Провадження № 1-кп/520/556/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.09.2015 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002876 від 17 липня 2015 року, щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Одеса, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , колишній начальник інженерно-позиційної групи інженерно-саперного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури «Одеса НОМЕР_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_2 ), військове звання сержант, звільнений з військової служби в запас 07.09.2015 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

27 лютого 2015 року Приморським РВК м. Одеси ОСОБА_3 призвано на військову службу за мобілізацією, яку останній з цього часу проходить в ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому звані «сержант».

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27 лютого 2015 року сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу, а 15 квітня 2015 року призначено на посаду начальника інженерно-позиційної групи інженерно-саперного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_2 ).

Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом, сержант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9. 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та своїх функціональних, обов`язків зобов`язаний суворо додержуватись у своїй службовій діяльності вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, бути зразком виконання службових обов`язків, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.
Проте, 15 червня 2015 року сержант ОСОБА_3 , діючи на порушення вищенаведених статутних вимог та зобов`язань, згідно розпорядку дня не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин з наданого йому звільнення, та незаконно перебував поза межами військової частини НОМЕР_2 , ухиляючись від проходження військової служби до 10 серпня 2015 року, проводячи час у вказаний період на власний розсуд за своїм постійним місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 .
10.08.2015 року о 10 год. 00 хв. сержант ОСОБА_3 з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону та заявив про себе.
Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.407 ч.4 КК України за кваліфікуючими ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин вчиненні в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Наведене обвинувачення підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, визнав повністю, щиро покаявся та показав, що 27 лютого 2015 року його призвали на військову службу. Того ж дня його зарахували до списків особового складу, а 15 квітня 2015 року призначили на посаду начальника інженерно-позиційної групи інженерно-саперного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_4 НОМЕР_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_2 ). 15 червня 2015 року він повинен був повернутися до частини, яка розташована в АДРЕСА_2 , після наданного йому звільенння після польових навчань, але у зв`язку з сімейними обставинами, оскільки терміново шукав кошти для лікування матері, він цього не зробив. Він також у встановленному порядку не отримав дозволу на тимчасове звільення від виконання обов`язків військової служби та тривалий час не повідомляв про себе. Коли стан здоровя матері покращився, він 10.08.2015 року о 10 год. 00 хв. самостійно прибув до військової прокуратури де заявив про себе. Умислу на ухилення від військової служби у нього не було.

Вина ОСОБА_3 у вчиненому, крім його зізнання та показань, підтверджується також іншими допустимими доказами дослідженими в судовому засіданні:

- матеріалами службового розслідування в/ч НОМЕР_2 ,

- витягами з наказів,

- рапортами військових посадових осіб,

- медичними документами на ОСОБА_6 мати обвинуваченого.

Судом згідно ч.3 ст.349 КПК України на підставі відсутності заперечень з боку учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження інших доказів, що є у справі, відносно фактичних обставин нез`явлення ОСОБА_3 вчасно на службу без поважних причин вчинені в умовах особливого періоду, крім військового стану, які правильно розуміються учасниками судового розгляду і ніким не оспорюються.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до ст.66 КК України враховує обставинами, які суттєво пом`якшують покарання, повне визнання ним вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Крім того, суд враховує, що в биту та по службі ОСОБА_3 характеризується посередньо, в нього на утриманні перебуває мати похилого віку, для якої він є єдиним годувальником, оскільки два його брати трагічно загинули, а він виховувався матір`ю без батька, який їх покинув у 1981 році. Суд також враховує, що вчиненню злочину у певній мірі сприяв збіг негативних життєвих обставин.

Наведені данні про особу винного з урахуванням характеру, тривалості, обставин і ступеня тяжкості вчиненого злочину, наявність у ОСОБА_3 реєстрації і постійного місця проживання, наявності кількох пом`якшуючих обставин, дають суду всі підстави вважати, що він не потребує обов`язкової ізоляції від суспільства, а його виправлення можливе без відбування ним покарання. Тому ОСОБА_3 може бути звільнено на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням під контролем органів пенітенціарної служби України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України, а саме, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінальну-виконавчу інспекцію.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1