АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/6285/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/593/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області,
громадянин України, з середньою освітою, не одружений, який не має
на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючий, раніше судимий:
17.09.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу
в розмірі 850 гривень, вирок не виконаний,
зареєстрований за адресою:
проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисник, адвокат ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , не оскаржуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та фактичних обставин провадження, просить скасувати вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та штрафу у розмірі 850 гривень. Вказані покарання виконувати самостійно.
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року ОСОБА_7 було визнано винним за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, за наступних обставин.
ОСОБА_7 08.07.2015 року приблизно о 12 год. 30 хв., знаходячись біля супермаркету «АТБ», який розташований на мікрорайоні 4-й Зарічний в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, знайшовши, тим самим незаконно придбав медичний шприц об`ємом 2,0 мл., що містить рідину в кількості приблизно 0,6 мл. наркотичного засобу - опію ацетильованого, після чого помістив придбаний медичний шприц із вмістом коричневого кольору в свою сумочку чорного кольору, тим самим незаконно придбав наркотичну речовину та став в подальшому зберігати при собі, як наркотик для власного вживання, без мети збуту.
В той же день, 08.07.2015 року о 12 год. 45 хв., співробітниками Жовтневого РВ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області біля будинку № 20 Г на мікрорайоні 4-й Зарічний в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, під час огляду ОСОБА_7 , було виявлено медичний шприц ємністю 2,0 мл., що містить рідину коричневого кольору в кількості приблизно 0,6 мл., після чого, о 15 год. 00 хв. того ж дня, в ході огляду місця події, а саме, частини місцевості біля будинку АДРЕСА_3 , в сумочці чорного кольору у ОСОБА_7 було вилучено медичний шприц ємністю 2,0 мл., з рідиною коричневого кольору в кількості 0,5387 г., що згідно висновку експерта № 58/10-476 від 13.07.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 0,0325 г., та яку ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав, як наркотик для власного вживання, без мети збуту.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік.
Згідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік, штраф в дохід держави в розмірі 850 гривень, призначений вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2013 року, підлягає виконанню самостійно.
Згідно ст. 75 КК України, ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням строком на 1 рік, та відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.
Питання з речовими доказами та судовими витратами вирішене.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 зазначає, що ОСОБА_7 протягом 2 років ухилявся від відбування призначеного покарання за вироком суду у виді штрафу та вчинив новий злочин середньої тяжкості, тобто, призначене за попереднім вироком покарання не досягло своєї мети по виправленню та запобіганню вчинення обвинуваченим нових злочинів.
На думку апелянта, суд недостатньо врахував ступінь суспільної небезпеки, обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, належним чином не вмотивував, які саме обставини провадження та дані про особу винного дають підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.
При призначенні обвинуваченому покарання, як вказує прокурор, суд повинен був керуватися положеннями ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке мало б бути більшим, як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Також апелянт зауважує, що суд покладав на ОСОБА_7 певні обов`язки, з контролем їх виконання органами кримінально-виконавчої системи, замість органів кримінально-виконавчої інспекції.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області, просив скасувати вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок; обвинувачений і його захисник, кожен окремо, заперечували проти апеляційної скарги та вважали вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.
Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Дніпропетровської області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання та вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 при розгляді кримінального провадження повністю визнав себе винним у скоєному кримінальному правопорушенні і не оспорював фактичні обставини провадження та кваліфікацію його дій.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання внаслідок м`якості, а також неправильне тлумачення ст.71 КК України, згідно якої було призначене остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , то їх не можна визнати обґрунтованими.
Так, вирішуючи зазначені питання, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню, а саме те, що вчинене кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості; відсутність обставин, що обтяжують покарання; обставини, що пом`якшують покарання та позитивно характеризують особу обвинуваченого щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.к.п. 24, 25, 29), свою вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується, як особа, на яку скарги не надходили (а.к.п. 27, 28), під час розгляду провадження апеляційним судом працевлаштувався.
Проаналізувавши ці та інші обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість досягнення мети кримінального судочинства щодо обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки він є правильним та ґрунтується на вищенаведених обставинах, що були судом досліджені та вірно оцінені, а призначене обвинуваченому покарання є справедливим за видом та розміром, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставини, зазначені прокурором в апеляційній скарзі, а саме те, що обвинувачений ухилявся від відбування призначеного покарання за попереднім вироком суду у виді штрафу та вчинив новий злочин середньої тяжкості, суду були відомі та належною мірою прийняті до уваги при ухваленні оскаржуваного вироку. При цьому, враховуючи всі обставини провадження у сукупності, суд першої інстанції не визнав їх достатньою підставою для призначення обвинуваченому покарання більш суворого, ніж було призначене фактично.
Колегія суддів погоджується з таким висновком і не знаходить достатніх підстав для посилення у зв`язку даною обставиною призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
Між тим, обґрунтованими слід вважати доводи в апеляційній скарзі прокурора щодо невірного зазначення в резолютивній частині вироку назви органу, що здійснює контроль за поведінкою засуджених, а саме, замість «кримінально-виконавча інспекція», як передбачено ч. 2 ст. 76 КК України, у вироку суду першої інстанції вказано «орган кримінально-виконавчої системи».
З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга першого заступника прокурора Дніпропетровської області частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Зазначити в резолютивній частині вироку, що контроль за поведінкою обвинуваченого необхідно покласти на кримінально-виконавчу інспекцію, замість органу кримінально-виконавчої системи.
В решті вирок суду першої інстанції у даному провадженні залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4