АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11-кп/796/1521/2015 Головуючий у суді 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0007495 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 23 липня 2015 року відмовлено в затвердженні угоди про примирення від 29 травня 2015 року, укладеної між представником потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0007495 від 24 травня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Цією ухвалою кримінальне провадження № 0007495 від 24 травня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору прокуратури Дніпровського районного суду м. Києва.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки при викладенні в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, не дотримано вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, суд в ухвалі зазначив, що під час підготовчого судового засідання встановлено, що ОСОБА_9 був засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., а тому його дії органом досудового розслідування слід було кваліфікувати за ознакою повторності, за ч. 2 ст. 185 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу суду в частині повернення обвинувального акту скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. При цьому зазначає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, а суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, наданих йому під час підготовчого судового засідання, оскільки дав оцінку правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яку прокурор вважає встановлену, та яку відповідно до ст. 338 КПК України, має право змінити під час судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Разом з тим, підстави для повернення обвинувального акту, зазначені в ухвалі суду, не відповідають вимогам кримінального-процесуального закону, на що правильно звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі.
Критерії прийнятності обвинувального акту, викладені у ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правовому кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Як убачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0007495, всупереч висновкам суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, зазначений акт містить як виклад фактичних обставин справи, в якому обвинувачується ОСОБА_9 та які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію з посиланням на відповідну статтю (частину статті) закону про кримінальну відповідальність, а також анкетні дані обвинуваченого, тобто він за формою та змістом відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд в ухвалі послався на те, що правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена не вірно, оскільки під час підготовчого судового засідання встановлено, що ОСОБА_9 був засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а тому його дії слід було кваліфікувати за ознакою повторності за ч. 2 ст. 185 КК України.

Разом з тим, на думку колегії суддів, такі висновки суду першої інстанції суперечать нормам кримінального процесуального закону, оскільки на стадії підготовчого судового провадження суд не вправі вирішувати питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого.
Крім того, як правильно зазначено в апеляційній скарзі, суд при підготовчому судовому засіданні фактично вийшов за його межі та перейшов до розгляду питання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого та фактичних обставин справи.
Та обставина, що під час підготовчого судового засідання було встановлено, що ОСОБА_9 має судимість, не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки в обвинувальному акті зазначені ті анкетні відомості обвинуваченого, які передбачені п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, і будь-яких інших застережень зазначена норма закону не містить.

Підставами для повернення обвинувального акту, відповідно до ст. 314 КПК України, є виключно невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України або відсутність визначених законом додатків до нього.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд, повернувши обвинувальний акт прокурору, допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає обґрунтованими, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року, якою відмовлено в затвердженні угоди про примирення від 29 травня 2015 року, укладеної між представником потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0007495 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні повернуто прокурору прокуратури Дніпровського району м. Києва скасувати, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 повернути до Дніпровського районного суду м. Києва з призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4