Справа № 11-235 Головуючий у І інстанції Бартко
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 34 23.02.2011
УХВАЛА

Іменем України

« 23 » лютого 2011 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Орла А.І.

суддів - Ященко І.Ю., Костенко І.В.

з участю прокурора - Чупринської Є.М.

потерпілих - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями Фастівського міжрайонного прокурора Булиги Ю.С., адвоката ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_5 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2010 року, яким

ОСОБА_5, 23.08.1976р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, Попільнянськогор-н, Житомирської обл., українця, гр. України, звищою освітою, одруженого, маючого наутриманні двох малолітніх дітей,

непрацюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимого,

засуджено за ч. З ст. 286 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

30 липня 2009 року, ОСОБА_5, працюючи на той час дільничним інспектором міліції СДІМ Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області, в порушення наказу Фастівського МВ ГУ МВС МВС України в Київській області „ Про встановлення внутрішнього розпорядку гаража ..." №2 від 05.01.2009 р., не залишив службовий автомобіль ВАЗ-2107, н.з. «0838», на збереження на території міськвідділу міліції, а поїхав на ньому у напрямку смт. Кожанка Фастівського району Київської області.

Рухаючись о 20 год. 30 хв. на вказаному технічно справному автомобілі зі швидкістю близько 108 км/год. по авто дорозі „Фастів-Кожанка" 2 км + 530м, перед поворотом на с. Бортники, при сухому дорожньому покритті, без перешкод для видимості та нормальними дорожніми умовами, проявив бездіяльність, не обрав безпечної швидкості руху, не рухався як найближче до правого краю проїзної частини, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, пересік суцільну лінію горизонтальної розмітки, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу, намагався здійснити маневр обгону мопеда „Зигикі" під керуванням ОСОБА_6 з пасажиром ОСОБА_7, який рухався у попутному напрямку і в цей час вже здійснював маневр ..лівого повороту" в напрямку с. Бортники Фастівського району, з ввімкнутим покажчиком лівого повороту.

Внаслідок зіткнення автомобіля та мопеду сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, був госпіталізований до Фастівської ЦРЛ, де помер від отриманих тілесних ушкоджень, а ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №342 від 03.08.2009 р., смерть ОСОБА_6 настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, крововиливів під оболонки головного мозку, тілесні ушкодження відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя, та могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №343 від 03.08.2009р., смерть ОСОБА_7 настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток черепа, крововиливів під оболонки та у шлуночки головного мозку, тілесні ушкодження відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя, та могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Наслідки дорожньо-транспортної пригоди - отримання тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило загибель ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв'язку з тим, що підсудній ОСОБА_5, керуючи автомобілем, грубо порушив „Правила дорожнього руху України", затверджені Постановою Кабінету міністрів України „Про правила дорожнього руху" №1306 від 10.10.2001р. зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 14.2 «б», 12.6 «ґ» та п. 1.1 Додатку 2, згідно якого вузька суцільна лінія-поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, яку перетинати забороняється.

В апеляції прокурор, не оспорюючи доведеності винності Драгущинця у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій, просить вирок змінити у мотивувальній частині в зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону, посилаючись на те, що суд, в порушення вимог ст. 67 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 врахував як обставину, що обтяжує покарання тяжкі наслідки, завдані злочином, що вже обумовлено ч.З ст. 286 КК України.

В апеляції адвокат в інтересах засудженого просить вирок скасувати як незаконний та необгрунтований, постановити виправдувальний вирок. В обґрунтування апеляції апелянт вказує на однобічність та неповноту досудового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи, істотні порушення кримінально-процесуального закону. Так на думку апелянта не встановлено точне місце зіткнення транспортних засобів, відсутня оцінка дій ОСОБА_6 щодо порушення правил дорожнього руху, при призначенні і проведенні додаткової судової автотехнічної експертизи №1411К допущене істотне порушення кримінально-процесуального закону, оскільки були відсутні підстави для призначення додаткової експертизи у зв»язку з відсутністю висновків експертизи, вихідні дані у вказаному висновку та постанові слідчого про призначення додаткової експертизи істотно відрізняються, оскільки експертом змінені вихідні дані зазначені слідчим, вийшовши за межі своєї компетенції експерт здійснив довільне тлумачення відповідних положень правил дорожнього руху та послався на норми вказаних правил, які на момент ДТП втратили чинність. Крім того, апелянт вказує на те, що висновок судової експертизи технічного стану транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21074 №1294 не спростовує можливість виникнення даної ДТП у зв»язку з технічним станом автомобіля яким керував ОСОБА_5, а в матеріалах справи немає жодного прямого доказу того, що ДТП сталася з вини ОСОБА_5, при розслідуванні справи мали порушення порядку збирання та закріплення доказів, судом безпідставно визнана як обтяжуюча покарання обставина - тяжкі наслідки завдані злочином.

