АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/1540/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року м.Харків

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 6 листопада 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до оскаржуваної ухвали від 6 листопада 2014 року, клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_11 було задоволено.
Відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 56 днів - до 30 грудня 2014 року.
ОСОБА_11 є підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 110,ч.1 ст.111 та ч.1 ст.263 КК України
Слідчий суддя також вважав встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
На зазначену ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_8 , подав до Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 , в якій просить її скасувати.
Обгрунтовує апеляцію тим, що ухвала слідчого судді винесена із порушенням норм кримінально-процесуального законодавства України, не відповідає ст.ст. 8, 9, 12, 176, 177, 178, 194, 197, 199 КПК України.
Крім того вважає підозру пред`явлену ОСОБА_11 за скоєння кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 110,ч.1 ст.111 та ч.1 ст.263 КК України необгрунтованною.
На данну ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_9 також подав до Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 , яку уточнив до початку розгляду справи по суті і в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого.
Також просить визнати незаконним тримання під вартою ОСОБА_11 , у період з 12.09.2014 року по 06.11.2014 року.
Звільнити ОСОБА_11 з під варти, а розгляд апеляційної скарги проводити за особистої участі ОСОБА_11 .
Обгрунтовує апеляцію тим, що ухвала слідчого судді винесена із порушенням норм кримінально-процесуального законодавства України, не відповідає ст.ст. 8, 9, 12, 176, 177, 178, 194, 197, 199 КПК України, та практиці Европейського суду з прав людини та нормам Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Заслухавши доповідь судді, захисників, що просили задовольнити апеляції, прокурора, що просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
При розгляді клопотання слідчого суд дійшов до висновків, які колегія суддів вважає обгрунтованими.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
Заступник прокурора Харківської області ОСОБА_12 23 жовтня 2014 року продовжив строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000144 до 30.12.2014 року.
Як вказано в ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістидесяти днів.
За таких обставин, обрання слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 56 днів ОСОБА_13 проведено без порушень ч.1 ст.197 КПК України.
Відповідно до до змін в ч. 5 ст. 176 КПК України діючих на час розгляду апеляційної скарги, запобіжні заходи у вигляді особистого зобовязання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.
Наведені вище зміни до ч.5 ст. 176 КПК України діяли на час винесення оскаржуваної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 6 листопада 2014 року.
Відповідно до ст.5 КПК України процессуальна дія проводиться, а процессуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Що стосується доводів апеляцій захисників про те, що слідчий суддя зробив невірний висновок про обгрунтованість підозри за ч. 1 ст. 110 та ч.1 ст.263 КК України внаслідок того, що 12 вересня 2014 року прокурор відділу 04/4 прокуратурі Харківської області ОСОБА_6 (а.с.120) по епізодам вміненої підозри виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України то слід зазначити наступне.
Постанова про закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України від 12 вересня 2014 року кримінального провадження №0000144 була скасована постановою заступника прокурора Харківської області від 29 вересня 2014 року ОСОБА_12 (а.с.122).
Дійсно ст.284 КПК України не передбачає право вищестоячого прокурора скасовувати постанову про закриття кримінального провадження винесену прокурором.
Однак відповідно до вимог ч.6 ст.36 КПК України заступник прокурора Харківської області наділений правом скасувати незаконні та необгрунтовані постанови слідчих та підпорядкованих прокурорів у межах строку досудового розслідування, передбачених ст.219 КПК України.
Згідно матеріалів справи (а.с.117-119) заступником прокурора Харківської області ОСОБА_14 ще 21 серпня 2014 року винесена постанова про продовження строку досудового розслідування кримінальному провадженню №0000144 до 30 жовтня 2014 року.
Таким чином вищенаведені доводи апеляції захисників є необгрунтованими.
Доводи захисника ОСОБА_8 про те, що при винесенні постанови про закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України від 12 вересня 2014 року кримінального провадження №0000144 були враховані висновки експертизи №13 від 22.08.2014 року не відповідає дійсності, оскільки в ній відсутні посилання на цей висновок експертизи і провадження закривалось за ч. 2 ст. 110 та ч.1 ст.263 КК України, а не за ч.1 ст.111 КК України.
Більш того, ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.
Таким чином задовольняючи клопотання слідчого, суд, з дотриманням вимог ст.ст.177,178 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив всі обставини, передбачені ст.177,178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків вказаних в клопотанні.
З таким висновком слідчого судді погоджується і судова колегія.
Доводи апеляції захисника ОСОБА_9 крім вищенаведеного є також необгрунтованими з наступних причин.
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р. кожна особа, заарештована або затримана на підставі обгрунтованої підозри у вчиненні злочину, має право постати перед суддею і бути вислуханою з питань, пов`язаних з її утриманням під вартою.
ОСОБА_11 6 листопада 2014 року був доставлений до слідчого судді Київського районного суду міста Харкова, де і було розглянуто питання стосовно обрання йому запобіжного заходу.
За таких обставин, слідчим суддею Київського районного суду міста Харкова при винесенні оскаржуваної ухвали було дотримано п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод людини 1950 р., оскільки розгляд питання про обрання запобіжного заходу у відношнні ОСОБА_13 відбувся за присутності підозрюваного.
Таким чином, слідчим суддею виконано вимоги КПК України та міжнародного права.
Вимога в апеляційній скарзі щодо розгляду данної апеляційної скарги за особистої участі підозрюваного ОСОБА_11 , який утримується під вартою, не базується на вимогах КПК України з наступних підстав.
Відповідно до ч.4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.
Однак, відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Тиким чином, ОСОБА_11 має статус в силу вимог КПК України не обвинуваченого, а підозрюваного, а тому вимога захисника про особисту участь ОСОБА_11 в данному процессі не підлягає задоволенню.
Заява громадянки ОСОБА_15 про застосування до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку судової колегії, не підлягає задоволенню з тих підстав, що на думку судової колегії данна особа не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Задоволення данного клопотання при таких обставинах і без роз`яснення поручителю прав та обов`язків передбачених ч.3,4, 5 ст.180, ч.5 ст.194 КПК України та за його відсутності є неможливим.
Міра запобіжного заходу у вигляді особистої поруки на думку судової колегії не здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Більш того, згідно до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжний заход у вигляді особистої поруки не може бути застосований до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.
Данна правова норма є імперативною.
Судова колегія вважає що слідчий суддя прийшов до вірного висновку щодо обгрунтованності підозри пред`явленної ОСОБА_11 .
Всі інші питання, в тому числі винності чи не винності ОСОБА_11 в скоєнні кримінальних правопорушеннь, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні у першій інстанції, тобто при розгляді справи по суті.
Прохання захисника ОСОБА_9 в апеляції дати оцінку незаконності тримання під вартою ОСОБА_11 у період з 12.09.2014 року по 06.11.2014 року в ІТТ СБУ Харківської області не підлягаює задоволенню, оскільки по суті виходить за межі розгляду данної справи.
В силу вимог ч. 1 ст. 404 КПК Укрїни суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апяляційної скарги на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 6 листопада 2014 року якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 саме в СІЗО м.Полтави, а не в ІТТ СБУ Харківської області .
Більш того, слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова при винесенні оскаржуваної ухвали по данному питанню, а саме законності тримання під вартою ОСОБА_11 вже виконано вимоги ч.6 ст. 206 КПК України.
Данний висновок слідує з резулятивної частини оскарженої ухвали слідчого судді.
Таким чином, в порядку встановленому ст. 206 КПК України, слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова при винесенні оскаржуваної ухвали вчиненено необхідні процессуальні дії направлені на виконання п.4 ст.5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р.
Чинним КПК України не передбачено право суду апеляційної інстанції переглядати процессуальні рішення слідчого судді в частині виконання ним вимог ст. 206 КПК України.
Крім того, слід звернути увагу апелянтів на те, що при викладенні апеляційних вимог необхідно враховувати які процессуальні рішення має право винести апеляційний суд у відповідності до ч.3 ст.407 КПК України та вимоги ст.19 Конституції України.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обгрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляціях захисників колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 392,404,405,407418,419,423 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 6 листопада 2014 року щодо обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий: Судді: