Справа № 496/3436/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.08.2015 Біляївський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Софіївка, Софіївського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, раніше не судимого, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: АДРЕСА_3 проходить військову службу на посаді командира кулеметного відділення командного пункту військової частини НОМЕР_1 (ПП НОМЕР_2 ), старшого сержанта,

-у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Досудовим слідством ОСОБА_5 обвинувачується у наступному: ОСОБА_5 з 23 березня 2014 року проходить військову службу за контрактом на посаді командира кулеметного відділення командного пункту військової частини НОМЕР_1 (ПП НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , тобто знаходиться у межах Одеського гарнізону. Являючись військовослужбовцем старший сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та своїх функціональних обов`язків, зобов`язаний суворо додержуватись у своїй службовій діяльності вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, бути зразком виконання службових обов`язків, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших. Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. 05 квітня 2015 року старший сержант ОСОБА_5 після закінчення робочого часу близько 17.30 год. убув з території військової частини НОМЕР_1 (ПП НОМЕР_2 ) до фактичного місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 . Проте, на порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів старший сержант ОСОБА_5 06 квітня 2015 року діючи умисно та протиправно не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 (ПП НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , та був незаконно відсутній на службі до 06 травня 2015 року, перебуваючи у вказаний період за місцем свого фактичного проживання за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

За скоєння вказаних дій обвинуваченим ОСОБА_5 передбачена кримінальна відповідальність за ч.4 ст.407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

Під час судового засідання по справі, між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 19.08.2015 року була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений визнав себе винним у скоєні вказаного кримінального правопорушення, враховуючи наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин перервана вагітність у зв`язку із втратою плоду у дружини, тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, сторони з урахуванням викладених вище обставин дійшли згоди про можливість призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст.ст. 69,58 КК України, у вигляді двох років позбавлення волі та призначити замість покарання у вигляді позбавлення волі службове обмеження на той же строк 2 (два) роки, із відрахуванням 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення засудженого в дохід держави.

Ч. 3 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України роз`яснені обвинуваченому.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, умови угоди не порушують права, свободи, інтереси сторін або інших осіб, чи суспільства. Застосування при узгодженні покарання ст.ст.69,58 КК України відповідає вимогам закону.

За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладену 19.08.2015 року та призначити останньому узгоджену сторонами міру покарання за вказане кримінальне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 371, 374, 468 - 475 КПК України, ст.ст.69,58 КК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладену 19.08.2015 року.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді двох років позбавлення волі та призначити замість покарання у вигляді позбавлення волі службове обмеження на той же строк 2 (два) роки, із відрахуванням 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення засудженого в дохід держави

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1