В апеляції засуджений ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати, а кримінальну справу закрити посилаючись на необґрунтованість та необ»єктивність вироку суду, особисту зацікавленість слідчого, яким були порушені вимоги ст.94 КПК України у зв»язку з безпідставністю порушення кримінальної справи та неприйняттям рішення щодо дій водія ОСОБА_6. Також апелянт посилається на те, що додаткова автотехнічна експертиза проведена з порушенням вимог ст.75 КК України, трасологічна експертиза № 1409-1410К проведена без врахування всіх обставин справи, вважає, що заподіяну ДТП шкоду повинен сплачувати власник джерела підвищеної небезпеки ГУ МВС України в Київській області, судове слідство проводилося з обвинувальним ухилом та з порушенням вимог КПК України, безпідставно головуючим відмовлено у направленні справи на додаткове розслідування та в ряді інших заявлених захисником клопотань, посилання у вироку на кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого ч.З ст.286 КК України, як на обставину, що обтяжує покарання, вважає неправомірною та такою, що має бути виключена з вироку.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора Чупринської Є.М., яка підтримала апеляцію прокурора, пояснення потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які підтримали апеляцію прокурора та заперечували проти задоволення апеляцій засудженого і його захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, апеляції засудженого та захисника підлягають частковому задоволенню, вирок суду підлягає зміні з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.З ст.286 КК України, за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Так, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_5, його вина у вчиненні злочину підтверджується наведеними у вироку доказами, а саме : показаннями свідків ОСОБА_8 таЯценко О.Ю., які були очевидцями ДТП і показали, що 30.07.2009р. ввечері вони їхали за моторолером на якому знаходилися потерпілі і бачили як перед зупинкою до повороту на с. Бортники водій моторолера включив лівий поворот і почав плавно здійснювати маневр повороту на с. Бортники, ОСОБА_9 на своєму моторолері також хотів включити сигнал повороту, але побачив у дзеркало, що за ним на великій швидкості рухався автомобіль з включеними фарами і синіми номерами, який обігнавши їх, зіткнувся з моторолером потерпілих, який вже знаходився на зустрічній смузі руху; показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 30.07.2009р. автомобіль засудженого обігнав його автомобіль на швидкості приблизно 80 км/год. із помітним прискоренням, під»їжджаючи до повороту на с. Бортники він побачив вже наслідки ДТП, на дорожньому покритті слідів гальмування не було, однак була подряпина зліва на право перетинаючи суцільну лінію з чого він зрозумів що зіткнення автомобіля і мопеда відбулося на зустрічній смузі руху; показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_17»янченка М.М., ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, які були на місці події після ДТП і розповіли про наслідки ДТП ; даними, які містяться у протоколі відтворення обстановки і обставин події від 09.09.2009 р. за участю свідка ОСОБА_9, ( т.1 а.с.156-164); даними протоколу очної ставки між свідком ОСОБА_9 та ОСОБА_5І.( т.1 а.с.165-169), даними протоколу відтворення обстановки та обставин події зі свідком ОСОБА_8В.( т.1 а.с. 175-183) та протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ( т.1 а.с. 184-188) згідно яких вказаними свідками повністю спростовані показання ОСОБА_5 та відображено місце дорожньо-транспортної пригоди відносно елементів дороги, траєкторії руху та швидкість руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце з якого водій мопеду почав змінювати напрямок руху та місце початку пересікання суцільної смуги дорожньої розмітки та здійснення обгону мопеду автомобілем під керуванням ОСОБА_5; даними протоколу огляду місця ДТП від 30.07.2009р. зі схемою та фототаблицями до нього, в якому відображено місце ДТП (т.1 а.с. 11-20 ); даними протоколу додаткового огляду місця події від 31.07.2009р. зі схемою та фототаблицями, в якому відображено пошкодження асфальтного покриття на місці ДТП, сліди юзу автомобіля, огляд автомобіля, що потрапив у ДТП, частини моторолера, виявлення та вилучення речових доказів (т. 1 а.с. 21-49); висновком судово-медичної експертизи №343 від 3.08.2009р. згідно якого смерть ОСОБА_7 настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток черепа, крововиливів під оболонки та у шлуночки головного мозку, тілесні ушкодження відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя, та могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ( т.2 а.с. 25-26); висновком судово-медичної експертизи №342 від 03.08.2009р., згідно якого смерть ОСОБА_6 настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, крововиливів під оболонки головного мозку, тілесні ушкодження відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя, та могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с. 33-34 ); висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №814А від 21.08.2009р. про те, що найбільш вірогідно, зіткнення автомобіля «ВАЗ 2107» д.н. 0838 та моторолера „Зікикі" відбулося на смузі для руху в бік м. Фастова перед початком зафіксованих на місці дорожньо-транспортної пригоди пошкоджень дорожнього покриття у вигляді подряпин на асфальті (т.2 а.с. 78- 95); висновком №1409...1410К додаткової судової транспортно-трасологічної експертизи від 12.10.2009 р., в якому зазначено, що покази ОСОБА_5 в частині розташування місця зіткнення відносно елементів дороги, вказане ним при проведенні відтворення обстановки та обставин події 10.09.2009р., технічно неспроможні. ( т.2. а.с. 102-111); висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу №1294...1299К від 28.09.2009р. згідно якого не встановлені причини технічного характеру ( несправності гальмівної системи, рульового керування, ходової частини), які б зумовили некеровану зміну напрямку руху автомобіля ВАЗ 2107 перед зіткненням з мопедом (т.2 а.с. 118 - 128 ); висновком судової автотехнічної експертизи №8642/8643 від 21.10.2009 р. відповідно до якого в гальмівній системі, системі рульового керування, не виявлено несправностей, електропроводка зовнішніх світлових приладів знаходились в працездатному стані (т.2 а.с. 136-146); висновком додаткової судової автотехнічної експертизи №1411К від 16.10.2009 р., відповідно до якого водій автомобіля ВАЗ 21074 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути даної пригоди не змінюючи напрямку та швидкості свого руху, наближаючись одночасно з моторолером до перехрестя ОСОБА_5 повинен був застосувати плавне ( службове ) гальмування, не змінюючи напрямку свого руху, що давало можливість обом транспортним засобам безпечно подолати даний відрізок дороги, технічною причиною виникнення даної пригоди стала невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ вимогам Правил дорожнього руху, а саме: п.14.6»а» ПДР, дорожньої розмітки 1.1. ( застосування невиправданого з технічної точки зору маневру обгону на перехресті замість плавного( службового) гальмування(т.2 а.с. 160 - 168 ); поясненнями в судовому засіданні експерта ОСОБА_24 , який підтвердивши висновки своїх експертиз показав, що при проведенні експертиз вихідні дані він взяв з попередньої експертизи №1409... 1410 оскільки слідчий не є спеціалістом який може встановити місце первинного контакту, вихідні дані надані слідчим та зазначені у висновку попередньої експертизи є ідентичними за винятком місця первинного контакту, яке встановлено трасологічною експертизою, розрахунок та масштабна схема до висновку №1411 свідчать про те, що при незмінності напрямку і швидкості руху технічні засоби роз»їжджаються на даному перехресті, що і слугувало підставою до висновку того, що водій автомобіля при незмінності напрямку руху міг роз»їхатися з мопедом не вступивши у взаємний контакт, разом з тим при проїзді в такому режимі технічні засоби зближувалися на відстань, яка трактована як небезпечна, оскільки розрахунок показує, що між технічними засобами на момент проїзду точки зіткнення був небезпечний боковий інтервал з метою забезпечення повної безпеки руху з технічної точки зору водій автомобіля повинен був лише пригальмувати; довідкою начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області від 20.08.2009р.( т.З а.с.108) та наказом начальника ГУ МВС України в Київській області №565 від 16.09.2009р.( т.З а.с.199) згідно яких дільничний інспектор Драгушинець 30.07.2009р. після 18 год. використовував службовий автомобіль без відповідного дозволу керівництва Фастівського МВ та за допущені порушення звільнений з органів внутрішніх справ; іншими зазначеними у вироку доказами.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку правильно встановивши фактичні обставини справи.

