УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №291/368/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст.15 ч.2 , 185 ч.2КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_8 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Роставця Ружинського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня, українця, громадянина України, раніше не судимого, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, -
визнано винним за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 місяців арешту.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Березянка Ружинського району Житомирської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта середня, українця, громадянина України, раніше не судимого, не працюючого, не одруженого, -
визнано винним за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 місяців арешту.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.
Речові докази по справі: гумовий надувний човен, чотири риболовні сіті та два костюми ЗЗ К, які належать ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , за допомогою яких останні намагалися викрасти рибу і які зберігаються на території Ружинського РВ УМВС України в Житомирські області, - постановлено знищити; вилучену у обвинувачених рибу, а саме: 94 кг 800 г, - вирішено повернути власнику.
Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_6 , ОСОБА_9 визнано винними у вчиненні наступних дій.
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вчинили закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин.
24.03.2015 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 перебували в центрі с.Бистрик Ружинського району Житомирської області. В цей час та у вказаному місці у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме риби з ставка, який перебуває в оренді ОСОБА_10 та розташований поблизу с.Вільнопілля Ружинського району Житомирської області. За вказаних обставин ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 спільно вчинити таємне викрадення чужого майна, а саме риби з вказаного вище ставка, на що ОСОБА_6 погодився.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, в той же день близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 , переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає та те, що орендар ставка відсутній, діючи умисно, з корисливих мотивів, за допомогою гумового надувного човна запливли на вказане водоймище. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 поставили чотири риболовні сіті загальною довжиною 400 м., за допомогою яких впіймали 84 шт. коропа загальною вагою 65 кг 900 г по ціні 40 грн. за 1 кілограм, 202 шт. карася загальною вагою 21 кг 100 г по ціні 20 грн. за 1 кілограм та 20 шт. товстолобика загальною вагою 7 кг 800 г по ціні 25 грн. за 1 кілограм, яку склали до поліпропіленових мішків з метою її подальшого викрадення. Всього своїми злочинними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 намагались таємно викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_10 на загальну суму 3253грн..
Однак, довести злочин до кінця ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не змогли з причин, що не залежали від їх волі, так як після того, як помістили рибу в мішки, вони відразу були затримані працівниками міліції. Тобто ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виконали всі дії, які були необхідні для доведення злочину до кінця, але злочин було не закінчено з причин, що не залежали від їх волі.
Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких порушують питання про скасування вироку суду та закриття провадження по справі за відсутністю події кримінального правопорушення. Посилаються, що про те, що ставок перебував у оренді ОСОБА_10 їм відомо не було, тому й умислу на викрадення риби вони не мали, що виключає їх вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке їм інкриміноване. Вказують, що судом не були в повній мірі дослідженні всі обставини справи та прийнято рішення з посиланням на покази потерпілого, в той час, коли їх покази судом не були належним чином оцінені. Крім того, зазначають, що доказів того, що ставок дійсно перебував в оренді ОСОБА_10 , в судовому засіданні надано не було. Враховуючи наведене, вважають, що їх вина у вчиненні крадіжки не доведена, тому кримінальне провадження повинно бути закрито.
На апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надійшло заперечення прокурора, в якому він просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які підтримали подані апеляційні скарги з вищевказаних підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Наведені у вироку висновки про винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчинені даного кримінального правопорушення, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну та об`єктивну оцінку.
На підставі цих доказів суд першої інстанції правильно визнав обвинувачених винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, кваліфікувавши їх дії, як вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб.
Безпідставні є доводи апелянтів про те, що їх вина у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення не доведена, у зв`язку з чим кримінальне провадження повинно бути закрито за відсутністю події кримінального правопорушення.
Так, суд першої інстанції, мотивуючи свій висновок про доведеність інкримінованого обвинувачення, у вироку правильно послався на показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які показали, що даний ставок дійсно знаходиться в оренді ОСОБА_10 , де 24.03.2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 незаконно здійснювали вилов риби. Вказані показання детальні, послідовні, повністю узгоджуються між собою та з іншими доказами, зібраними по справі та дослідженими під час судового засідання.
Як вбачається з матеріалів справи, факт незаконного вилову риби на ставку не заперечують й самі обвинувачені.
Перебування даного ставку у оренді ОСОБА_10 підтверджено відповідними документами, зокрема договором оренди землі від 15 березня 2010 року; актами про виконання робіт з уселення живих ресурсів від 25.04.2013 та 27.03.2014 року; листом департаменту екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації від 27.05.2015 року за № 1058/2-1/5-4-1014, з якого вбачається, що у користуванні ОСОБА_10 на праві оренди перебуває водний об`єкт та земельна ділянка водного фонду на території Вільнопільської та Малочернявської сільських рад Ружинського району Житомирської області площею 11.45 га.
В судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що знали, що ставок на якому вони здійснювали вилов риби, був зарибнений, не заперечували, що їм було відомо про те, що раніше цей ставок був в оренді ОСОБА_10 та вони бачили, що на березі ставка була розташована будка для охорони, ставок обладнаний дамбою зі спорудами допоміжного призначення, що свідчить про те, що останні були обізнані, що ставок був спеціально облаштованим і пристосованим водоймищем та щодо перебування його у оренді.
Крім того, з урахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано критично віднісся до показань обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу того, що вони не знали про перебування ставку в оренді та не мали умислу на вчинення крадіжки, а лише на вилов риби у заборонений спосіб, вважаючи їх пояснення лінією захисту, направленою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Суд дійшов вірного висновку, що дані твердження повністю протирічать доказам та обставинам справи.
Дослідивши всі обставини справи, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні протиправних дій, направлених саме на викрадення риби повністю доведена, та будь-яких підстав, які б викликали у колегії суддів сумнів у правильності кваліфікації дій обвинувачених не знайдено.
Всі перелічені докази спростовують доводи апеляційних скарг відносно неправильної кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_9 враховано характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, їх особу, характеризуючи дані обвинувачених, які характеризуються позитивно, відношення до скоєного, а саме часткове визнання вини, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, вчинення злочину вперше, з урахуванням чого суд першої інстанції обґрунтовано призначив мінімальне покарання у виді 3-х місяців арешту, в межах санкції кримінального закону, яке є виваженим та слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню ними та іншими особами нових злочинів.
Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про законність вироку суду першої інстанції, тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 29 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , - без змін.
На вказану ухвалу учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді: