Справа № 455/1546/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/384/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

при секретарях: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

адвоката: ОСОБА_10

представника потерпілої: ОСОБА_11

потерпілої ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією та доповненням захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_13 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:
цим вироком:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше несудимого,-
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
До набрання даним вироком законної сили обрано ОСОБА_13 запобіжний захід у виді тримання під вартою та взято його під варту з зали суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_13 вирішено рахувати з моменту його взяття під варту з зали суду 17.30 год 19.02.2015 р.
Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_13 в користь ОСОБА_14 100 000 (сто тисяч) грн. та в користь ОСОБА_12 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. заподіяної моральної шкоди.
В задоволенні решти цивільних позовних вимог відмовлено.
Вироком суду ОСОБА_13 визнано винним та засуджено за те, що він 26.07.2014 р. близько 03.00 год на дорозі неподалік від Будинку культури в с.Торгановичі Старосамбірського району Львівської області під час конфлікту з ОСОБА_15 , що виник раптово на грунті неприязних відносин, наніс йому удар кулаком правої руки в область голови зліва, від якого ОСОБА_15 спершу опустившись на коліно, впав на асфальтне покриття. ОСОБА_13 , продовжуючи свій злочинний намір, наніс ОСОБА_15 ще два удари кулаком в голову, один удар кулаком в область правого стегна та один удар кулаком вище пояса зліва. Як результат цього у ОСОБА_15 утворилася відкрита черепно-мозкова травма у вигляді гострої епідуральної гематоми справа, перелом правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, що ускладнилася стисненням (компресією) мозку з вторинним крововиливом у стовбуровий відділ мозку, набряком-набуханням головного мозку та згідно висновку експерта № 72/14 від 09.09.2014 року була небезпечною для життя в момент заподіяння, відноситься у живої людини до тяжкого тілесного ушкодження і стала безпосередньою причиною смерті ОСОБА_15 .
Адвокатом ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_13 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає такий вирок незаконним, необґрунтованим, таким, що суперечить вимогам ст.62 Конституції України та ст.373, п.2 ч.3 ст.374 КПК України і підлягає скасуванню з підстав невідповідної правової кваліфікації кримінального правопорушення, однобічності судового слідства, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотних порушень кримінального процесуального закону і невідповідності покарання тяжкості вчиненого та особи підсудного.
Вказує, що суд, постановляючи вирок, не довів об`єктивності сторони злочину, а саме причинений зв`язок між ударом ОСОБА_13 та наслідком у вигляді смерті ОСОБА_15 . Жоден висновок експерта, за словами апелянта, а також експерт в судовому засіданні, прямо не вказали на його причетність, отже даний вирок винесений всупереч ст..62 Конституції України.
Крім того, вказує, що такий вирок суперечить Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.90 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», зокрема п.18 цієї постанови зазначає, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Суд у вироку вказує, що тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, характеризується саме тим, що воно посягає на два об`єкти. Проте це твердження за словами апелянта прямо вказує на неправильне застосування норм матеріального права, оскільки об`єктом злочину є здоров`я особи, а смерть є похідним наслідком. Докази по справі жодним чином не доводять наявності умислу у ОСОБА_13 на нанесення важких тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , а отже діяння підсудного не підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Крім того, зазначає, що всупереч нормам ст.ст. 42, 47, 107 КПК України йому не надано всіх матеріалів судового засідання, зокрема станом на 24.02.2015 року був відсутній звукозапис судового засідання та журнал судового засідання за 19.02.2015 року.
Звертає увагу, що згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, слід виходити із спрямованості умислу особи. Питання про спрямованість умислу слід вирішувати з урахуванням сукупності обставин справи, зокрема способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації поранень та інших тілесних ушкоджень тощо, а також суб`єктивного ставлення винного до наслідків протиправних дій.
24 вересня 2015 року апелянтом ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 подано зміни до апеляційної скарги, зокрема останній, не оспорюючи кваліфікації дій свого довірителя ОСОБА_13 , просить вирок суду першої інстанції змінити в частині міри покарання. Просить застосувати вимоги ст.ст.69, 75 КК України.
Заслухавши доповідача, апелянта адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_13 , які підтримали подані зміни до апеляційної скарги і просять пом`якшити обране судом покарання, прокурора, який просить апеляційну скаргу та зміни до неї відхилити, а вирок суду першої інстанції залишити без зміни, потерпілу ОСОБА_12 та представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 , які просять пом`якшити обране судом покарання та застосувати вимоги ст.75 КК України, обговоривши доводи апеляційної скарги та зміни до неї, перевіривши матеріали провадження, прослухавши покази учасників процесу в суді першої інстанції, які зафіксовані на технічному носії, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга з доповненнями до неї підлягає до часткового задоволення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується зібраними та перевіреними у справі доказами.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що з 25.07.2014 року на 26.07.2014 року разом із друзями відпочивали, вживали спиртне. Після завершення дискотеки виникла шарпанина і бійка. Під час якої ОСОБА_17 підбіг до ОСОБА_18 і наніс йому удар в голову. ОСОБА_19 спочатку опустився на коліно, а вже згодом плавно осунувся на землю. Після того, як ОСОБА_19 впав ОСОБА_17 наніс йому ще 2-3 удари кулаком у голову. Після нанесення ударів ОСОБА_19 декілька секунд був без свідомості і не реагував на його запитання. Через деякий час ОСОБА_19 піднявся і кудись пішов.
Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_20 дав аналогічні покази показам свідка ОСОБА_21 щодо кількості та механізму нанесення тілесних ушкоджень саме ОСОБА_22 потерпілому ОСОБА_23 .
Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 показали, що в ніч на 26.07.2014 року неподалік від будинку культури у с.Торгановичі Старосамбірського району Львівської області між ОСОБА_26 та ОСОБА_27 виникла сварка, яка переросла у бійку.
