Заводський районний суд м.Миколаєва
Провадження №1-кп/487//14
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 р.

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,секретаря ОСОБА_2 ,прокурора прокуратури Заводського району ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Номомічурінськ Рязанської області Росії, росіянки, громадянки України, розлученої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2004 та 2012 року народження, працює контролером ВАТ Миколаївобленерго, проживає по АДРЕСА_1 ,раніше не судимої -

- у скоєні злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В

12.11.2013 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_4 при оформленні кредитного договору №014/0056/82/0172858 від 12.11.2013 року, знаходячись в приміщенні ПАТ Райффайзен Банк Аваль вчинила злочин при наступних обставинах. Так, 12.11.2013 року в обідній час , точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу та в подальшому отримання кредиту на своє ім*я звернулась до ПАТ Райффайзен банк Аваль. Перебуваючи у відділенні ПАТ Райффайзен банк Аваль , розташованого за адресою пл. Суднобудівельників, 3-Б/1 м.Миколаєва вона надала фахівцю з кредитування довідку про доходи ( вих. № 04/13 від 31.10.2013 року) про те , що вона працювала заступником директора ТОВ Лідер-Юг у період з травня 2013 року по жовтень 2013 року, в якій була вказана інформація про розмір її заробітної плати , що не відповідає дійсності, оскільки вона ніколи не працювала в ТОВ Лідер-Юг, тим самим використала завідомо підроблений документ.

Обвинувачена ОСОБА_4 в ході судового засідання свою вину визнала повністю та щиро розкаялась у скоєному.Підтвердила , що ніколи не працювала на ТОВ Лідер-Юг, довідку підробила для отримання кредиту.

Крім того її вина підтверджується висновками експерта №1157 від 10.07.2014року та №1157 від 09.07.2014року.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в інкримінованому їй злочині доведена повністю і її дії суд кваліфікує за ч.4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документу.

21.07.2014р. в даному кримінальному провадженні між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468,469,472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

На момент укладення угоди, прокурор вважає, що ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення , передбачене ч.4 ст. 358 КК України ,повинна понести покарання у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.

ОСОБА_4 згодна понести за вчинене нею протиправне діяння покарання у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 та прокурор досягли угоди про визнання винуватості , підписали її, ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, - суд розглянув справу відповідно до положень ст.473, ч.5 ст.474 КПК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного:

Відповідно до п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості , тяжких злочинів ,внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному проваджені, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.4 ст.358 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вказала що вона цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Крім того зазначила, що розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки та укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодна з видом покарання, яке до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 21.07.2014 року ,укладену між прокурором прокуратури Заводського району м.Миколаєва ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002543 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбачених ч.4 ст.358 КК України, за яким призначити їй узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості від 21.07.2014 року покарання у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 687 грн. 96коп. витрат на проведення судових експертиз.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_5