154/2100/15
1-кп/154/360/15
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року
Володимир-Волинський міський суд , Волинської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000105 відносно : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця , громадянина України , освіта середня спеціальна , не одруженого ,колишній військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта А НОМЕР_2 ( з 02.05.2014 року В 3938 ) № 76 від 08.04. 2014 року призваного на військову службу під час мобілізації старшого солдата ОСОБА_4 з 08.12.2014 року зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду такелажника евакуаційного взводу військової частини НОМЕР_3 .
Згідно наказу командира військової частини п. п. В 3938 № 262 від 29.11.2014 року ОСОБА_4 направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби , достовірно знаючи , що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації не отримавши дозволу відповідного начальника , 10 грудня 2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , та у період часу з 10 грудня 2014 року по 16 квітня 2015 року , до дня його прибуття у розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , без поважних причин був відсутній на службі, не виконував покладені на нього службові обов`язки і перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 проводив час на власний розсуд.
Умисні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 407 ч.3 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем ( крім строкової служби ) військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць .

В судовому засіданні між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого по ст. 407 ч.3 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, за ст.407 ч.3 КК України, а саме враховуючи його щире каяття , активне сприяння розкриттю вчиненого ним злочину, прийняття безпосередньої участі в антитерористичній операції на захист територіальної цілісності України ,що в цілому знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, позитивну характеристику за місцем проживання та по місцю служби що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, наявність суспільного інтересу в забезпеченні оперативного розслідування кримінального правопорушення , що інкримінується останньому, а тому ОСОБА_4 за ст.407 ч.3 КК України слід призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що складає 5100 ( п`ять тисяч сто ) гривень.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому .

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю даного злочину. Відсутність тяжких наслідків . Визнав вину у вчиненому . Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і не судився, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину. По місцю проживання та служби характеризується з позитивної сторони .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України , в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 407 ч.3 КК України є злочином середньої тяжкості , від якого потерпілих немає.

Суд , заслухавши пояснення сторін кримінального провадження , приходить до висновку , що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому ,судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором прокуратури угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 ,її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України , суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання .

Речових доказів не має .

Процесуальні витрати відсутні .

Керуючись ст.ст.469 , 373, 472, 469, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 25 листопада 2015 року укладену між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину , передбаченого ст.407 ч.3 КК України,та призначити йому узгоджене сторонами згідно угоди про визнання винуватості від 25 листопада 2015 року покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 5100 ( п`ять тисяч сто )гривень .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 30 - ти днів з дня його проголошення .
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору .

Головуючий /