В подальшому через деякий час знову на мікроавтобусі приїхав ОСОБА_28 вже із ОСОБА_22 і почали битися із хлопцями. Хто наносив удари ОСОБА_29 не бачили. Дані свідчення ствердив і свідок ОСОБА_30 .
Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_28 пояснив, що в ніч на 26.07.2014 року у с.Торгановичі мав сутичку із потерпілим ОСОБА_26 , останній наніс йому удари кулаком в обличчя через відчинене вікно автомобіля. Після чого він заїхав за своїм знайомим ОСОБА_22 , з яким повернувся на місце інциденту для з`ясування відносин.
Допитаний свідок ОСОБА_31 показав, що зі слів нині покійного ОСОБА_18 йому відомо, що в ніч на 26.07.2014 року його побив саме ОСОБА_17 , на обличчі потерпілого була кров. З місця події ОСОБА_19 пішов без сторонньої допомоги.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_32 , ОСОБА_33 пояснили, що в ніч на 26.07.2014 року після бійки, деякий час ОСОБА_19 лежав непритомний, в подальшому останнього привели до тями.
Допитана у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_14 пояснила, що вона є матір`ю померлого ОСОБА_18 ночі 26.07.2014 року її син повернувся додому, а вранці сина було доставлено каретою швидкої допомоги в лікарню, оскільки його стан значно погіршився, на тілі сина вона бачила тілесні ушкодження. ІНФОРМАЦІЯ_2 її син помер у лікарні.
Аналогічні покази дала у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_12 .
Вина ОСОБА_13 в інкримінованих діях доводиться, зокрема, і висновком експерта від 08.08.2014 року № 164 (а.с.21), з якого вбачається, що у ОСОБА_15 виявлено ушкодження : « садна на передній поверхні правого плеча, поперекової ділянки зліва, та клінічно: важка, закрита черепно-мозкова травма, гостра правобічна гематома над твердою мозковою оболонкою в правій тім`яно-скронево-потилицевій ділянці, здавлення правої півкулі мозку».
Допитаний в суді першої та апеляційної інстанцій експерт ОСОБА_34 підтримав висновок експерта від 01.08.2014 року № 72/14 (а.с. 167-176) та зазначив, що причиною смерті ОСОБА_15 є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді гострої епідуральної гематоми справа, перелому правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, яка ускладнилась стисненням (компресією) мозку з вторинними ішемічними змінами правої тім`яної та скроневої, обох потиличних часток, вторинним крововиливом у стовбуровий відділ мозку, набряком набуханням головного мозку. Крім того, у ОСОБА_18 мала місце травма грудної клітки з наявністю крововиливів біля коренів легенів, ускладнена аспіраційним синдромом, яка на фоні коматозного стану, порушення дихання центрального генезу та штучної вентиляції легенів, ускладнилась розвитком двобічних пневмотораксів, що сприяло настанню смерті від черпно-мозкової травми.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 з врахуванням медичних документів виявлено ушкодження: внутрішкіпний крововилив та синяк передньо-зовнішньої поверхні верхньо-середньої частини правого плеча, садно задньої поверхні правого ліктьового суглобу, садно задньої поверхні лівого плечового суглобу та внутрішнього кута лівої лопатки, ділянки лінійних, косорозташованих, подряпин лівої задньо-бокової поверхні грудної клітки, зовні від лівої лопатки, синяк лівої поперекової ділянки, крововиливи в м`яких покровах голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лівій лобно-тім`яній ділянці, в тім`яно-потиличній ділянці зліва, масивний крововилив в правій тім`яно-скроневій ділянці, а також крововилив навколо операційної рани лівої скроневої ділянки, лінійний перелом луски правої скроневої кістки склепіння черепа з переходом лінії перелому на праве велике крило основної кістки черепа, епідуральна гематома правої скроневої ділянки (у вигляді згортків крові об`ємом до 120 см куб., яка видалена при оперативному хірургічному втручанні 26.07.2014 року), субарахноїдальні дифузно-вогнищеві крововиливи по базальній та випуклій поверхнях правої скроневої частки, вторинні ішемічні розм`ягчення з крапчастими крововиливами в білій речовині правої тім`яної та скроневої часток, базально-медіальних відділів обох потиличних часток, в центральній ділянці Варолієва моста та в ніжках мозку, а також крововиливи біля коренів обох легенів з надривами вісцеральної плеври, кров в бронхах, двобічний пневмоторакс з колабуванням легенів.Травма голови у вигляді лінійного перелому правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, масивної епідуральної гематоми справа, дифузно-вогнищевого субарахноідального крововиливу правої скроневої частки є наслідком контакту правої скроневої або тім`яно-скроневої ділянки голови з тупим твердим предметом з широкою (необмеженою) поверхнею, була небезпечною для життя в момент заподіяння, жвела до смерті, відноситься у живої особи до тяжкого тілесного ушкодження. Травма голови у гр. ОСОБА_15 не характерна для вільного падіння з висоти росту на площину, могла бути як наслідком удару тупим твердим предметом з широкою поверхнею в ділянку голови справа, так і наслідком падіння на праву гім`яно-скроневу ділянку голови за рахунок попереднього прискорення. Наявність крововиливу в м`яких тканинах лівої лобно-тім`яної ділянки голови не виключає можливість того, що падінню на праву тім`яно-скроневу ділянку голови міг сприяти удар тупим предметом з обмеженою поверхнею, наприклад, кулаком руки, в ліву юбно-тім`яну ділянку. Травма грудної клітки у ОСОБА_15 у вигляді фововиливів під вісцеральну плевру та в паренхіму біля коренів обох легенів, яка в вступному ускладнилась аспіраційним синдромом, двобічним пневмотораксом, арактерним для струсу легенів. Наявність садна в ділянці лівої лопатки та лінійних, косо-розташованих, подряпин зовні від лівої лопатки, свідчить про те, що травма грудної клітки могла бути наслідком падіння з висоти на ліву задньо-бокову поверхню грудної клітки. Крововилив в м`яких покровах тім`яно-потиличної ділянки голови зліва міг бути причинений одночасно з травмою грудної клітки при падінні на ліву задньо-бокову поверхню тіла або за інших обставин. Травма грудної клітки у вигляді струсу легенів, ускладнена в подальшому аспіраційним синдромом, двобічним пневмотораксом у живої особи відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Синяк в лівій поперековій ділянці, синяк та внутрішкірний крововилив правого плеча, є наслідком контактів з тупими предметами, могли бути наслідком ударів тупими предметами або ударів до тупих предметів з обмеженою поверхнею. Садно задньої поверхні правого ліктьового суглобу є наслідком контакту з тупим предметом по дотичній до поверхні шкіри, більш характерне для падіння на площину на правий лікоть. Садна, синяки відносяться у живої особи до легкого тілесного ушкодження. Пошкодження у ОСОБА_15 утворились за 5-7 днів до настання смерті, могли бути причинені 26.07.2014 р.

Після отримання травми голови у вигляді лінійного перелому скроневої кістки та основи черепа справа, субарахноїдального крововиливу та забою правої скроневої частки мозку, епідуральної гематоми справа, потерпілий ОСОБА_15 міг скоювати активні дії, в тому числі самостійно пересуватись до моменту компресії (стиснення) мозку гематомою та розвитку коматозного стану.

У суді апеляційної інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_35 зазначив, що в області голови потерпілого ОСОБА_18 було не менше трьохразового прикладання сили. Травма голови ОСОБА_18 не характерна для вільного падіння з висоти росту на площину, могла бути як наслідком удару тупим твердим предметом з широкою поверхнею в ділянку голови справа, так і наслідком падіння на праву тім`яно-скроневу ділянку голови за рахунок попереднього прискорення.
Колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, зокрема у нанесенні потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_15 , доведена зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами.
Під час судового провадження у суді першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.107, 108 КПК України здійснювалася фіксація судового розгляду за допомогою технічних засобів та вівся журнал судового засідання, які долучені до матеріалів справи.
Призначаючи покарання особам, винних у вчиненні злочинів, суди мають неухильно дотримуватись вимог ст.65 КК України, щодо індивідуалізації покарання, а саме враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст.69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, вмотивувавши своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 є щире каяття та добровільне відшкодування завданих моральних та матеріальних збитків в сумі 190 тис.грн.
Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_13 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та праці, позитивно характеризується за місцем проживання, на його утриманні знаходиться малолітня дитина. При обранні покарання враховується і думка потерпілих, які просять пом`якшити обране судом покарання, застосувати вимоги ст.ст.69, 75 КК України і не позбавляти ОСОБА_13 волі.
Обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Колегія суддів приходить до переконання про необхідність призначення ОСОБА_13 основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції згаданої частини та статті, із застосуванням ст.69 КК України.
На думку колегії, таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу та доповнення до неї слід задоволити частково.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу та доповнення до неї адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_13 задоволити частково.

Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року щодо ОСОБА_13 змінити.

Вважати ОСОБА_13 засудженим за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:
Судді: