Номер провадження: 11-кп/785/1257/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 15.06.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.06.2008 року Березівським районним судом Одеської області за ч.2, ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 17.06.2010 року Березівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільнений 25.06.2013 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 7 місяців 14 днів,

визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.3 ст.153 і п. 2, 9, 10 ч.2 ст.115 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч.4 ст.152 КК України у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.153 КК України - 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі;

- за п. 2, 9, 10 ч.2 ст.115 КК України - довічного позбавлення волі;

в силу ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі;

із застосуванням ст.ст. 71, 72, 81 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 17.06.2010 року та остаточно ОСОБА_7 призначене покарання у вигляді довічного позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

23.04.2014 року, приблизно о 14:30 годині, ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, зустрівся за попередньою домовленістю з малолітньою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поблизу магазину «АВС», розташованого за адресою: Одеська область, смт. Раухівка, вул. Гвардійській, буд. 65, де придбав алкогольні напої.

Після цього, приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_7 разом з малолітньою ОСОБА_10 направились до безлюдного місця, а саме: до галявини у лісосмузі, розташованої за смт. Раухівка Березівського району Одеської області, на відстані 500 м від опори ЛЕП № 56 у напрямку до опори ЛЕП № 4 і на відстані 35 м у напрямку до лісосмуги на північ.

Приблизно о 15:40 годині, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 лише 12 років, тобто вона є малолітньою, пригостив її придбаними алкогольними напоями з метою послаблення її пильності, скористався її безпорадним станом, оскільки ОСОБА_10 внаслідок малолітнього віку не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та чинити опір, і діючи умисно, насильницьким шляхом зґвалтував її, вступивши з малолітньою ОСОБА_10 в природні та неприродні статеві зносини, насильно задовольнивши статеву пристрасть аногенітальним способом, при цьому ігноруючи волю потерпілої.

Далі, 23.04.2014 року, приблизно о 15:50 годині, ОСОБА_7 , знаходячись на вищевказаній галявині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, після вчинення зґвалтування та насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом відносно малолітньої ОСОБА_10 , дізнавшись від останньої, що вона має намір викрити та оприлюднити його злочинні дії, а саме: розповісти батькам та звернутись до правоохоронних органів із завою про вчинені ОСОБА_7 відносно неї кримінальні правопорушення, усвідомлюючи особливу тяжкість вчинених ним злочинів щодо малолітньої, а також їх наслідки, з метою приховати вчинені ним кримінальні правопорушення та уникнути відповідальності за них, реалізовуючи злочинний намір, направлений на вбивство ОСОБА_10 , діючи умисно, ззаду обхватив пальцями рук її шию та умисно стискаючи з силою, перекрив доступ кисню до її організму. Насильно утримуючи потерпілу в такому положенні, ОСОБА_7 умисно, протиправно, шляхом удушення, позбавив життя малолітню потерпілу ОСОБА_10 .

Після вчинення вбивства ОСОБА_7 залишив труп вбитої ним ОСОБА_10 на галявині та закидав його вирваною ним травою з метою якомога тривалішого невиявлення тіла.

Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння кримінальних правопорушень зник.

На вищевказаний вирок обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 подали апеляційній скарги.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що вважає вирок незаконним і просить його скасувати, мотивуючи свої вимоги тим, що він не визнає своєї провини у вчиненні зґвалтування та насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом відносно малолітньої ОСОБА_10 , оскільки, як він вважає, статевий контакт у них відбувся за обопільною згодою.

Свою провину у вчиненні вбивства малолітньої ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює.

В апеляційній скарзі та уточненнях до неї захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вказує, що вважає вирок суду першої інстанції незаконним, просить його скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, та призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст.115 КК України, але не пов`язане з довічним позбавленням волі.

Захисник мотивує свої вимоги тим, що, на його думку, під час судового розгляду кримінального провадження не була доведена вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зґвалтування та насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом відносно малолітньої ОСОБА_10 , а також належним чином не були перевірені твердження сторони захисту щодо того, що статевий контакт у обвинуваченого та потерпілої відбувся за обопільною згодою.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг і просили вирок суду першої інстанції скасувати і постановити новий вирок, яким визнати обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, та призначити покарання в межах санкції вказаної статті, але не пов`язане з довічним позбавленням волі; думку прокурора та потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційних скаргах вина ОСОБА_7 у скоєнні умисного вбивства малолітньої ОСОБА_10 , тобто вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 під час судового слідства в суді першої інстанції визнав свою провину у вчиненні вбивства малолітньої ОСОБА_10 та не визнав своєї провини у вчиненні зґвалтування та задоволення статевої пристрасті неприроднім способом відносно останньої.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що 23.04.2014 року він зустрівся з ОСОБА_10 біля магазину в смт. Раухівка. Зайшовши до магазину, він придбав пляшку пива та пляшку «Ром-коли», після чого вони разом із ОСОБА_10 пішли на поляну, де почали вживати придбані алкогольні напої. Далі вони за обопільною згодою вступили в статевий зв`язок природним способом. Після цього ОСОБА_10 стала казати йому, що розповість про їх статевий акт батькам, у зв`язку з чим він, ОСОБА_7 , хотів її заспокоїти, однак у нього це не виходило. Зрозумівши, що ОСОБА_10 не жартує, він ліктем придушив її за шию. Обвинувачений вказав, що сам процес удушення він не пам`ятає, оскільки сам не зрозумів, як все трапилось. Після того, як ОСОБА_7 задушив ОСОБА_10 , він вимкнув телефон останньої і поклав його до сумочки, яку поставив до її рук. В послідуючому нарвав на галявині траву, та прикрив нею тіло ОСОБА_10 , після чого направився додому.

Проте, показання обвинуваченого ОСОБА_7 в частині добровільності статевого акту між ним та малолітньою ОСОБА_10 повністю спростовуються сукупністю інших досліджених в суді першої інстанції доказів по кримінальному провадженню.

Судом першої інстанції були вжиті всі можливі заходи, направлені на повне, всебічне та об`єктивне дослідження всіх обставин кримінального провадження, перевірені всі доводи сторін обвинувачення і захисту.

У вироку суд детально виклав і проаналізував усі досліджені у кримінальному провадженні докази, на підставі яких дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 як у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.3 ст.153 КК України, так і кримінального правопорушення, передбаченого п. 2, 9, 10 ч.2 ст.115 КК України.

Так, з акту судово-медичного (імунологічного) дослідження № 46/41 від 30.04.2014 року вбачається, що у піхві та прямій кишці трупу неповнолітньої ОСОБА_10 були виявлені сперматозоїди (т.2, а.с. 3-4).

Згідно висновків молекулярно-генетичних експертиз №501 від 23.06.2014 року (т.2, а.с. 76-79) та №502 від 24.06.2014 року (т.2, а.с. 90-93), виявлена у вагінальному вмісті та ректальному вмісті трупу неповнолітньої ОСОБА_10 сперма походить від обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вказані докази об`єктивно підтверджують факт вступу ОСОБА_7 із загиблою ОСОБА_10 у природній та неприродній статевий контакт та спростовують показання обвинуваченого про вступ з малолітньою ОСОБА_10 лише у природній статевий зв`язок.

З протоколу огляду трупа від 24.04.2014 року (т.2, а.с.152-162) та висновку експерта №41/Э від 22.05.2014 року вбачається, що на трупі неповнолітньої ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження: множинні синці шиї, верхніх і нижніх кінцівок, два крововиливи у м`які тканини гортані з лівої сторони, рана промежини, розрив дівочої пліви, кільцевидний синець задньопрохідного отвору та два синці в окружності задньопроходного отвору.

При цьому тілесні ушкодження шиї та кінцівок, а також крововиливи у м`які тканини гортані могли утворитись в результаті впливу тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук людини, що підтверджує застосування обвинуваченим ОСОБА_7 насильства до малолітньої ОСОБА_10 (т.2, а.с. 51-53).

