Справа №592/5161/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/17/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №000002 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Мирне Слов`янського району Донецької області, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 110 ч.1, 263 ч.1 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 жовтня 2015 року, в яких:

захисник ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінити та пом`якшити йому міру покарання, застосувавши положення ст.ст. 69, 75 КК України, а також виключити з вироку вказівку суду про конфіскацію ноутбуку «Acer Aspire 5720Z» та повернути його власнику;

обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким призначити йому менш суворе покарання та звільнити від його відбування з випробуванням.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 110 ч.1, 263 ч.1 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст.110 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений попередній тримання під вартою.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 5 772 грн.

Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні: ноутбук «Acer Aspire 5720Z» конфіскувати, залишки гранати РГД-5 та її запалу УЗРГМ-2 знищити.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує на те, що судом першої інстанції не було застосовано принципу індивідуалізації призначення покарання, оскільки пославшись на небезпечність подій, що відбуваються на сході України, суд призначив покарання не за наслідками скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, занадто суворе та таке, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, бо її підзахисний не має усталеної антиукраїнської позиції, за 6 років проживання на Сумщині до Донецької області не виїжджав, будь-яких дій на підтримку сепаратистів не вчиняв, не був причетний до виготовлення текстів закликів про зміну територіальної цілісності меж України, припинив розповсюдження таких закликів в Інтернеті відразу після попередження щодо неприпустимості такої діяльності, повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів, щиро розкаявся, добровільно видав працівникам правоохоронних органів гранату, раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та роботи. Вважає, що наявні підстави для застосування положень ст.ст.69,75 КК України, враховуючи також те, що вчинені ОСОБА_6 злочини відносяться до злочинів середньої тяжкості, від скоєного не настало тяжких наслідків. Крім того, захисник просить повернути конфіскований ноутбук «Acer Aspire 5720Z», оскільки він не є спеціальним засобом для вчинення злочинів, а є засобом для спілкування та отримання інформації, а у сім`ї обвинуваченого незначний дохід та відсутня можливість для придбання іншого такого пристрою.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що визнав свою вину у скоєному, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні неповнолітню дитину та непрацездатну матір, відсутні обставини, що обтяжують покарання. А тому, на думку апелянта, наявні підстави для його виправлення без ізоляції від суспільства.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи власний ноутбук марки «Acer Aspire 5720Z», який мав з`єднання з мережею Інтернет, та будучи користувачем соціальної мережі «Вконтакте», 12, 17 та 31 березня 2014 року, розуміючи те, що натискаючи на відмітку «Поделиться» під публікаціями, які розміщені в групах або на персональних сторінках користувачів зазначеної соціальної мережі, дана публікація автоматично розсилається всім користувачам мережі, які перебувають у нього в друзях (близько 149 осіб) та одночасно з цим з`являється на його «Стіні» власної сторінки, а також розуміючи те, що вона знаходиться у вільному доступі та відкрита для ознайомлення з нею іншими користувачами, розмістив на своїй « ОСОБА_9 » сторінки «Вконтакте» за адресою: «https://vk.com/r.kolesnik84» електронні інформаційні повідомлення, з метою їх розповсюдження і доведення їх змісту до відома невизначеного кола осіб, а саме: запис від 17 березня 2014 року, розміщений о 15 годині 50 хвилин із групи «Донбасс, ПМОП «Беркут» оплот спокойствия страны», запис від 12 березня 2014 року, розміщений о 14 годині 03 хвилини із групи «Донбасс, ПМОП «Беркут» оплот спокойствия страны», запис від 31 березня 2014 року розміщений о 15 годині 33 хвилини із сторінки ОСОБА_10 .

Вказані фрагменти текстів інформаційних повідомлень наведені у вироку суду першої інстанції та згідно висновку експерта за результатами проведення судово-лінгвістичної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 503/15-32 від 30.04.2015р., містять публічні заклики до громадян Росії та України здійснити певні дії, які можуть бути спрямовані на дестабілізацію ситуації в південно-східних регіонах та в Україні загалом, порушення принципів єдності та цілісності території України, тобто її територіального устрою, а також меж, що визначаються державним кордоном України, шляхом відокремлення окремих територій України та приєднання їх до Російської Федерації, а також проведення референдуму щодо федералізації України. Ці заклики є прямими спонукальними висловлюваннями (закликами).

Крім того, 1 травня 2015 року, неподалік від озера «Торфяник» та близько 300 метрів від бази відпочинку ТОВ «Демпург» в с. Піщаному Сумської області, ОСОБА_6 біля поваленої сосни знайшов корпус гранати РГД-5 та запал до неї УЗРГМ-2, які у зборі, як передбачено їх конструкціями, є ручною наступальною гранатою РГД-5, переніс до будинку, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу до виявлення та вилучення їх 07 травня 2015 року працівниками правоохоронних органів при проведенні обшуку.

Відповідно до висновку вибухотехнічної експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області № 31 від 07.05.2015р, представлений на дослідження один корпус гранати РГД-5 відноситься до некінцево споряджених боєприпасів, і є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини. Представлений на дослідження один запал гранати відноситься до боєприпасів. При використанні вказаних корпуса гранати та запалу в комплекті, у зборі вказана ручна бойова граната відноситься до боєприпасів, придатна до використання за призначенням для здійснення вибуху.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, обвинуваченого та захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити вирок суду без зміни, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.110 ч.1, 263 ч.1 КК України, за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки фактичні обставини провадження, встановлені судом першої інстанції, апелянтами не оскаржуються.

За встановлених судом фактичних обставин провадження дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.110, ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника щодо не врахування судом першої інстанції пом`якшуючих його вину обставин є безпідставними, оскільки призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції вірно врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який утримує неповнолітню дитину, непрацездатну матір, поведінку обвинуваченого, який добровільно видав гранату правоохоронним органам, перебуваючи на волі, виконував обов`язки по явці до слідчого та суду, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, відсутність судимостей, сприяння органам досудового слідства і суду у розкритті злочину.

Враховуючи, що злочини, вчинені обвинуваченим, направлені на різні об`єкти: основи національної безпеки України, її територіальну цілісність та громадську безпеку, вчинені в різний проміжок часу, кожний злочин окремо є значною мірою небезпечними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання, в межах санкцій ч.1 ст.110, ч.1 ст.263 КК України, саме у виді позбавлення волі, та на підставі ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів саме шляхом часткового складання покарань.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку суд цілком обґрунтовано призначив покарання та належно мотивував це у вироку, призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, є домірним скоєному, підстав для призначення більш м`якого покарання чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за наведених обвинуваченим та захисником в апеляційних скаргах підстав не вбачається.

При цьому, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги захисника щодо недотримання судом першої інстанції принципу індивідуалізації призначення покарання.

Так, індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта. Саме виходячи з принципу індивідуалізації покарання судом в повній мірі було враховано конкретні обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, в тому числі, і в контексті подій, які відбувалися і відбуваються у державі, тяжких наслідків цих подій у суспільстві в цілому.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дав вірну оцінку як показам обвинуваченого про відсутність умислу на розповсюдження матеріалів із вищезазначеними закликами, оцінивши такі покази як намагання мінімізувати значення своїх дій, так і показам свідка ОСОБА_11 про підтримку обвинуваченим так званих ЛНР, ДНР та наміри воювати на їх боці, що свідчать про його усталені антиукраїнські погляди.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо безпідставності конфіскації належного ОСОБА_6 ноутбуку марки «Acer Aspire 5720Z», який не є спеціальним засобом для вчинення злочинів, а є засобом для спілкування та отримання інформації, є необґрунтованими. Так, судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , вчиняючи інкримінований йому злочин, передбачений ч.1 ст.110 КК України, використовував саме належний йому ноутбук марки «Acer Aspire 5720Z».

Постановою старшого слідчого СВ Управління СБУ в Сумській області від 25 травня 2015 року ноутбук марки «Acer Aspire 5720Z» був визнаний речовим доказом (засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.110 КК України) та переданий на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів СВ УСБУ в Сумській області (т.1 а.с.241-244).

Згідно п.1 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскуються.

Відповідно до рекомендацій, викладених в п.28 постанови Пленуму ВСУ №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», рішення про конфіскацію речових доказів суд може прийняти лише за умови що вони визнані знаряддям вчинення злочину та належать винній особі.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив конфіскувати зазначений ноутбук, як знаряддя злочину.

Істотних порушень норм кримінально - процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, не встановлено.

Разом з тим, 24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст.72 КК України, згідно якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На підставі ч.3 Прикінцевих положень Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015р., колегія суддів вважає за необхідне застосувати даний Закон до ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк тримання під вартою з 07.05.2015р. по 12.05.2015р., з 18.05.2015р. по 28.07.2015р., та з 31.07.2015р. по 05.01.2016р. включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4