Провадження № 1-кп/369/53/16
В И Р О К
іменем України
15.01.2016 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Києво-Святошинського районного суду Київської області у м. Києві матеріали кримінального провадження, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.01.2014 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.01.2014 року був змінений ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 03.04.2014 року в частині перекваліфікації дій з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст. 119 КК України до 3 (трьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року звільненого від відбування покарання 19.06.2014 року ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 11.06.2014 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
04.09.2015 року ОСОБА_5 приблизно о 16:00 год., більш точного часу судом не встановлено, перебуваючи в парку «Шевченка», що розташований на перетині вул. Молодіжна та вул. Шевченка в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, підібрав зі землі предмет візуально схожий на гранату та поклав до правого карману своїх штанів, тим самим придбавши боєприпас схожий на гранату. Після цього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно, без передбаченого законом дозволу, транспортував придбану гранату безпосередньо при собі, на автомобілі «MITSUBISHI OUTLANDER» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який керував вказаним транспортним засобом на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 та не був обізнаний в злочинних намірах останнього.

В подальшому 04.09.2015 року ОСОБА_5 близько 23:00 год., більш точного часу судом не встановлено, перебуваючи за кермом вищевказаного автомобіля по АДРЕСА_3 , вчинив ДТП, під час якого придбаний ним боєприпас залишив в салоні автомобіля та з місця вчинення ДТП зник.

05.09.2015 року близько 00:30 год., більш точного часу судом не встановлено, під час оформлення даної ДТП працівниками міліції в салоні вищевказаного автомобіля виявлено та вилучено предмет схожий на гранату.

Згідно висновку експерта №6-02/113 ВПЕ НДКЦ від 01.10.2015 року надані на експертизу предмети у своїй сукупності являються наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5. Граната РГД-5 являється вибуховим пристроєм та відноситься до боєприпасів. Відповідно до висновку експерта №6-02/113 ВПЕ НДКЦ від 01.10.2015 року гаранта РГД-5 придатна для здійснення вибуху.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав та суду пояснив, що 04.09.2015 року він під час прогулянки в парку побачив на землі гранату та поклав її собі до кишені. Хотів її здати до органів внутрішніх справ, але не знав кого саме потрібно викликати в таких випадках. Згодом він зі своїм товаришем поїхав на дачу та забув про знайдену гранату. Того ж дня рухаючись на автомобілі «MITSUBISHI OUTLANDER» д.н.з. НОМЕР_1 не впорався з керуванням та вчинив ДТП з місця вчинення якого зник. 05.09.2015 року, під час оформлення вчиненого ним ДТП працівниками міліції виявили та вилучили з салону автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER» д.н.з. НОМЕР_1 знайдену ним гранату. У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив належні висновки зі своєї поведінки, просив його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю та його дії кваліфікуються судом за ч.1 ст. 263 КК України, як придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що злочин за ч.1 ст. 263 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_5 раніше судимий вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.01.2014 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі (а.с.76-78 т.1), вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.01.2014 року був змінений ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 03.04.2014 року, в частині перекваліфікації дій з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст. 119 КК України до 3 (трьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі (а.с.79-82 т.1), на підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання 19.06.2014 року ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 11.06.2014 року, негативних характеристик за місцем проживання не має (а.с.71 т.1), на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.72 т.1).

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному злочині, що полягає у критичній оцінці обвинуваченого своєї протиправної поведінки, що характеризується щирим осудом цієї поведінки, повним визнанням своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та готовності нести покарання за вчинений злочин. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відповідно до ст.ст. 118, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі п.5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_5 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчій інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1843 (тисячу вісімсот сорок три) гривні 20 копійок процесуальних витрат.

Речові докази по справі:

- спеціальний пакет «Експертна служба МВС України» №2174536, в середині якого міститься аркуш пакету з 6 відрізками стрічки зі слідами папілярних узорів рук переданий в кімнату зберігання речових доказів Києво-Святошинського ВП - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення прокурором та обвинуваченим.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1