Справа № 477/2394/15-к
Провадження № 1-кп/477/204/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Воровське Жовтневого району Миколаївське області, громадянина України, несудимого, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, який немає неповнолітніх дітей, мешканця АДРЕСА_1 ,

- у зв`язку зі скоєнням суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
12 серпня 2015 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_4 , знаходячись біля продовольчого магазину ПП « ОСОБА_6 », розташованого по АДРЕСА_2 , побачив через вікно магазину на підвіконні жіночу сумку зеленого кольору, якою вирішив заволодіти. З цією метою ОСОБА_7 підійшов до вказаного вікна та за допомогою дерев`яні палиці, яку просунув у відкриту кватирку, з підвіконня таємно викрав майно належне ОСОБА_6 - жіночу шкіряну сумку зеленого кольору вартістю 500 гривень, в якій знаходились гроші в сумі 6900 гривень.

З викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення кримінальної правопорушення зник, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 7400 гривень.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення матеріальна шкода в сумі 6050 грн. відшкодована, на суму 1350 грн. потерпілою заявлено цивільний позов.

Слідчий СВ Жовтневого РВ ГУМВС України у Миколаївській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором прокуратури Жовтневого району Миколаївської області ОСОБА_3 , звернулася до суду із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом.

В судовому засіданні прокурор вищевказане клопотання підтримала, послалась на те, що ОСОБА_4 в силу свого стану здоров`я не може відповідати за дії скоєні у стані неосудності, але є суспільно небезпечною особою, тому потребує відповідної госпіталізації та лікування.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні думку прокурора підтримав.

Сам ОСОБА_4 пояснив, що дійсно забрав сумку з приміщення магазину, гроші частинами повертав.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання підставне та підлягає задоволенню.

Вина ОСОБА_4 у скоєнні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна з проникненням у інше приміщення, знайшла своє підтвердження в ході дослідження письмових доказів.

Разом з тим, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 463 від 22.09.2015 року, проведеної на підставі постанови слідчого Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області від 16.09.2015, ОСОБА_4 страждає помірною розумовою відсталістю. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому кримінального правопорушення, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Будучи психічно хворим, за своїм психічним станом у цей час, ОСОБА_4 становить суспільну небезпеку, потребує застосування до нього примусових заходів медичної характеру, а саме: госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про психіатричну допомогу" примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

За положеннями ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Як зазначено вище, дослідження щодо психічного стану ОСОБА_4 проведено та надано відповідний висновок експерта. При цьому експертом, задля досягнення позитивного результату лікування, рекомендовано ОСОБА_4 заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_4 в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останнім суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Щодо заявленого цивільного позову, то згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 1186 ЦК України регламентовано порядок та випадки відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Зокрема, ч. 2 ст. 1186 ЦК України встановлено, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Згідно ст. 30 ЦК України - цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Враховуючи, що ОСОБА_4 згідно судової-психіатричної експертизи № 463 від 22 вересня 2015 року - на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на даний час виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними, суд вважає, що він не може бути визнаний відповідачем по справі та нести цивільну відповідальність.
З цих же підстав, на ОСОБА_4 не можуть бути покладені процесуальні витрати по справі.
Керуючись ст.ст. 503, 512, 513 КПК України, ст.92-94 КК України, суд
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1