Справа № 1-122/11
Провадження № 5/715/32/14
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зняття судимості. Просив зняти із нього судимість, вказуючи на те, що він був засуджений за ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 368 КК України до двох років і чотири місяці позбавлення волі, з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади строком на 3 (три) роки з конфіскацію майна, постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 жовтня 2012 року його було звільнено від відбування основного покарання умовно достроково, а ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 21 травня 2013 року, якою було змінено постану Шевченіквського районного суду, його звільнено умовно достроково від додаткового покарання у обіймати керівні посади в органах державної влади строком на 3 (три) роки. Зважаючи на викладене, просить зняти з нього судимість, оскільки на даний час він є інвалідом 2- ої групи, перебуває на обліку в Чернівецькій онколі карні, крім того, працював з 14.03.2013 року по 20.12.2013 року водієм Тереблеченської сільської ради, а з 03.03.2014 року по даний час працює фахівцем «Мрія Глибоччини».
Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні даного клопотання, ОСОБА_4 , який просив його задовольнити, суд приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком апеляційного суду Чернівецької області від 31 серпня 2011 року був засуджений за ч. 2 ст. 368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади строком на три роки з конфіскацією майна, окрім житла. Крім того, ОСОБА_4 вироком Глибоцького районного суду від 21 жовтня 2011 року був засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України і йому призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 31 серпня 2011 року колегією суддів палати у кримінальних справах остаточно призначено покарання ОСОБА_4 у виді 2 (двох) років та 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади строком на три роки з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності, окрім житла.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Нормою ч. 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Законом № 3207-VІ (3207-17) від 07 квітня 2011 року ст. 368 КК України була викладена в новій редакції, зокрема склад злочину за який було засуджено ОСОБА_4 «одержання хабара службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб» - частиною третьою, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Тому, Апеляційним судом було призначено покарання на підставі ч.ч. 1,2 ст. 5 КК України за ст. 368 КК України в редакції, яка діла на момент вчинення ним злочину, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» № 3207-VІ (3207-17) від 07 квітня 2011 року, посилював кримінальну відповідальність за вчинення зазначеного у статті злочину.
Тому ОСОБА_4 був засуджений вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 31 серпня 2011 року за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, а саме за вчинення злочину службовою особою, яка займає відповідальне становище та за попередньою змовою групою осіб. Санкція даної норми передбачала покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Даний злочин відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 був також засуджений за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який на той час відносився до категорії злочині середньої тяжкості. Тобто, останній був засуджений за вчинення двох злочинів, один середньої тяжкості, інший тяжкий, тому строки погашення судомисто, в силу вимог ч. 5 ст. 90 КК України мають обчислюватися окремо за кожний злочин після відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.
Суд відхиляє посилання ОСОБА_4 на ту обставину, що на даний час склад злочину за ч. 2 ст. 368 КК України є злочином середньої тяжкості, а тому йому може бути знято судимість, як за вчинення злочину середньої тяжкості, оскільки покарання призначається саме вчинене діяння, а останній був засуджений за діяння, які містили склад тяжкого злочину і на час розгляду клопотання цей злочин залишається тяжким, хоча і передбачений вже частиною 3 КК України.
Відповідно до п. 9 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Частиною ч. 3 ст. 90 КК України передбачено, що якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).
Крім того, законодавець передбачив в ч. ч. 1,2 ст. 91 КК України, що суд може зняти судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, однак зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 був засуджений за тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості і з моменту умовно дострокового звільнення від відбування основного та додаткового покарання не минуло три роки, суд приходить до висновку, що дострокове зняття судимості є неможливим, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Враховуючи наведене, ст.ст. 5, 12, 89-91 КК України, керуючись 414 КПК України 1960 року, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості відмовити.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя: