У х в а л а
іменем україни

19 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 00000046 за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

жителя

АДРЕСА_1 , не судимого,

- у вчиненні кримінальнихправопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 364 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджено:

- за ч. 2 ст. 307 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна;

- за ч. 1 ст. 364 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади строком на 3 роки та зі стягненням у прибуток держави штрафу у сумі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на 7 років з конфіскацією всього особисто належного майна, з позбавленням права обіймати певні посади строком на 3 роки та зі стягненням у прибуток держави штрафу у сумі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року скасовано вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання.

Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим та призначенойому покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України - 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна, на підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_6 спеціального звання - прапорщик міліції;

- за ч. 1 ст. 364 КК України - 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки зі стягненням штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 4250 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_7 визначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна, на підставі ст. 54 КК України із позбавленням спеціального звання - прапорщик міліції, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3роки та із стягненням штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 4250 грн.

В решті вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року залишенобез змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 з підстав порушення кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та просить закрити кримінальне провадження. Посилається на те, що суд допустив неповноту та однобічність судового слідства, не дав належної оцінки зібраними доказами, не звернув уваги на відсутність в матеріалах провадження процесуальних документів, які стосуються надання дозволу на проведення оперативних заходів. Зазначає, що апеляційний суд формально розглянув справу в апеляційному порядку, безпосередньо не дослідив докази в судовому засіданні, не звернув уваги, що в основу обвинувачення покладено неналежні докази, а вирок ґрунтується на припущеннях.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду міліціонера відділення № 1 взводу конвойної служби міліції Дніпродзержинського міського управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області, діючи умисно, в порушення ст. ст. 2, 5, 10 Закону України «Про міліцію», ст. ст. 1, 31 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив злочини у сфері обігу наркотичних засобів.

Так, ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_9 , незаконно зберігаючи при собі з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», який умисно незаконно придбав за невстановлених слідством обставин, незаконно збував ОСОБА_9 за грошову винагороду рослинну речовину, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом», обіг якого заборонено:

- 29 липня 2013 року приблизно о 21 год. 30 хв., знаходячись біля будинку № 50 по вулиці Ватутіна у м. Дніпродзержинську, передав за 70 грн. один згорток з названим наркотичним засобом масою 2,363 г в сухому стані;

- 05 вересня 2013 року приблизно о 20 год., діючи повторно, знаходячись на перехресті вулиці Б. Хмельницького та проспекту Ювілейного у м. Дніпродзержинську, передав за 210 грн. три згортки з названим наркотичним засобом загальною масою 12,366 г в сухому стані;

- 27 вересня 2013 року приблизно о 17 год., діючи повторно, знаходячись на спортивній площадці загальноосвітньої школи № 32 по вулиці Ватутіна у м. Дніпродзержинську, незаконно передав ОСОБА_9 за 140 грн. один згорток з названим наркотичним засобом масою 5,705 г в сухому стані;

При цьому ОСОБА_6 своїми умисними діями створив у ОСОБА_9 уявлення, що придбання наркотичних засобів у працівників органів внутрішніх справ не тягне за собою передбаченої законом кримінальної відповідальності та що працівники даного органу можуть безкарно здійснювати кримінальні діяння з використанням наданої їм влади та службового становища всупереч інтересам служби.

Таким чином ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями сприяв незаконному обігу наркотичних засобів, не вжив особисто заходи та не повідомив органи внутрішніх справ про скоєний тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, чим підірвав авторитет державного озброєного органу виконавчої влади в особі Дніпродзержинського міського управління головного управління Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області, приховав вчинення злочину і надав можливість ОСОБА_9 ухилитися від кримінальної відповідальності, передбаченої законом, чим завдав істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам.

Крім того, 02 жовтня 2013 року під час проведення обшуку за місцем проживання засудженого у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 видав органам досудового розслідування грошові кошти, які одержав від реалізації наркотичних засобів, на загальну суму 21390 грн. та 12 паперових згортків з подрібненою речовиною, що є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс», обіг якого заборонено, загальною масою 24,292 г у перерахунку на суху вагу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка вважав, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 410-411 КПК України доводи щодо неповноти та однобічності судового розгляду не є предметом перевірки судом касаційної інстанції, оскільки, згідно зі ст. 409 КПК України, є підставами для скасування вироку судом апеляційної інстанції, та не є підставами для скасування судових рішень касаційним судом, що передбачені ст. 438 КК України.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_8 про незаконність вироку щодо ОСОБА_6 аналогічні доводам, які були наведені в його апеляційній скарзі, вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам. Апеляційний суд проаналізував такі доводи, дав на них вичерпні відповіді та, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необгрунтованою.

Погоджуючись з рішенням місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за встановлених судом обставин, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що вина ОСОБА_10 , який не визнав своєї вини, підтверджується сукупністю доказів, що спростовують показання засудженого,яким суд першої інстанції дав належну оцінку, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які в якості понятих брали участь під час проведення оперативних закупівель у ОСОБА_10 наркотичного засобу ОСОБА_9 ; даними протоколів оперативних закупівель від 29 липня 2013 року, 05 вересня 2013 року та 27 вересня 2013 року; даними протоколів огляду покупця та грошових купюр; протоколом обшуку від 02 жовтня 2013 року, під час якого ОСОБА_13 добровільно видав працівникам міліції пакет зі згортками, в яких містилася подрібнена рослинна речовина, та виявлено і вилучено грошові кошти; висновками експерта № 185/15 від 17 вересня 2013 року, 145/15 від 31 липня 2013 року, № 201/15 від 01 жовтня 2013 року,№ 70/10/2444 від 09 жовтня 2013 року про те, що надана на експертизу речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, яку невстановлена особа збула ОСОБА_9 , та вилучена у ОСОБА_6 під час обшуку, є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено канабісом із зазначенням встановленої експертизою маси речовини у перерахунку на суху вагу, а також іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зміст яких докладно наведений у вироку.

Судом ретельно перевірялися та правильно визнані безпідставними доводи захисника про те, що докази, на яких ґрунтується обвинувачення, є неналежними, оскільки зібрані незаконним шляхом. Висновки суду з цього приводу ретельно обгрунтовані у вироку та ухвалі. Зокрема, визнаючи необгрунтованими доводи щодо недотриманняорганом досудового розслідування порядку проведення оперативнихзаходів, суд правильно послався на те, що негласні слідчі дії здійснювалися на підставі відповіднихпостанов прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська про проведення контролю за вчиненням злочинуу формі оперативних закупівель. Негласні слідчі дії було проведено у відповідності до ст. ст. 104, 246, 252, 271 КПК України, без порушень вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»,Інструкції про порядок проведення оперативної закупівлі та контрольованого постачання предметів, товарів і речовин, у тому числі заборонених до обігу у фізичних та юридичних осіб незалежно від форм власності, затвердженої спільним наказом МВС України, Служби безпеки України, ДПА України від 30 листопада 2001 року, чинної на час проведення оперативно-розшукових заходів, а також із дотриманням вимог Закону України «Про державну таємницю», тому докази, отримані внаслідок здійснення цих заходів, обгрунтовано визнані судом належними та допустимими.

Таким чином, суд дав повну і всебічну оцінку доказам у справі та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку. Судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для правильного вирішення справи. Докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість засудженого у вчиненні злочину, є належними, допустимими, достатніми і достовірними, вони узгоджуються між собою, тому суд обгрунтовано поклав їх в основу вироку.

На підставі доказів суд правильно встановив обставини вчинення ОСОБА_14 кримінальних правопорушень та виклав їх у вироку. Виходячи з обставин, за яких було вчинено злочини, дії засудженого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 364 КК України.

Призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України. При призначенні покарання судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, їх наведено у вироку.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України при перегляді справи в апеляційному порядку, апеляційним судом належним чином перевірені доводи, що були наведені в апеляційних скаргах, в тому числі зазначені підстави визнання необгрунтованими доводи захисника, та постановлено рішення з наведенням докладних підстав його прийняття.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які б впливали на обгрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_10 , судом допущено не було.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року та вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3