Дії Драгушинця судом вірно кваліфіковані за ч.З ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.

Доводи апеляцій адвоката та засудженого щодо однобічності та неповноти досудового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення кримінально-процесуального закону та необ»єктивність суду є безпідставними.

Твердження захисника про не встановлення місця зіткнення транспортних засобів не відповідає дійсності. Місце зіткнення транспортних засобів встановлено сукупністю доказів зібраних по справі, а саме: протоколами огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, показаннями очевидців події свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, висновком транспортно-трасологічної експертизи № 814 А, висновком додаткової транспортно-трасологічної експертизи №1409...1410К згідно яких зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі руху у напрямку м. Фастів, а показання ОСОБА_5 у частині розташування місця зіткнення відносно елементів дороги вказане ним при проведенні відтворення обстановки та обставин події 10.09.2009р. технічно неспроможні.

Посилання в апеляції адвоката та засудженого щодо ненадання оцінки діям водія мопеда ОСОБА_6 як на неповноту досудового слідства є безпідставними, оскільки порушення ОСОБА_6 правил дорожнього руху зазначених у висновку автотехнічної експертизи №1411К( т.2 а.с.160-167) не знаходяться у прямому причинному зв»язку з наслідками ДТП, т.я. не створювали небезпеку для інших учасників руху.

Доводи апеляцій адвоката та засудженого про порушення кримінально-процесуального закону у зв»язку з призначенням експертизи ( висновок №1411 ) та її проведенням є безпідставними, оскільки істотних порушень кримінально-процесуального законодавства при призначенні експертизи не встановлено, надані висновки не суперечать матеріалам кримінальної справи, чинним кримінально-процесуальним законодавством експерту при проведенні експертизи не заборонено використовувати висновки попередніх експертиз, які наявні в матеріалах справи.

Також на думку колегії суддів не є однобічністю і неповнотою досудового слідства посилання захисника на не дослідження технічного стану автомобіля ВАЗ перед та під час ДТП, оскільки згідно висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №1294...1299К від 28.09.2009р. не встановлені причини технічного характеру ( несправності гальмівної системи, рульового керування, ходової частини), які б зумовили некеровану зміну напрямку руху автомобіля ВАЗ 2107 перед зіткненням з мопедом.

Доводи апеляцій захисника та засудженого щодо невідповідності висновків суду про ввімкнений покажчик лівого повороту мопеду фактичним обставинам справи є безпідставними. Такі висновки суду зроблені на підставі показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які послідовно вказували на те, що водій мопеду заздалегідь увімкнув сигнал лівого повороту після чого почав маневр перестроювання ліворуч, які не спростовані висновком автотехнічної експертизи №8642/8643.

