У Х В А Л А

Справа № 183/212/15

№ 1-кс/183/26/15

21.01.2015 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського міського відділу (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 погоджене з процесуальним керівником прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого:

- 07.11.2008 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

- 06.06.2012 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 190, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив :

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 07 січня 2015 р., близько 04 год. 00 хв., знаходився поблизу пам`ятника «Авіаторам», розташованого по вул. Радянській м. Новомосковська Дніпропетровської області, де побачив раніше йому незнайому ОСОБА_7 , яка розмовляла по мобільному телефону, та в цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, тому ОСОБА_6 попрямував слідом за ОСОБА_7 в напрямку АДРЕСА_2 . Коли ОСОБА_7 зайшла до під`їзду № 3, будинку АДРЕСА_2 , слідом за нею зайшов ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел 07 січня 2015 р., близько 04 год. 10 хв. ОСОБА_6 знаходячись у вказаному під`їзді, підбіг ззаду до ОСОБА_7 , та діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер своїх противоправних дій, штовхнув її у спину, від чого вона впала та випустила з рук свій мобільний телефон марки «LG P715», після чого ОСОБА_6 відкрито заволодів вказаним мобільним телефоном марки «LG P715», вартістю 4500 грн., який належить ОСОБА_7 . Відкрито утримуючи викрадене майно ОСОБА_6 з місця скоєння злочину втік та в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4500 грн.

Слідчий ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , яке підтримав у судовому засіданні, мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення ОСОБА_6 , обґрунтованою, вчинене ним кримінальне правопорушення віднесене до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років. Крім того вважає, що наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи вчинення підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказав, що забіжний захід може бути обраний інший, а не тримання під вартою.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його не обґрунтованим та таким що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, свою вину він визнав, викрадене майно вилучено.

07 січня 2015 р. відомості за даним кримінальним правопорушенням було внесено до ЄРДР за №50000043 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, суд враховує відповідно до ст. 177 КПК України відсутність ризику вказаного слідчим відповідно до п.1 ч.1 ст. 177 КПК України як намір переховуватися від слідства оскільки таких доказів суду ні слідчим ні прокурором не надано. Суд враховує, що ОСОБА_6 було затримано 20.01.2015 р. і йому пред`явлено підозру без вжиття заходів, які б давали суду підставу зробити висновок про переховування ОСОБА_9 від органу досудового розслідування, будучи повідомленим про його розшукування за вчинення злочину.

Суд вважає наявним ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинення іншого кримінального правопорушення, так як ОСОБА_9 вчинив правопорушення будучи судимим за вчинення корисного злочину. Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення одного кримінального правопорушення, тяжкість покарання від 4 до 6 років позбавлення волі. Однак судом встановлено, що у клопотання відсутні достовірні відомості про відбування покарання за останнім вироком суду і такі дані під час судового розгляду ні слідчий ні прокурор суду не дали, тому суд позбавлений можливості врахувати підстави звільнення від покарання, як підставу для обрання тримання під вартою і виходить з фактичних обставин. Суд вважає, що вчинення злочину судимою особою не дає беззаперечних підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. Судом встановлено, що ОСОБА_6 постійно проживає за однією адресою, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки з родиною. При цьому суд вважає, що цей ризик є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Також суд звертає увагу, що в клопотанні слідчий вказав, як обґрунтування клопотання показання свідків, яких в судове засідання не доставив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України не має законних підстав досліджувати такі докази, так як згідно закону суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями наданими слідчому, або посилатися на них, оскільки безпосередньо їх не сприймав під час судового засідання.

Суд вважає, що строк запобіжного заходу повинен бути встановлений на тридцять днів, оскільки основні слідчі дії слідчим вже проведено.

Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196 КПК України, суд, -

постановив :

в задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою відмовити.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20 січня по 20 лютого 2015 року.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 щодобово з 20.00 год. до 08.00 год.

Зобов`язати ОСОБА_6 прибувати своєчасно до слідчого СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, прокурора Новомосковської міжрайонної прокуратури, Новомосковського міськрайонного суду за першою вимогою.

Ухвалу передати для виконання до Новомосковського міського відділу (з обслуговування міста Новомосковська і Новомосковського району) головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя