Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11/0690/619/11
Стаття ст.185 ч.3 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2011 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого суддіЗавязуна С.М.,

суддів:ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

з участю прокурораСидоренка О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 08 червня 2011 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судимого:

-30 березня 2010 року Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік. 09 лютого 2011 року постановою Черняхівського районного суду Житомирської області, звільнення від покарання скасовано та направлено для відбуття покарання,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 30 березня 2010 року у виді 1 року позбавлення волі і за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого залишено попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислено з 18 березня 2011 року.

Стягнуто із засудженого на користь НДЕКЦ при УМВС України у Житомирській області судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 225 грн. 12 коп.

Речові докази по справі: чоловічу куртку - залишено потерпілому ОСОБА_4

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочину при наступних обставинах.

19 лютого 2011 року, близько 09 години 30 хвилин, ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у веранді належного ОСОБА_4 будинку № 9 по пров. Прудному в м. Житомирі, повторно, таємно викрав належну ОСОБА_4 чоловічу куртку, вартістю 200 грн. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне, повторне викрадення чужого майна ОСОБА_3, через незамкнені двері проник в приміщення сараю, який розташований в подвір'ї домоволодіння будинку № 9 по пров. Прудному в м. Житомирі, звідки повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_4, а саме: курку, вагою 1,5 кг., вартістю 50 грн.; кроля самця породи "Метелик", вагою 3,5 кг., вартістю 120 грн.; кроля самку породи "Метелик", вагою 5,5 кг., вартістю 160 грн.

Після цього, ОСОБА_3, утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишив, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 530 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_3, не оспорюючи кваліфікації злочину просить вирок змінити - обчислити строк відбування покарання з моменту затримання 29 лютого 2011 року та помякшити йому покарання. Зазначає, що свою вину він визнав, щиро розкаюється, відшкодував збитки завдані потерпілому.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який вважає апеляцію обґрунтованою лише в частині обчислення строку відбуття покарання, який слід рахувати з 03.03.2011 року, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляція підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Сформульовані у вироку висновки про вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну й обєктивну оцінку в їх сукупності та взаємозвязку. Діям засудженого дана правильна юридична оцінка.

Згідно ст.372 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок мякості, так і суворості.

Викладені в апеляції твердження про те, що засудженому призначено надмірно суворе та явно несправедливе покарання не можна визнати обґрунтованими.

Вирішуючи це питання, суд виходив з вимог ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого та з урахуванням всіх обставин справи.

ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за вчинення тяжкого злочину. Суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував обставини вчинення злочину, взяв до уваги наявність обставини, що обтяжує покарання засудженого вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, обставини, що помякшують його покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Викладені в апеляції доводи на пом'якшення покарання, а також інші дані, що маються в матеріалах справи щодо особи засудженого негативна характеристика, не працює, не одружений, раніше судимий, повторно вчинив новий умисний злочин проти власності протягом іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_3 покарання.

Крім того, як убачається з вироку, за вчинений злочин окремо та за сукупністю вироків, на підставі ч.1 ст.71 КК України, суд остаточно призначив ОСОБА_3 розмір покарання близький до мінімально можливого.

За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування статей 69 та 75 КК України та пом'якшення покарання засудженому, вид і розмір якого є необхідними й достатніми для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, постановляючи вирок, суд першої інстанції допустив помилку у визначенні початку строку відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.338 КПК України, коли підсудний до винесення вироку тримався під вартою, в строк відбуття покарання зараховується строк перебування під вартою.

Так, згідно матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_3 було затримано 3 березня 2011 року (а.с.26, 84) на підставі постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2011 року, якою скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням. З вказаної дати до постановлення вироку по справі ОСОБА_3 перебував під вартою. А тому даний строк підлягає відповідному зарахуванню.

Зазначені обставини є підставою для зміни резолютивної частини вироку.

Твердження засудженого ОСОБА_3 в апеляції про перебування його під вартою з 29 лютого 2011 року (тоді як місяць лютий в 2011 році має лише 28 днів), будь-якими доказами по справі не підтверджені.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 8 червня 2011 року змінити. Строк відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з 03 березня 2011 року.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді :