АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1268/15 Справа № 205/6705/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 вересня 2015 р. щодо міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 1 листопада 2015 р. з розміром застави у сумі 90 000 грв. відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановила:
Відповідно до наданих органом досудового слідства матеріалів, ОСОБА_9 підозрюється у тому, що 5 вересня 2015 р. близько 19 год., перебуваючи на вул. Братів Трофимових у м. Дніпропетровську з метою викрадення чужого майна, відкритим шляком зірвав з потерпілої ОСОБА_10 два ланцюжки.

Дані злочинні дії органом слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК.

Приймаючи рішення про обрання стосовно ОСОБА_9 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції послався на те, що останній підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, що той схильний до скоєння злочинів проти власності, оскільки щодо нього 3 вересня 2015 р. направлено обвинувальний акт до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по обвинуваченню за ч. 2 ст. 186 КК.

Судом прийнято до уваги обставини скоєного злочину, вагомість наявних доказів, якими обгрунтовується підозра, що при обраному йому запобіжному заходу по вказаному злочину, він скоїв новий.

Враховані дані про особу підозрюваного, який стійких соціальних зв*язків, постійного місця проживання не має, має схильність до скоєння злочинів проти власності, у зв*язку з чим прийшов до висновку, що ОСОБА_9 перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити злочинну діяльність, впливати на потерпілу, свідків.

Захисник, не погоджуючись з вказаним рішенням, в апеляції просить його скасувати, постановити нове, та обрати стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід не пов*язаний з позбавленням волі.

В обгрунтування доводів своє скаги, вказує на безпідставність прийнтого рішення. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Вказує, що підозра не містить доказів на підтвердження скоєння ОСОБА_9 злочину при обставинах, на які вказує орган слідства. Так, останній не був затриманим на місці події. Під час затримання у ОСОБА_9 не було знайдено викраденого майна. Потерпіла вказала на прикмети, які не співпадають з зовнішніми даними підозрюваного.

Підозрюваний в судовому засіданні вказував на відсутність доказів його причетності до скоєного злочину, а також на їх сфабрикованість. Між тим, просив застосувати запобіжний захід не пов*язаний з триманням під вартою.

Слідчий в засіданні наполягала на необхідності обрання запобіжного заходу саме тримання під вартою, на наявність ризиків скоїти інший злочин, та впливати на учасників провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які наполягали на задоволенні їх вимог, вислухавши прокурора про безпідставність скарги, колегія суддів, ознайомившись з матеріалами кримінального і судового провадження, обговоривши доводи апеляції, вважає, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, суд повинен керуватись вимогами ст. ст. 177, 178 КПК.

Надані матеріали дозволяють колегії суддів дійти до висновку про те, що суддя, задовольняючи клопотання слідчого, дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється в інкримінуємому йому злочині.

Сукупність ризиків і обставини, на які послався суддя свідчать про неможливість в застосуванні менш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Тяжкість злочину і обставини його скоєння, на які послався суд, спростовують доводи апеляції про відсутність мотивування судом ризиків скоїти інші кримінально-карані дії, та можливість впливу на учасників провадження.

Доводи захисту з приводу ненадання належної оцінки наявності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає необґрунтованими, та такими що спростовуються матеріалами справи.

Так, потерпіла прямо впізнала ОСОБА_9 і вказала на останнього, як на особу, яка викрала відкритим способом у неї ланцюжки, а також причетність ОСОБА_9 підтверджується іншими доказами.

Доводи захисника щодо зміни запобіжного заходу, на думку колегії необґрунтовані, оскільки через наявний факт схильності до скоєння злочинів проти власності в період кримінального провадження щодо нього по іншій справі, враховуючи дані особи підозрюваного, який не має стійких соціальних зв*зяків, місця реєстрації, проживання та роботи, тяжкість покарання у вигляді тривалого позбавлення волі, застосування запобіжного заходу не пов*язаного з позбавленням волі не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків.

Твердження захисту з приводу призначення найсуворішого запобіжного заходу та не заміну на більш м`який, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції хоча і призначено міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ним встановлено розмір застави відповідно до вимог ст.182 КПК у максимальному розмірі, передбаченому для злочинів середньої тяжкості, яке є справедливим та обґрунтованим рішенням з можливою альтернативою для підозрюваного.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 саме у виді його тримання під вартою.

Оскаржуване рішення прийнято з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Підстав для скасування судового рішення і обрання менш суворого запобіжного заходу, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 вересня 2015 р. щодо міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 1 листопада 2015 р. з розміром застави у сумі 90 000 грв. відносно ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3