-кп/772/991/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження 0000209 за апеляційною скаргами: прокурора ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року яким,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с.Дяківці Літинського району
Вінницької області, житель
АДРЕСА_1 , гр.
України, освіта середня, не одружений, не працює,
раніше не судимий,

засуджений за ст.115 ч.1 КК України до 8(восьми) років позбавлення волі. Вирішена доля речових доказів.
В с т а н о в и в:
Згідно вироку суду, 15 липня 2014 року приблизно о 18 годині ОСОБА_7 , перебуваючи у кімнаті будинку АДРЕСА_1 , розпивав із своїм знайомим ОСОБА_10 спиртні напої. У цей час, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 внаслідок раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна суперечка, яка переросла у штовханину, під час якої ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , взяв із столу у праву руку кухонний ніж, яким умисно наніс останньому один удар у життєво важливий орган в ліву бічну ділянку грудей, заподіявши йому проникаюче поранення, від якого ОСОБА_10 помер на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 544 від 15.08.2014 року у ОСОБА_10 виявлено тілесне ушкодження у вигляді рани на лівій бічній поверхні грудей, ушкодження на нижній долі легені та лівій половині серця, лівосторонній гемоторакс об`ємом до 1500 мл, синець та садна на лівому плечовому поясі. Рана на лівій бічній поверхні грудей має ознаки колото-різаної та могла утворитися від дії плоского однобічно-гострого предмета типу клинка ножа, що мав обушок з вираженими ребрами та досить гостре лезо.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок отриманого сліпого проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням лівої легені та лівої половини серця, котре супроводжувалося масивною внутрішньою кровотечею, що обумовило зупинку серцевої діяльності та дихання.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду відносно ОСОБА_7 через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 9 років позбавлення волі. Свої вимоги мотивує тим, що судом не враховано, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин вбивство молодої людини, критично не відноситься до скоєного та не виявляє готовність нести покарання.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок суду, перекваліфікувати дій його підзахисного зі ст.115ч. 1 КК України на 121ч.2 КК України та призначити найменше покарання. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7 вину свою визнав, проте вказував, що не хотів вбивати ОСОБА_10 , не мав умислу на заподіяння смерті потерпілому.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу останнього; думку прокурора ОСОБА_6 ,який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача ОСОБА_9 ; перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали апеляційного судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора ОСОБА_11 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.
До таких висновків апеляційний суд прийшов з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом по даній справі дотримано вимог кримінального процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини та вірного визначення юридично-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 в частині доводів щодо перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.1 ст. 115 КК України на ст. 121 ч.2 КК України та призначення найменшої міри покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи його апеляційної скарги є безпідставними, непослідовними та непереконливими, оскільки носять загально-інформативний характер без посилань на конкретні докази, юридичні факти по справі та відповідні норми закону.

Так, доводи захисника ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 не бажав вбивати потерпілого, є лише припущеннями і нічим не підтверджується.

Так, у висновку судово-медичної експертизи № 544 від 15.08.2014 року зазначено, що у ОСОБА_10 виявлено тілесне ушкодження у вигляді рани на лівій бічній поверхні грудей, ушкодження на нижній долі легені та лівій половині серця, лівосторонній гемоторакс об`ємом до 1500 мл, синець та садна на лівому плечовому поясі. Рана на лівій бічній поверхні грудей має ознаки колото-різаної та могла утворитися від дії плоского однобічно-гострого предмета типу клинка ножа, що мав обушок з вираженими ребрами та досить гостре лезо.

Згідно висновків цієї ж експертизи колото-різана рана довжиною 17,8 см.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок отриманого сліпого проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням лівої легені та лівої половини серця, котре супроводжувалося масивною внутрішньою кровотечею, що обумовило зупинку серцевої діяльності та дихання.

Визначаючись щодо кваліфікації дій обвинуваченого, районний суд вірно врахував те, що ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_10 удар ножем, силу цього удару та його спрямованість у життєво важливі органи серце, легені, локалізацію та характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, внаслідок цього смерть потерпілого настала на місці події.

Про вказані обставини зазначає в своїй ухвалі і ВССУ від 20 жовтня 2015 року .

