Справа № 504/2035/15-к
Провадження № 1-кп/504/224/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.08.2015смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 9, смт. Комінтернівське, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 17.11.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , молдованина за національністю, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні батька - інваліда ІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , водія-обчислювача топогеодезичної обслуги 1604 зенітно-ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 (ПП НОМЕР_2 ), солдата, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу 27.03.2014 року солдат ОСОБА_6 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до наказу № 65 командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 27.03.2014 року солдата ОСОБА_6 призначено на посаду водія ремонтного взводу ремонтно-технічної роти вищезазнченої військової частини, а у подальшому 30.10.2014 року призначено на посаду водія-обчислювача топогеодезичної обслуги 1604 зенітно-ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 (ПП НОМЕР_2 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Являючись військовослужбовцем, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний додержуватись правил військової ввічливості, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

Проходячи військову службу, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог та зобов`язань, 27.10.2014 року солдат ОСОБА_6 самовільно залишив територію 1604 зенітно-ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 (ПП НОМЕР_2 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 08.05.2015 року, тобто тривалістю понад один місяць, проводячи час у вказаний період на власний розсуд за своїм постійним місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

За викладених обставин, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, являючись військовослужбовцем 1604 зенітно-ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 (ПП НОМЕР_2 ) та проходячи військову службу на посаді водія-обчислювача топогеодезичної обслуги вищезазначеного військового формування, яке дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , 27.10.2014 року самовільно залишив вищезазначене військове формування та ухилявся від проходження військової служби без поважних причин до 08.05.2015 року, тобто тривалістю понад один місяць, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, - самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно він був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . У відповідності до наказу № 65 командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 27.03.2014 року його було призначено на посаду водія ремонтного взводу ремонтно-технічної роти вищезазначеної військової частини, а у подальшому 30.10.2014 року призначено на посаду водія-обчислювача топогеодезичної обслуги 1604 зенітно-ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 (ПП НОМЕР_2 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Проходячи військову службу, діючи на порушення статутних вимог та зобов`язань, він 27.10.2014 року самовільно залишив вищезазначене військове формування та ухилявся від проходження військової служби без поважних причин до 08.05.2015 року.

У скоєному ОСОБА_6 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 407 КК України за ознаками самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченим діяння, те що воно відноситься до злочинів середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утримання батька інваліда ІІ групи, має задовільний стан здоров`я.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи особу винного, думку прокурора, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи викладене, суд не може погодитися з запропонованою прокурором реальною мірою покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки та вважає, що при обранні ОСОБА_6 міри покарання у вигляді позбавлення волі, можливо застосувати дію ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Судові витрати по провадженню відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 2 (двох) років випробувального терміну ОСОБА_6 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину).

Згідно з п. 3, 4, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді особистого зобов`язання, а після набрання вироком законної сили, - скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1