Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 10-56/2010 рік Головуючий в 1 інстанції: Сокирко Л.М.
Категорія: санкція Доповідач: Ришкова Н.М.
У Х В А Л А

іменем України

2010року березня місяця 12 дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Годуна В.А.,

суддів: Ришкової Н. М., Гемми Ю.М.,

за участю прокурора - Нестеренко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні справу за апеляцією прокуратури, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 26 лютого 2010 року щодо ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою відмовлено у поданні слідчого про обрання щодо я обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу - тримання під вартою та обрано І відносно нього запобіжний захід підписку про невиїзд.

В поданні зазначено, що ОСОБА_1 обвинувачується за ч.1 ст.121 КК України утому, що 04.01.2010 року, близько 14.00 год., знаходячись на території Дніпровського навчально-виховного комплексу, де працював охоронцем, в ході сварки з ОСОБА_2М, переслідуючи умисел на спричинення шкоди здоров'ю, невстановленим слідством предметом, можливо палицею, умисно наніс декілька ударів по голові і тулубу ОСОБА_2, в результаті чого останньому спричинено згідно висновку судово-медичної експертизи №50-МД від 19.02.2010 року тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.

В апеляції прокурор у звязку з тим, що суд не врахував тяжкість злочину, його низьку моральну сторону, заперечення своєї вини обвинуваченим та ту обставину, що його діти проживають не з ним, а зі своєю матірю, просить її скасувати як винесену незаконно та безпідставно.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, ОСОБА_1 та його захисника, які просили постанову суду першої інстанції залишити в силі, а апеляцію прокурора - без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія судців вважає, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню з слідуючих підстав

Як вбачається з подання слідчого питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в відношенні обвинуваченого ОСОБА_1 ставилося з мотивів тяжкості скоєного ним злочину, можливості перешкодити встановленню істини по справі та продовження злочинної діяльності.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що органи досудового слідства не надали суду будь-яких даних, які обгрунтовано підтверджували би те, що ОСОБА_1, знаходячись на волі, зможе продовжувати злочинну діяльність та перешкодити встановленню істини по справі.

Не надані такі дані і під час розгляду справи судом першої інстанції.

Сам факт вчинення тяжкого злочину не є достатньою підставою застосування запобіжного заходу у вигляді взятгя під варту без інших доказів, які підтверджують можливість обвинуваченого перешкодити встановленню істини по справі та інше, відповідно ст.ст.148,150 КПК України, та розяснень, що містяться в постанові

Пленуму Верховного Суду Украінп від 25.04.2003 року Про практику застосування

судами запобіжного заходу у вигляді взятгя під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства»

Відповідно до зібраних даних, ОСОБА_1 має постійне місце проживання,

позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не судимий,

приймає участь в утриманні двох неповнолітніх дітей .

Вказані обставини враховані судом першої інстанції при винесені постанови.

За таких обставин суд обгрунтовано прийшов до висновку, що виконання

ОСОБА_1 в подальшому процесуальних обовязків може бути забезпечено більш мяким запобіжним заходом, тому обрав щодо нього запобіжний захід - підписку про невиїзд.

Невизнання своєї вини, низька моральна сторона скоєного злочину, на що

посилається у апеляції прокурор, не є підставами для обрання відносно

обвинуваченого більш суворого запобіжного заходу.

Та обставина, що діти ОСОБА_1 проживають зі своєю матірю, а не з ним,

не є підставою для спростування викладеного в оскаржуваній постанові висновку суду про прийняття ним участі у вихованні дітей, так як він рішенням суду зобовязаний до сплати аліментів на користь дітей і даних про ухилення від зазначених обовязків суду не надано.

Тому апеляційні вимоги прокурора в цій частині також безпідставні.

Постанова суду відповідає вимогам ст.ст. 148-150 КПК України.

Керуючись ст.ст.365-366 КПК Україн, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи місцевим судом,

залишити без задоволення, а постанову Білозерського районного суду Херсонської

області від 26 лютого 2010 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Головуючий :

Судді: