АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1787/2015 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.296 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, українця, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції встановив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, оскільки в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України формулювання обвинувачення не містить посилання на подію злочину як таку, тобто на грубе порушення громадського порядку. Виклад обвинувачення не має вказівки на конкретні дії саме ОСОБА_7 , які свідчать про вчинення саме ним хуліганства як кримінально караного діяння. Обвинувальний акт фактично не містить формулювання обвинувачення в частині дій ОСОБА_7 з особливою зухвалістю.
Крім того, всупереч вимогам ст.91 КПК України у обвинувальному акті конкретно не вказано місце вчинення злочину.
Також, всупереч вимогам п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить вказівку на розмір шкоди, завданої правопорушенням.
Не погоджуючись з ухвалою суду ст.прокурор прокуратури Печерського району м.Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 27 серпня 2015 року скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що посилання судді на порушення ст.291 КПК України є безпідставними, оскільки її положення та вимоги дотримані в повному обсязі. В обвинувальному акті викладені як фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 злочину, вказано як об`єктивну його сторону, так і місце його вчинення, формулювання обвинувачення. Крім того, у формулюванні обвинувачення, та у фактичних обставинах зазначається, що ОСОБА_7 почав активні дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, а в наступному абзаці зазначається, що ОСОБА_7 їх продовжив разом з невстановленими особами і вказується, які саме дії, діяв з особливою зухвалістю та який результат вони спричинили. При цьому, в обвинувальному акті зазначено, що потерпілому матеріальну шкоду не завдано та цивільний позов не заявлявся, що свідчить і про відсутність моральної шкоди. Тому, висновки суду першої інстанції щодо невідповідності даного обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та вважали ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ч.3 ст.314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, частиною другою ст.291 КПК України визначено вичерпний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Зокрема обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію цього правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Отже, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ст.291 КПК України.
Як убачається зі змісту обвинувального акту в даному кримінальному провадженні, він в цілому не відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, оскільки слідчий як у фактичних обставинах кримінального правопорушення, так і у формулюванні обвинувачення конкретно не зазначив, яку саме фізичну силу та при яких обставинах ОСОБА_7 застосував до потерпілого ОСОБА_10 і в чому полягала його особлива зухвалість. Тобто в формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 , відсутня будь-яка конкретика щодо його дій у відношенні до потерпілого.
Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено національним законодавством в тому числі і рішенням Європейського суду з прав людини, на яке обґрунтовано зіслався суд у своїй ухвалі.
Крім того суд першої інстанції вірно зазначив про те, що конкретно не зазначено в обвинувальному акті місце вчинення злочину та адресу проживання ОСОБА_7 .
Вказані підстави, з яких суд першої інстанції повертає обвинувальний акт прокурору, колегія суддів вважає обґрунтованими та достатньо мотивованими. Тому, колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та винесеним з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -
п о с т а н о в ил а:
Апеляційну скаргу ст.прокурор прокуратури Печерського району м.Києва ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4