Справа № 1-39/2011
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2011м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Воробель М.М.

при секретарі Чорній Л.М.,

з участю прокурора Піта І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворів кримінальну справу, про обвинувачення: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2.АДРЕСА_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, такого, що згідно ст.89 КК України не має судимості, за ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2010 року близько о 00:20 години ОСОБА_1 А, Б., перебуваючи в стані алкогольного спяніння і знаходячись в приміщені квартири АДРЕСА_2, що в м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на грунті виниклих неприязних відносин, умисно застосував фізичне насильство до ОСОБА_2 під час якого, наніс їй удар рукою в обличчя справа, схопивши за волосся наніс головою потерпілої удар по спинці дивану, чим спричинив останній згідно висновку судово-медичної експертизи № 218/2010 синці на обличчі та шиї, струс головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; відкритий перелом тіла нижньої щелепи, який за ознакою тривалого розладу здоров`я кваліфікується, як тілесне ушкодження середньої тяжкості.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину, згідно предявленого йому обвинувачення у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю і по суті справи дав суду показання про те, що 23 травня 2010 року на протязі цілого дня він разом зі співмешканкою ОСОБА_3 проводив свій вільний час на озері, що на околиці м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області. Під час відпочинку він спожив близько 100 грам горілки. Додому вони повернулись 23 травня 2010 року близько 19:00 в цей час мати сиділа на кухні та читала газету, він був голодним та хотів їсти. На столі стояли вареники, він хотів поїсти та мати заборонила. Раптом між ним та матір`ю виник словесний конфлікт і він вийшов з квартири. Наступний раз він повернувся у квартиру уже 24 травня 2010 року о 00:10 год. В цей час співмешканка ОСОБА_3 зайшла у його кімнату, а він одразу пішов на

-2-

кухню. На кухні була мати, саме в цей час вона їла вареники, він вдруге намагався покуштувати вареників та мати щосили почала кричати, щоб він поставив тарілку та проганяла його з квартири шарпаючи за верхній одяг з переду. Така поведінка матері викликала у нього супротив і він відштовхнув її від себе та наніс лівою рукою складеною у кулак, матері удар в області нижньої щелепи справа. Не втримавшись на ногах мати упала на диван та затулила обличчя руками і голосно кричала. В момент коли мати лежала на дивані, він декілька разів шарпнув її за одяг в області грудей та схопивши за волосся ударив головою по спинці дивану. Вона вийшла у коридор. Він пішов за нею у коридор та забрав її на кухню, а тоді попросив співмешканку ОСОБА_3, щоб вона витерла матері кров, яка була на обличчі справа. Викликати карету швидкої допомоги вони не стали і залишивши маму одною, вийшли з квартири. Наступного дня додому вони повернулись уже близько 15:00 год., мами вдома не було. Від родичів йому стало відомо, що у матері внаслідок його удару переламана щелепа і її госпіталізовано у лікарню м. Львова. В цей вечір він повністю усвідомлював свої дії і розумів що робить неправильно.

В даний час в скоєному розкаюється, просить суворо його не карати.

Суд заслухавши думку учасників судового розгляду визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину ОСОБА_1 так як вони не

оспорюються всіма учасниками судового розгляду і суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Оцінюючи докази в їх сукупності, що були добуті та досліджені в судовому засіданні суд приходить до висновку, що дії підсудного ОСОБА_1 на попередньому слідстві кваліфіковано вірно. В судовому засіданні доведено те, що ОСОБА_1 на грунті виниклих неприязних відносин, умисно, причинив потерпілій середньої степені важкості тілесні ушкодження, тобто скоїв злочин передбачений ч.1 ст. 122 КК України.

При обрані виду та міри покарання підсудному ОСОБА_1, як помякшуючі вину обставини суд визнає те, що причинену шкоду потерпілій він відшкодував, в скоєному чистосердечно розкаявся.

Обтяжуючих вину обставин судом не добуто.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді одного року позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_1 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку терміном 01 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Під час іспитового строку зобовязати ОСОБА_1 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

-3-

Запобіжний захід, встановлений відносно ОСОБА_1 - підписку про невиїзд, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з часу його оголошення, через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_4