Справа № 495/8241/15-к
Ухвала
іменем україни

19 листопада 2015 року м.Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі одноособово головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області клопотання прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів,
ВСТАНОВИВ:
Прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.
Досудовим слідством встановлено, що в ході проведення перевірки додержання Законів України: «Основи законодавства України про охорону здоров`я», «Про психіатричну допомогу», «Про судову експертизу», «Про міліцію», «Про пенсійне забезпечення», «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Кримінального процесуального кодексу України та Кодексу цивільного захисту України у психіатричному закладі із звичайним наглядом КУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », щодо законності застосування до громадян заходів медичного характеру, додержання режимних вимог, охорони, умов їх тримання та лікування, міжрайонною прокуратурою виявлено численні порушення вимог Закону України «Про психіатричну допомогу».

Відповідно до вимог чинного законодавства комісії лікарів психіатрів КУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повинна не рідше ніж один раз на 6 місяців проводити огляд пацієнтів, яким за рішенням суду призначені примусові заходи медичного характеру. Не пізніше наступного дня після огляду адміністрацією лікарень направляються до суду заяви про продовження, зміну або припинення застосування примусових заходів, як це передбачено ст.19 Закону України «Про психічну допомогу».

Під час перевірки встановлено, що на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2015 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано примусові заходи медичного характеру та госпіталізовано до КУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для проходження лікування.

Посадові особи вищевказаного психіатричного закладу нехтуючи вимогами Закону України «Про психічну допомогу» станом на 22.10.2015 рік не звернулись до місцевого суду з метою продовження, зміни або припинення заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , тим самим незаконно позбавили волі останнього та утримували останнього у закладі більш ніж 20-діб.

Крім того, встановлені непоодинокі випадки незаконного утримання осіб, які перебували на лікування в КУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », після надходження на адресу закладу ухвал про припинення застосування примусових заходів медичного характеру, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За даним фактом відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення 30.10.2015 внесено до ЄРДР за №0000100, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

З метою встановлення осіб, які можуть бути причетні до скоєння даного кримінального правопорушення, або осіб, які обізнані про обставини вчинення даного кримінального правопорушення та з`ясування всіх обставин незаконного позбавлення волі хворих, у слідства виникла необхідність в отримані карток стаціонарно хворих (історії хвороби) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , які перебували в період 2015 року на примусовому лікуванні в КУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, виникла необхідність в отриманні журналів обліку приймання хворих до КУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період 2012-2015 років.

Дана документація містить інформацію, яка має суттєве значення для кримінального провадження та може бути використана, як доказ причетності невстановлених осіб до скоєння даного кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним позбавленням волі людини.

Прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури підтримав клопотання та просив задовольнити його.

Оскільки клопотання про застосування технічних засобів фіксування судового засідання не заявлялось, то відповідно до ч.1 ст.107 КПК України розгляд клопотання здійснювався без фіксування його технічними засобами.

Згідно ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Зазначена інформація відповідно до положень п.2 ч.1 ст.162 КПК України належить до охоронюваної законом таємниці, але без отримання доступу до вказаної інформації неможливо встановити відомості, які можуть мати суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

У відповідності ст.163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Проте, у випадку отримання тимчасового доступу до вказаних документів, інформація, яка в них міститься може бути використана, як доказ у кримінальному провадженні. Іншими способами отримати вищезазначену інформацію не представляється можливим.

Вивчивши матеріали клопотання, вислухавши прокурора, клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.107, 159, 160-163 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів задовольнити.
Надати тимчасовий доступ до документів, а саме можливість вилучити документи, які містять охоронювану законом таємницю та зберігаються в КУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: карток стаціонарно хворих (історії хвороби) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та журналів обліку приймання хворих до КУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період 2012-2015 років.

Строк дії ухвали не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя