Номер провадження 1-кп/754/684/15
Вирок
Іменем України
22 вересня 2015 року року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007901, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ворошиловград, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,

про обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 р. ОСОБА_4 в м. Коблево Одеської області біля невстановленого водоймища знайшов протипіхотну осколочну ручну гранату дистанційної дії наступального типу РГД-5, що відноситься до боєприпасів, тобто придбав без передбаченого законом дозволу бойові припаси, яку перевіз та переніс до місця свого проживання до квартири АДРЕСА_2 , де почав зберігати без передбаченого законом дозволу.

18.06.2015 р. о 1.25 год. працівниками міліції під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 були виявлені та вилучені корпус гранати РГД-5, що до боєприпасів не відноситься, та уніфікований запал ручних гранат УЗРГМ, що відноситься до боєприпасів, які при поєднанні в єдину конструкцію будуть представляти собою протипіхотну осколочну ручну гранату дистанційної дії наступального типу РГД-5, призначену для ураження живої сили противника у ближньому бою, і відноситься до боєприпасів.

ОСОБА_4 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_4 винуватим себе визнав частково і показав, що в травні 2015 р. він, перебуваючи в м. Коблево Одеської області, біля водоймища знайшов протипіхотну осколочну ручну гранату дистанційної дії наступального типу РГД-5, яку машиною перевіз і переніс до місця свого проживання до квартири АДРЕСА_2 , та почав зберігати в своїй кімнаті в меблях окремо корпус гранати і запал. 18.06.2015 р. в нічний час він, перебуваючи за місцем проживання, посварився з матір`ю, яка викликала міліцію. Працівники міліції провели з ним бесіду, після чого він з ними вийшов на вулицю прогулятися. Коли повернувся додому, виявив, відсутність корпусу гранати та запалу. Запитав у матері, чи не брала вона їх. Мати мовчала. Він злякався, що вона могла їх викинути, що могло створити небезпеку, тому зателефонував по «102» і повідомив, що у нього мати забрала бойову гранату. Після цього дзвінка до квартири прибули працівники міліції, яким мати видала гранату.

Крім часткового визнання самим обвинуваченим своєї вини, його винність в інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується іншими доказами.

Так, свідок ОСОБА_5 показала, що в ніч з 17 на 18.06.2015 р. її син ОСОБА_4 прийшов додому приблизно о 21-22 год. Він перебував в стані алкогольного сп`яніння і включив гучно музику в своїй кімнаті. Вона неодноразово просила сина зробити музику тихіше, але він не реагував. Вона забрала з кімнати сина комп`ютер. Через деякий час син почав викидати з шафи її речі. Між ними виникла сварка і, щоб угамувати сина, вона викликала міліцію. При цьому, у зв`язку з викликом працівників міліції вона забрала з кімнати сина гранату, яка складалася з двох деталей і лежала на колонках на столі, і заховала її в своїй кімнаті. Зі слів сина гранату він зберігав як сувенір. Працівники міліції, які прибули на виклик, забрали сина, але повідомили, що затримувати його не будуть. Приблизно через годину син повернувся додому і виявив відсутність в своїй кімнаті гранати, у зв`язку з чим по «102» зателефонував в міліцію і повідомив, що вона забрала у нього гранату. Вона подумала, що син лише робить вигляд, що викликає міліцію, що він жартує. Через деякий час до квартири прибули працівники міліції, яким вона видала гранату, що складалася з двох деталей.

В судовому засіданні був прослуханий аудіозапис телефонного дзвінка ОСОБА_4 на номер «102», з якого вбачається, що 18.06.2015 р. обвинувачений повідомив, що його мати викрала у нього бойову гранату.

У відповідності з даними протоколу огляду місця події від 18.06.2015 р. в період з 1.25 год. до 1.40 год. в одній з кімнат квартири АДРЕСА_2 на столі було виявлено предмет, схожий на гранату марки РГД 5, 41-73 Т, та предмет, схожий на чеку, марки 161-70 УЗРГМ 583.

Згідно з даними висновку вибухотехнічної експертизи предмет, схожий на гранату РГД-5 є корпусом промислово виготовленої ручної наступальної гранати РГД-5, який відноситься до конструктивно оформленого заряда вибухової речовини, до боєприпасів не відноситься; предмет, схожий на запал УЗРГМ, є промислово виготовленим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, відноситься до боєприпасів. При поєднанні в єдину конструкцію корпусу гранати РГД-5 з запалом ручних гранат УЗРГМ, що передбачено їх конструктивними особливостями, будуть представляти собою протипіхотну осколкову ручну гранату дистанційної дії наступального типу РГД-5, призначену для ураження живої сили противника у ближньому бою і відноситься до категорії боєприпасів.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 263 КК України, оскільки він придбав, носив та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Доводи ОСОБА_4 про те, що він добровільно здав боєприпаси протипіхотну осколкову ручну гранату дистанційної дії наступального типу РГД-5, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 263 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 263 КК України, суд вважає необґрунтованими виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст. 263 КК України звільняється від кримінальної відповідальності особа, яка вчинила злочин, передбачений частинами першою чи другою цієї статті, якщо вона добровільно здала органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої.

Під добровільною здачею в даному випадку мається на увазі, що особа, яка зберігає зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої, маючи можливість і надалі зберігати будь-який із зазначених предметів, незалежно від мотивів за власним бажанням передає його відповідному державному органу.

З показань самого обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що на момент, коли він телефонував по «102» він вже не зберігав бойову гранату і не знав, де вона знаходиться, він так і повідомив міліції, що його мати забрала у нього бойову гранату, він допускав, що мати могла її викинути на вулицю.

Свідок ОСОБА_5 підтвердила в суді, що на момент, коли її син ОСОБА_4 18.06.2015 р. телефонував в міліцію по «102» у нього гранати не було і він не знав, де вона знаходиться.

Тобто фактично на момент виклику працівників міліції ОСОБА_4 не міг здати органам влади бойову гранату, оскільки вона у нього була відсутня і про місце її знаходження він не знав.

Обставин? що згідно ч.1 ст. 66 і ч.1 ст. 67 КК України пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який не судимий, характеризуються позитивно, і вважає, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням.

Суд стягує з ОСОБА_4 судові витрати за проведення експертизи.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

В силу ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення експертизи в сумі 491 грн. 04 коп. в доход держави.

Речові докази - корпус промислово виготовленої ручної наступальної гранати РГД-5 з запалом ручних гранат типу УЗРГМ знищити.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя