Справа №11-141/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі

Головуючого судді Лугового М.Г.

Суддів Моїсеєнко Т.М., Забари І.К.

З участю прокурора Кононової Л.Ф.

Засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3

Захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2010 року яким

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець: АДРЕСА_1. раніше судимий:

19 серпня 2002 року за ст.186 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 1 рік.

17 лютого 2003 року за ст.ст.185 ч. 2,71 КК України

до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

13 червня 2006 року за ст.ст. 186 ч. 2, 69, 15 ч. 2,186 ч. 2;69,70 КК України до позбавлення волі на строк З роки.

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3,

уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканець: м. Суми, вул.

Кірова,6 кв. 61 «А», раніше судимий:

10 квітня 2006 року за ст.ст. 186 ч. 2, 69 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки З місяці

3 серпня 2007 року за ст.ст. 391,71 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці.

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнані винними та засуджені за скоєння злочину за слідуючих обставин:

21 вересня 2009 року, близько 2 годин, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, на перехресті вул. Ільїнська та Пролетарська м. Суми, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої ОСОБА_6, заподіяв їй легкі тілесні ушкодження, відкрито заволоділи майном потерпілої на суму 678 грн.

В поданих апеляціях:

Засуджений ОСОБА_3 просить вирок суду змінити в частині призначеного йому надто суворого покарання, оскільки воно не відповідає ступеню його вини та його особі. При призначенні покарання суд не врахував думку потерпілої, яка прохала суворо його не карати, те що він не був ініціатором злочину. Крім того, він не здійснював ніяких дій щодо утримання потерпілої та не вчиняв відносно неї насильства, майно потерпілої повернуто у повному обсязі, а також відшкодована і моральна шкода. Судом також не враховані його позитивні характеристики, та те, що на його утриманні знаходиться мати інвалід. Просить застосувати відносно нього ст. 69 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Засуджений ОСОБА_2 вважає, що йому призначене надто суворе покарання. При призначенні покарання суд не врахував факту відшкодування потерпілої матеріальної та моральної шкоди та її думку щодо призначення покарання, яка прохала суворо його не карати, його щире каяття та повне визнання вини. Вважає, що його дії невірно кваліфіковані, оскільки між ним та ОСОБА_3 була відсутня попередня змова на скоєння злочину, телефон та сумку він відібрав у потерпілої шуткуючи, розраховуючи, що вона погодиться познайомитися з ними. Також між ним та ОСОБА_3 не було домовленості на розподіл ролей при скоєнні злочину. Вважає, що його дії не можуть бути визнані корисними, так як телефон та сумка потерпілої великої цінності не являє. Також, на думку апелянта, не можливо вважати його стан під час скоєння злочину, як алкогольне сп'яніння. Він вживав тільки пиво і не відчував себе сп'янілим.

Захисник ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати у зв'язку із призначенням надто суворого покарання засудженому ОСОБА_3, без врахування поведінки засудженого під час скоєння злочину, думки потерпілої щодо призначення покарання, добровільного відшкодування матеріальної та моральної шкоди, щирого каяття та сприяння розкриттю злочину, позитивних характеристик. Також апелянт просить врахувати те, що вона є інвалідом 2 групи, засуджений ОСОБА_3 є її єдиним сином і його перебування на протязі тривалого часу в місцях позбавлення волі лише підірве його здоров'я та вплине на його особистість. Просить постановити свій вирок та призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідача, засуджених, які підтримали свої апеляції, захисника ОСОБА_5, яка просить пом'якшити призначене ОСОБА_3 покарання, думку прокурора, про залишення вироку без зміни, а апеляцій без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у скоєнні злочину, за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам, підтверджується зібраними доказами і є обґрунтованим.

Розглянувши справу, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 винними у скоєнні відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 за попередньою змовою

групою осіб, повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої та вірно кваліфікував їх злочинні дії за ст. 186 ч. 2 КК України.

Що стосується доводів апеляцій засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_2 щодо невірної кваліфікації їх дій, а саме відсутністю в діях ОСОБА_3 такої кваліфікуючої ознаки як застосування до потерпілої насильства, а в діях ОСОБА_2 відсутності попередньої змови групи осіб, корисного мотиву та відсутність алкогольного сп'яніння, то колегією суддів апеляції в цієї частині не переглядалися.

Як вбачається із протоколу судового засідання ( а.с. 178 ) підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнали повністю і погодились не досліджувати докази по справі, оскільки вони ніким не оспорювалися. Зміст ст. 299 КПК України їм був роз'яснений і їм було зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Що стосується покарання, яке суд призначив засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Як вбачається із вироку, суд при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу засуджених, а також враховані обставини, що пом'якшують покарання, а також і ті, на які посилаються апелянти в своїх апеляціях.

Крім того, призначаючи покарання суд призначив його в межах мінімального покарання, передбаченого статтею закону, по якому засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На думку колегії суддів, призначене засудженим покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів і підстав для його пом'якшення не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 362,365, 366,377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2010 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляції засуджених та захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_1 ОСОБА_10