Доводи апеляції захисника про те, що згідно п.14.6»а» ПДР України обгін на перехресті заборонено, окрім випадків коли обганяються двоколісні транспортні засоби без бокового причепу, не спростовують вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, оскільки ним були порушені вимоги п.14.2»б», а саме, що перед початком обгону водій повинен переконатися у тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі не подав сигналу про намір повороту(перестроювання) ліворуч, 12.6 «ґ», поза населених пунктів на всіх дорогах і дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі що позначена дорожнім знаком 5.1- не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою -більше ПО км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год та вимоги дорожньої розмітки 1.1., внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, що призвело до загибелі двох осіб.

Отже, висновок суду про те, що ОСОБА_5, керуючи автомобілем ВАЗ 21074, порушуючи вищевказані правила дорожнього руху України , рухаючись зі швидкістю біля 108 км/год, не переконавшись у тому, що водій транспортного засобу, який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту( перестроювання) ліворуч, пересікши вузьку суцільну лінію, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхавши на зустрічну сторону для руху для застосування маневру обгону, здійснив зіткнення з мопедом, який рухався в попутному напрямку, в результаті чого водій та пасажир моторолера загинули, є правильним.

Суд обгрунтовано дійшов висновку, що порушення саме ОСОБА_5 вказаних правил дорожнього руху п.14.2»б», 12.6 «ґ», п. 1.1 Додатку 2 знаходяться у прямому причинному зв»язку з дорожньо-транспортною пригодою і наслідками які настали, а саме смертю потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Доводи апеляції захисника та засудженого щодо порушення судом норм кримінально-процесуального законодавства у зв»язку з тим, що під час допиту свідків в судовому засіданні вони не попереджалися про кримінальну відповідальність не повній мірі відповідають дійсності, оскільки як вбачається з протоколу судового засідання свідки, які були допитані без попередження про кримінальну відповідальність були судом повторно допитані з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону і попередженням про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України.

Доводи апеляції засудженого про неправильність вирішення цивільного позову та необгрунтоване стягнення коштів з нього, а не з власника джерела підвищеної небезпеки ГУ МВС України в Київській області не грунтуються на вимогах закону. Так при посиланні в апеляції на вимоги ст.1187 ЦК України засудженим не взято до уваги положення ч.З вказаної статті згідно якої особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання зобов»язана відшкодувати її на загальних підставах.

З висновку та матеріалів службової перевірки 9 відділу служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ в Київській області,( т.З а.с.81-106), довідки начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області( т.З а.с.108), наказу начальника ГУ МВС України в Київській області №565 ( т.З а.с.199) вбачається, що ОСОБА_5 грубо порушуючи транспортну дисципліну, без відповідного дозволу керівництва Фастівського міськвідділу 30.07.2009р.після 18 год. використовував службовий автомобіль і на ньому скоїв дорожньо-транспортну пригоду. Тому рішення суду про стягнення коштів на відшкодування моральної та матеріальної шкоди відповідає вимогам цивільного законодавства.

Також колегія суддів зазначає, що інших істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, не встановлено.

Разом з тим доводи апеляції прокурора, захисника і засудженого в частині що суд безпідставно при призначенні покарання ОСОБА_5 врахував як обставину, що обтяжує покарання тяжкі наслідки, завдані злочином, є обгрунтованими, оскільки настання тяжких наслідків є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч.З ст.286 КК України.

Тому вирок підлягає зміні з виключенням з мотивувальної частини вироку визнану як обтяжуючу покарання ОСОБА_5 обставину - тяжкі наслідки завдані злочином.

Однак виключення даної обтяжуючої обставини, на думку колегії суддів, не впливає на правильність призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на визначений судом строк, оскільки дане покарання відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України і є домірним скоєному ОСОБА_5.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.365,366 КПК України колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляцію Фастівського міжрайонного прокурора задовольнити. Апеляції адвоката ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2010 року щодо ОСОБА_5 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку визнану як обтяжуючу покарання ОСОБА_5 обставину - тяжкі наслідки завдані злочином.

В решті вирок залишити без зміни. Судді підпис