Крім того, апеляційний суд враховує ,що суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу. Питання про умисел слід вирішувати, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість , характер, локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного та потерпілого, їх взаємовідносини. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть, ставлення до настання смерті характеризується необережністю.
Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями та наслідками (у матеріальному складі злочину). Залежність між способом і метою вчинення певних діянь виявляється в тому, що способи та засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що конкретизується в способі вчинених діянь.

Під час конфлікту з ОСОБА_10 у ОСОБА_7 виникло відчуття тяжкої образи, у зв`язку з чим він, не зважаючи на попередні товариські відносини, підібрав знаряддя злочину кухонний ніж, який у випадку застосування для нанесення тілесних ушкоджень є смертельно небезпечною зброєю, та заподіяв цим ножем удар ОСОБА_10 . ОСОБА_7 не вибрав будь-який інший предмет для нанесення тілесних ушкоджень, не наносив ударів руками чи ногами, а використав для нанесення удару саме ніж. Крім того, ОСОБА_7 не став наносити ОСОБА_10 даним ножем будь-яких ударів чи порізів у не життєво важливі органи, а зі значним зусиллям вдарив ОСОБА_10 у ліву бічну поверхню грудей.

Поранення було достатньо глибоким, щоб у результаті удару спричинити ушкодження нижньої долі лівої легені та лівої половини серця.

Спосіб та знаряддя вчинення злочину прямо вказують на те, що ОСОБА_7 діяв з метою спричинення смерті ОСОБА_10 . Характер, тяжкість та локалізація тілесного ушкодження вказують на те, що ОСОБА_7 діяв з прямим умислом на вбивство.

Місцевий суд обґрунтовано не взяв до уваги та поставив під сумнів показання засудженого щодо того, що він не мав умислу на вбивство, визнавши таку його поведінку методом захисту, пославшись у вироку на інші досліджені в їх сукупності докази в підтвердження його вини.

Пояснення обвинуваченого про те, що в нього не було умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 суд вірно оцінив критично та визнав його як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та можливістю уникнення відповідальності за фактично скоєний злочин.

Апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд ретельно перевірив обставини, які ставлять під сумнів доводи апеляції адвоката ОСОБА_8 , дав їм вірну юридично-правову оцінку. Крім того, вірно оцінив в сукупності всі докази у справі з відповідними висновками щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Апеляційний суд враховує і правовий висновок Верховного Суду України, що викладений в ухвалі від 26.06.2014 року про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій розмежовується вбивство від умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень. В своїй ухвалі Верховний суд серед іншого вказав, що вирішуючи питання про те ,що вирішуючи питання про те чи з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий (спрямованість умислу винуватого), необхідно зважати на сукупність усіх обставин вчиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після злочину я, його взаємини з потерпілим , що передували події , характер поранень(поранення життєво важливих органів) ,заподіяних потерпілому ,а й спосіб вчинення злочину ,засоби і знаряддя злочину. Крім того, апеляційний суд враховує, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями та наслідками (у матеріальному складі злочину). Залежність між способом і метою вчинення певних діянь виявляється в тому ,що способи та засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь , що конкретизується в способі вчинених діянь.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора, про невідповідність призначеного покарання обвинуваченому через його м`якість, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

В ч.2 ст. 65 КК України зазначено «Особі ,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання , необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості (ст.372 КПК України) .

Що стосується призначеного покарання засудженому ОСОБА_7 , то на думку апеляційного суду, воно призначене судом відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, врахувавши при цьому, що засуджений раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, виховувався без батька, матір`ю - інвалідом дитинства, молодий вік, а також обставини, які обтяжують покарання, до яких відніс вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд враховує і поведінку засудженого після вчинення злочину він вину визнав частково, щиро розкаявся за скоєне.

На думку апеляційного суду, призначене судом покарання є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 , як особи, що представляє підвищену суспільну небезпеку ,лише за умови ізоляції його від суспільства.

На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.
За вказаних обставин апеляційний суд вважає ,що юридично-правових чи процесуальних підстав для зміни чи скасування вироку районного суду - не має.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 404, 405, 408, 409, 413, 419 КПК України
у х в а л и в :
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_7 залишити без задоволення.
На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим протягом того ж часу з моменту отримання копії вироку.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4

З оригіналом вірно.