Розриви промежини, дівочої пліви та синці задньопрохідного отвору могли утворитись в результаті впливу тупим твердим предметом, в тому числі при введенні в піхву та пряму кишку чоловічого статевого члену в ерегованому стані, на що вказують дані судово-імунологічного дослідження (акт № 46/41 від 30.04.2014 року), що також підтверджує вступ обвинуваченого ОСОБА_7 у насильницький природній та неприродній статевий акт з неповнолітньої ОСОБА_10 (т.2, а.с. 53).

Окрім того, допитана в суді першої інстанції ОСОБА_11 , яка працює судово-медичним експертом в Березівсько-Миколаївському міжрайонному відділі Одеського обласного бюро СМЕ, пояснила, що проводила огляд трупа неповнолітньої ОСОБА_10 та декілька судово-медичних експертиз у кримінальному провадженні.

Експерт ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що на тілі неповнолітньої ОСОБА_10 були виявлені численні тілесні ушкодження, при огляді трупа були встановлені рани в області промежини та задньопрохідного отвору. При цьому ОСОБА_11 стверджувала, що внаслідок розриву дівочої пліви та промежини неповнолітня ОСОБА_10 зазнала сильних болісних відчуттів.

На думку колегії суддів, показання експерта ОСОБА_11 в сукупності з висновками судово-медичних експертиз та іншими доказами свідчать про повну неспроможність апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про те, що статевий акт між обвинуваченим та малолітньою ОСОБА_10 був лише природнім способом і мав добровільний характер.

На вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 зґвалтування малолітньої ОСОБА_10 також вказують показання самого обвинуваченого в тій частині, що після їх статевого акту вона почала казати ОСОБА_7 , що розповість батькам про те, що сталось, а також повідомить правоохоронні органи.

Також експерт пояснила, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок механічної асфіксії шляхом здушення шиї ззаду, що підтверджується наявним в матеріалах кримінального провадження висновками експерта №41/Э від 22.05.2014 року та №41/Э (додатковим) від 16.06.2014 року, протоколом огляду трупа від 24.04.2014 року.

Згідно висновків експерта №41/Э від 22.05.2014 року та №41/Э (додатковий) від 16.06.2014 року, смерть ОСОБА_10 була спричинена механічною асфіксією внаслідок впливу тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею в місцях прикладення сили, якими могли бути пальці рук людини, в тому числі внаслідок охоплення шиї руками ззаду.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152 і ч.3 ст.153 КК України доведена у встановленому законом порядку, в зв`язку з чим вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 щодо недоведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні статевих злочинів щодо ОСОБА_10 , а також про неналежну перевірку судом доводів сторони захисту про добровільний характер їх статевого акту.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, судом першої інстанції обґрунтовано визнано обраною ним лінією захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення.

У зв`язку з зазначеним колегія суддів вважає, що вчинене ОСОБА_7 умисне вбивство судом першої інстанції вірно кваліфіковане за п.п. 2, 9, 10 ч.2 ст.115 КК України, тобто як умисне вбивство малолітньої дитини, поєднане зі зґвалтуванням і насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом та з метою приховати інший злочин.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

При цьому обставин, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції не встановив, а обтяжуючою покарання обставиною обґрунтовано визнав вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд врахував дані про особу обвинуваченого, який був двічі судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Будучи звільненим від відбування покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 17.06.2010 року умовно-достроково, ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, маючи незняту і непогашену судимість, в період невідбутого строку покарання вчинив зґвалтування, задоволення статевої пристрасті неприроднім способом і вбивство малолітньої потерпілої, що свідчить про виключну небезпеку ОСОБА_7 для суспільства, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позбавлення ОСОБА_7 волі на певний строк не забезпечить його виправлення та попередження ним нових злочинів.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника, скасування вироку в частині засудження ОСОБА_7 за ч.4 ст.152 і ч.3 ст.153 КК України і пом`якшення призначеного йому покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 15.06.2015 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4