Провадження № 1-кс/461/188/15
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що у своїй заяві про кримінальне правопорушення від 01 січня 2014 року він вказав на кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, однак слідчий вніс дані до ЄРДР за кваліфікуючою ознакою ч.1 ст.294 КК України. Крім цього, в ході досудового слідства не було досліджено, що злочин вчинений групою осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак вирішувалось питання про притягнення до адміністративної відповідальності лише ОСОБА_7 . Вказує, що не вирішено питання статусу майстрів аварійної служби ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в кримінальному провадженні, які можуть бути свідками або співучасниками злочину. Слідчим не враховано, що правопорушення відбулось 31 грудня 2013 року напередодні святкування державного свята Нового Року, а дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порушили спокій чотирьох громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і перешкодили вказаним особам зустріти Новий Рік. Крім того, вказує, що були потрачені державні кошти на виклик аварійної газової служби та працівників міліції і патрульної машини. Крім цього, перед закінченням слідства слідчий відмовив йому в праві ознайомитись з матеріалами досудового слідства.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав внесену скаргу, надав пояснення, аналогічні до викладених у такій та просив скаргу задоволити, постанову про закриття кримінального провадження скасувати та відновити досудове розслідування.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, прихожу до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Слідчим, зокрема, встановлено, що умисне пошкодження майна ОСОБА_3 не заподіяло шкоду останньому у великих розмірах, а відтак, в діях особи, що вчинила кримінальне правопорушення 31 грудня 2013 року відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.194 КК України.
Однак, слідчим до ЄРДР внесено відомості за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.194 КК України, тобто за умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Слідчим та прокурором не представлено суду жодних доказів, які б свідчили про повноту ведення досудового слідства.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 21 жовтня 2014 року винесена передчасно, без достатніх для цього підстав, без проведення усіх необхідні слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні. При проведенні досудового розслідування з метою всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження слід: перевірити правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; вирішити питання статусу майстрів аварійної служби ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в кримінальному провадженні та повторно їх допитати, а також провести інші слідчі дії, в яких виникне необхідність у ході досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 2, 22, 84, 91, 93, 94, 220, 224, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -
При проведені досудового розслідування виконати, зазначені в мотивувальній частині ухвали, слідчі дії.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1