Справа №488/4622/14-к 19.02.2016
Провадження №11-кп/784/140/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
судового розпорядника: ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу
обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.12.2015 року, яким,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець м. М. Мехраб Ілічевського району Азербайджану, громадянин України, азербайджанець, із середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-04.08.2009 року Жовтнєвим районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 190, ч. 1 189 КК до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
-27.01.2011 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК до 4 років позбавлення волі, звільнений 02.03.2013 року із заміною на виправні роботи. Не відбутий строк 1 рік 11 місяців 8 днів,
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
Прокурор: ОСОБА_7
Обвинувачений ОСОБА_6
Захисник : ОСОБА_8
Ап. провадження: № 11-кп/784/140/16 Головуюча у 1-й інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Вироком суду обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання:
-за ч. 1 ст. 122 КК позбавлення волі строком на 1 рік;
-за ч. 2 ст. 186 КК позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. ст. 71, 72 та ч. 6 ст. 82 КК, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, з урахуванням не відбутої частини покарання, визначеного вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.01.2011 року, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.
Позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування завданої шкоди - задоволено частково, постановлено стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 3 тис. 500 грн., в іншій частині позов залишено без змін.
Постановлено, стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати медичної установи на проведення лікування потерпілого 413 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання.
Узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В своїх доводах, обвинувачений не погоджується із вироком суду першої інстанції в частині призначеного йому покарання.
Обвинувачений, вважає, що судом не було враховано, що він має позитивну характеристику з сільради та сусідів, активно сприяв розкриттю злочину, щиро покаявся, визнав свою вину, а також, той факт, що він є учасником АТО та двічі був контужений.
Крім того, вказує, що представлена прокурором до суду довідка про перебування його на обліку у лікаря нарколога не відповідає дійсності, оскільки - 25.08.2015 року він проходив медичне обстеження та має сертифікат від лікаря нарколога про те, що він не знаходиться на обліку, як особа яка вживає наркотичні засоби.
Обставини, встановлені судом першої інстанції
20.07.2014 року, близько 04.30 годин, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на території ринку «Корабельний», біля літнього бару-намету «Колиба», в ході раптово виниклого конфлікту наніс ОСОБА_10 один удар рукою в обличчя, від якого останній впав на землю. Своїми діями обвинувачений спричинив потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді набряку та припухлості м`яких тканин щічної і привушної області зліва, розриву ясен в області нижньої щелепи зліва, відкритого ангулярного перелому нижньої щелепи зліва.
Надалі, обвинувачений ОСОБА_6 розуміючи безпорадний стан потерпілого та неможливість останнього чинити опір, відкрито викрав мобільний телефон: «TEXET TM 4677» вартістю - 1 тис. 700 грн. та грошові кошти в розмірі - 1 тис. 800 грн.
Після чого, обвинувачений з місця скоєння злочину втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, подану обвинуваченим, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, колегія суддів дійшла до наступного.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин встановлених судом першої інстанції, та кваліфікації дій обвинуваченого є вірними і апелянтом не оскаржуються.
З приводу призначеного покарання, то колегія суддів, вважає, що воно не в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 65 67 КК України.
Так, у вироку суд першої інстанції зазначив, що враховує те, що ОСОБА_6 приймав участь у бойових діях у зоні АТО, однак, на думку колегії суддів, ця обставина та її наслідки не в повній мірі були враховані судом.
Так з довідок (а.с.114- 119) вбачається, що ОСОБА_11 не тільки приймав участь безпосередньо у бойових діях у зоні АТО, а й був поранений, має контузію. Злочини, за які він притягується до кримінальної відповідальності, були ним вчинені до цих подій. У судовому засіданні ОСОБА_6 заявив, що шкодує, що вчиняв злочини і побувавши у зоні бойових дій переосмислив свої вчинки.
Колегія суддів вважає, що ці слова ОСОБА_6 є щиросердечними, оскільки зі змісту довідки (а.с.115) вбачається, що він після лікування знов прийняв рішення про участь у бойових діях, але вже у складі регулярних військ України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що вищезазначені обставини слід врахувати як пом`якшуючі відповідальність ОСОБА_6 та такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, а тому при призначенні покарання за ч.2 ст. 186 КК України, дають підстави застосувати положення ст.. 69 КК України і призначити йому покарання нижче від нижчої межі, встановленої за вчинення цього злочину.
У зв`язку з вищенаведеним, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.12.2015 року, щодо ОСОБА_6 , в частині призначення покарання змінити.
ОСОБА_6 вважати засудженим за цим вироком за ст..122 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік.
За ст.. 186 ч.2 з застосуванням ст.. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 місяців .
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шлязом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки і 6 місяців.
На підставі ст.. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком приєднати частину не відбутого покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.01.2011 року і остаточно призначити ОСОБА_6 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 7(сім) місяців.
В решті цей вирок стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена сторонами кримінального провадження до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той же строк з моменту отримання ним копії цієї ухвали.
Судді :