Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/927/2015 Головуючий в суді І-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 1 ст. 125 КК Доповідач: ОСОБА_2
У х в а л а
Іменем України

24. 09. 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000041 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26.03.2015 року,

в с т а н о в и л а :
Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 щодо звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що клопотання було складено прокурором без врахування терміну розшуку слідчим обвинуваченої ОСОБА_10 з 25.04.2013 по 03.03.2014 року, а в ході досудового розслідування після того, як ухвалою суду від 11.09.2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 за ст. 296 ч.1 КК України, за вказаними обставинами, було повернуто прокурору в порядку ст.291 КПК України та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.10.2014 року було частково змінене були порушені вимоги ст. 291 КПК України так як слідчий, після повернення кримінального провадження прокурору проводив слідчі дії та змінив кваліфікацію дій ОСОБА_10 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні в своїй апеляційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам провадження, просить ухвалу суду скасувати повністю, та ухвалити нову ухвалу, якою ОСОБА_10 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити, оскільки судом не взято до уваги, що уповноваженою особою 29.10.2013р. скасовано постанову оперуповноваженого Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 24.09.2013 р. про заведення ОРС категорії «Розшук» як незаконну. Керівнику Дніпровського РУ ГУ МВС України надано вказівку внести до обліково-реєстраційних даних відповідні зміни, що свідчить про те, що всі процесуальні заходи, передбачені вимогами КПК України, які застосовувались до обвинуваченої ОСОБА_10 у виді доручень, приводів, тощо, на стадії досудового розслідування є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам процесуального законодавства, і не тягнуть наслідків у виді переривання строків давності за вчинення правопорушення ОСОБА_10 .

Серед іншого апелянт вказує, що ОСОБА_10 повідомила, що не мала наміру ухилятись, місце проживання не змінювала, останній не обирався запобіжний захід, а тому щодо неї не діяли будь-які кримінально-правові обмеження, а тому ОСОБА_10 не була позбавлена можливості виїжджати за межі м. Києва, крім днів виклику до слідчого, прокурора.

Також апелянт вказує, що посилання суду на порушення ст. 291 КПК України в частині відсутності підставі для вчинення певних слідчих і процесуальних дій також є необґрунтованим, оскільки прокурор, після повернення обвинувального акту 11.09.2014, в межах строків досудового розслідування, скерував обвинувальний акт до слідчого органу для усунення недоліків, визначених у рішенні.

В подальшому, обвинуваченій ОСОБА_10 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри зі ст. 296 ч.1 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України та з моменту встановленого факту спливу термінів давності, процесуальним керівником погоджено клопотання про закриття кримінального провадження № 0000041 від 29.12.2012 щодо ОСОБА_10 на підставі ст. 49 КК України,

Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі вказуючи що ухвала суду є незаконною просить повністю скасувати ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, закривши провадження, при цьому вказуючи, що кількість постанов слідчого про зупинення та відновлення досудового слідства, носить характер штучного збереження строків досудового розслідування, оскільки жодна постанова не підтверджується документально, а тому не може бути визнана перервою перебігу давності; постанова про оголошення розшуку ОСОБА_10 , носить формальний характер, оскільки остання фактично від досудового слідства не переховувалась, а сама постанова була скасована прокурором, як незаконна і копія такої постанови була надана суду, однак суд першої інстанції не взяв цю обставину до уваги.

Крім того, апелянт вказує, що посилання суду на порушення ст. 291 КПК України, про заборону вчинення певних слідчих і процесуальних дій також не може бути взятим до уваги, оскільки дана норма регламентує порядок складання обвинувального акту і реєстр матеріалів досудового слідства, а дослідження процесуального руху справи взагалі не являється предметом розгляду по даній категорії справ.

Заслухавши доповідь судді доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та захисника, та просив скасувати ухвалу суду, захисника ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, представника потерпілих, який заперечував проти задоволення апеляцій, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника у кримінальному провадженні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За наявності підстав передбачених ст.49 КК України, суд може закрити кримінальне провадження у зв`язку з закінченням строків давності, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.03.2015 року, було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора щодо звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Суд обґрунтував своє рішення тим, що клопотання було складено прокурором без врахування терміну розшуку слідчим обвинуваченої ОСОБА_10 з 25.04.2013 по 03.03.2014 року, а після того, як ухвалою суду від 11.09.2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 за ст. 296 ч.1 КК України, за вказаними обставинами, було повернуто прокурору в порядку ст.291 КПК України слідчий, проводив слідчі дії та змінив кваліфікацію дій ОСОБА_10 .

Як зазначив прокурор в апеляції, що після повернення обвинувального акту 11.09.2014р., прокурор скерував обвинувальний акт до слідчого органу для усунення недоліків, визначених в ухвалі суду.

Однак, замість того щоб виконувати вказівки суду, зазначені в ухвалі, а саме - Вручити обвинувальний акт під розписку, надати доступ до матеріалів досудового розслідування, та інше, та прокурора, слідчий змінює раніше повідомлену підозру відносно ОСОБА_10 з ч. 1 ст. 296 на ч. 1 ст. 125 КК України, при цьому будь яке обґрунтування зміни підозри не наводить.

Крім того слідчий ОСОБА_11 в своєму повідомленні про зміну підозри від 30 12 2014 р. вказує, що «розглянувши матеріали досудового розслідування № 0000041, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань від 29 11 2012 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України».

Однак, як вбачається із матеріалі досудового розслідування справа порушена за ст. 296 ч. 1 КК України, тобто слідчий намагався ввести в оману і прокурора і суд, про що вказав в своїй заяві представник потерпілих.

Тобто слідчий не виконавши вказівок як прокурора так і суду самостійно вніс зміни до підозри яка була пред`явлена ОСОБА_10 без будь якого обґрунтування, при цьому невірно вказавши статтю КК України, по якій було порушено справу, та направив матеріали прокурору, який направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності за ч. 1 ст. 125 КК України.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора та захисника ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін так як вона постановлена з дотриманням вимог КПК України, в ній чітко викладені всі недоліки обвинувального акту, які не були виконані слідчим та прокурором.

Керуючись ст.ст. 49, 284, 288, 369, 376, 405, 407, 409, 411 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26.03.2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 щодо звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності залишити без змін.

Судді:

_______________ ________________ __________________