05.09.2014
№ 642/7652/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2014 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 від 20 серпня 2014 року про відмову у визнанні потерпілим, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою про скасування постанови слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 від 20 серпня 2014 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 001281 від 10.05.2013 року. В обгрунтування своєї скарги зазначила, що 20.08.2014 року вона звернулася до слідчого із заявою про визнання її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. Як вказує скаржниця слідчий не опитав її та не провів жодних слідчих дій щодо перевірки доказів зазначених у її заяві, прийняв рішення про відмову у визнанні потерпілою. Також вказує, що у постанові слідчого вказано інше кримінальне провадження - від 10.05.2014 року, що як вона вважає є підставою для скасування постанови . Як підставу для скасування постанови слідчого зазначає також те, що оскаржена постанова не відповідає вимогам ч. 6 ст. 110 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила її задовольнити. Також у своїх поясненнях зазначила непогодження із тим, що кримінальне правопорушення яке знаходиться у провадженні слідчого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 385 КК України є злочином проти правосуддя, вважає що таке твердження не визначено у законі.

Слідчий, прокурор у судове засідання не з"явилися.

З огляду на те, що ч. 2, 3 ст. 306 КПК України передбачено розгляд скарги не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження скарги, яка має бути розглянута за обов`язковою участю особи, яка подала скаргу, чи її захисника та слідчого чи прокурора, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутністю слідчого, прокурора, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Ст. 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою, оскаржити рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, в ч. 1 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як вказано у ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001281 від 10.05.2013 року Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області внесено повідомлення, що надійшло з прокуратури Ленінського району м. Харкова на підставі листа Жовтневого районного суду м. Харкова, щодо неправомірних дій з боку працівників Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Дмитрівська, 14, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Посилання ОСОБА_3 стосовно того, що зазначення у постанові, що кримінальне правопорушення яке знаходиться у провадженні слідчого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 385 КК України є злочином проти правосуддя не грунтується на законі, а висловлена лише у коментарях, безпідставні.

Особлива частина КК України ситематизує всі злочини за їх об`єктом та поділена на розділи. Ця система має такий вигляд:

Розділ І. Злочини проти основ національної безпеки України.

Розділ II. Злочини проти життя та здоров`я особи.

Розділ III. Злочини проти волі, честі та гідності особи.

Розділ IV. Злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Розділ V. Злочини проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина.

Розділ VI. Злочини проти власності.

Розділ VII. Злочини у сфері господарської діяльності.

Розділ VIII. Злочини проти довкілля.

Розділ IX. Злочини проти громадської безпеки.

Розділ X. Злочини проти безпеки виробництва.

Розділ XI. Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Розділ XII. Злочини проти громадського порядку та моральності.

Розділ XIII. Злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення.

Розділ XIV. Злочини у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації.

Розділ XV. Злочини проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян.

Розділ XVI. Злочини у сфері використання електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), систем та комп`ютерних мереж.

Розділ XVII. Злочини у сфері службової діяльності.

Розділ XVIII. Злочини проти правосуддя.

Розділ XIX. Злочини проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини).

Розділ XX. Злочини проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Кримінальне правопорушення за ст. 385 КК України відноситься до розділі XVIII - Злочини проти правосуддя.

Склад цього злочину є формальним, об`єктивна сторона якого виявляється в бездіяльності, що полягає у відмові (ухиленні) свідка від давання показань або відмові експерта чи перекладача без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Суспільна небезпечність цього злочину полягає в тому, що він порушує нормальну діяльність органів досудового слідства щодо одержання необхідних доказів, ускладнює здійснення діяльності щодо відправлення правосуддя, перешкоджає встановленню істини у справі та постановленню дійсно правосудного судового акта, тобто цей злочин направлений проти правосуддя.

Таким чином, слідчий дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визнання заявника ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Вказаний висновок вже підтверджений при попередніх розглядах питання щодо невизнання ОСОБА_3 потерпілою.

Крім того, вважаю за необхідне зазначити, що з тексту заяв, які подавалися ОСОБА_3 слідчому у яких вона просила визнати її потерпілою у кримінальному провадженні № 0001281 від 10.05.2013 року, вбачається, що ОСОБА_3 вказує на зловживання, бездіяльність посадових осіб ХОБСМЕ, чим завдана саме їй моральна та матеріальна шкода, тобто вона фактично просить визнати її потерпілою не від кримінального правопорушення передбаченого ст. 385 КК України, провадження якого знаходиться у слідчого ОСОБА_4 .

Тож вважаю за необхідне роз"яснити ОСОБА_3 що вона має право звернутися з заявою про вчинення кримінального правопорушення, яким їй завдана шкода, у передбаченому КПК України порядку, а не до слідчого ОСОБА_4 .

Щодо того, що слідчий у постанові від 20.08.2014 року зазначив дату внесення до ЄРДР вказаного кримінального провадження - 10 травня 2014, а ні 2013 року, то це вже було предметом розгляду та оцінка цьому надана в ухвалі слідчого судді від 02.09.2014 року.

Що стосується посилання скаржниці на те, що постанова слідчого не відповідає вимогам ч. 6 ст. 110 КПК України, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Однак оскаржувана постанова в порушення ч. 6 ст. 110 КПК України та Інструкції з оформлення документів в системі МВС України, затвердженої наказом МВС від 27.07.2012р. №650, викладена не на офіційному бланку, а на аркуші без зображення Державного Гербу України та інших реквізитів.

Тобто винесена постанова не відповідає вимогам закона та повинна бути скасована.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 303-308, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 від 20 серпня 2014 року про відмову у визнанні потерпілим - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 від 20 серпня 2014 року про відмову у визнанні потерпілим в рамках розслідування кримінального провадження № 0001281, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1