гСправа № 187/574/15-к Провадження №1-кп/0187/106/15
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2015 року смт. Петриківка
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Поливанівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянин України, українець, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України,-
09.06.2013 року близько 10 год. 00 хв. у с. Поливанівка Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого мешкання на території подвір`я по АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше неприязних відносин вчинив сварку з потерпілим ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, тримаючи в правій руці дерев`яну палицю довжиною близько 1,5 метра, шляхом замаху руки, умисно наніс ОСОБА_5 не менше як чотири удари палицею по передній поверхні правого плеча, передпліччю лівого ліктьової поверхні, задній поверхні шиї та грудній клітині. Обороняючись та ухиляючись від ударів палицею, в результаті протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної; клітини, садна грудної клітини, садна шиї і верхніх кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
09.06.2013 року близько 10 год. 03 хв. у с. Поливанівка Магдалинівського району Дніпропетровської області до ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які знаходились на території подвір`я за місцем мешкання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , підійшла потерпіла ОСОБА_4 , яка намагалась словесно припинити незаконні дії ОСОБА_8 , які виразились у нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , але ОСОБА_8 на її вимоги не відреагував.
Так, у ході конфлікту у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел направлений на заподіяння ОСОБА_4 , тілесних ушкоджень.
ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, що виник раніше на
ґрунті неприязних відносин, будучи фізично сильнішим, силоміць ухопив ОСОБА_4 обома руками за верхні кінцівки, після чого викрутив їй руки. Продовжуючи свої
неправомірні дії, ОСОБА_8 , ухопивши ОСОБА_4 рукою за волосся, вирвав
сережку з лівого вуха потерпілої та утримуючи її рукою за волосся умисно,не менше двох разів, вдарив головою об стіну будинку.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді:
*забою та синців правого передпліччя, що призвели до розвитку посттравматичної нейропатії правого ліктьового нерва, які, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так які спричинили тривалий розлад здоров`я;
*рани мочки лівої вушної раковини, садна лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки;
- черепно-мозкової травми, струсу головного мозку забиття, синця тім`яної області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, пояснив, що 09.06.2013 року вранці він перебував за місцем свого мешкання на території подвір`я по АДРЕСА_1 . До нього приїхав знайомий йому ОСОБА_10 на автомобілі «Лада Пріора». Те, що даний автомобіль був оформлений на ОСОБА_5 йому відомо не було. У зв`язку з тим, що ОСОБА_10 перебував в стані алкогольного сп`яніння, він дозволив останньому загнати автомобіль у його двір, а ключі були передані його дружині. Сам же він був тверезим, алкогольних напоїв не вживав. Через деякий час з вікна будинку він побачив, що в його двір спочатку зайшов ОСОБА_5 а потім його мати ОСОБА_4 . Він вийшов з двору та спитав у ОСОБА_5 , що той робить у його дворі та почав вимагати, щоб він покинув двір. У відповідь на це ОСОБА_5 почав погрожувати йому, що притягне до кримінальної відповідальності за угон автомобіля «Лада Пріора», після чого між ними почалася сутичка. ОСОБА_5 збив його з ніг та почав бити ногами, а він захищаючись схватив палицю та почав махати нею в сторону ОСОБА_5 . Потім на допомогу ОСОБА_5 прибігла його мати ОСОБА_4 , по якій він наніс декілька ударів руками. Скільки саме він наніс їй ударів та куди саме, він не пам`ятає. Вважає свої дії правомірними, оскільки він захищався у своєму дворі. Цивільний позов потерпілих про стягнення з нього моральних збитків не визнав.
В ході судового розгляду кримінальної справи, суд допитав свідків, потерпілих, обвинуваченого, дослідив обвинувальний акт та докази долучені прокурором, дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України знайшла своє підтвердження повністю, та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду та яким надано належну оцінку.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона дружина ОСОБА_11 . 09.06.2013 року зранку їй зателефонувала ОСОБА_12 , яка була схвильована тим, що її син ОСОБА_15 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння їздив по селу на автомобілі «Пріора», та спитала чи не бачили вони його. Вона розказала про це чоловікові ОСОБА_11 та також запитала чи не бачив він ОСОБА_16 . Через деякий час ОСОБА_15 під`їхав до їх сусіда, а ще через деякий час попросив її чоловіка залишити у них у дворі машину, так як не міг вже нею керувати. Вона зателефонувала ОСОБА_17 і повідомила, що її син разом з машиною знаходиться в них, та сказала, щоб вона приїхала і забрала його. Потім з вікна вона побачила, як до двору під`їхала машина і в двір зайшли втрьох ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Вона запросила ОСОБА_17 до будинку, щоб передати їй ключі від автомобіля, та для того, щоб ОСОБА_16 забрала свого сина. В будинку вони почали розмовляти. Нор ОСОБА_20 та ОСОБА_18 в цей час залишались на подвір`ї. В цей час її чоловік ОСОБА_11 побачив з вікна, як ОСОБА_18 підійшов до їх автомобіля «Волга», який весь час стояв на подвір`ї. Чоловік зробив Нору зауваження. Через декілька хвилин вона почула крики і вийшла з будинку. Її чоловік стояв біля порогу будинку а ОСОБА_18 за півтора метри від нього. Нор обзивав чоловіка лайливими словами та погрожував, а чоловік вимагав, щоб Нор вийшов з двору і вигнав машину ОСОБА_16 . Але Нор не реагував, бігав по двору і кричав, що посадить її і чоловіка за угон. Нор ОСОБА_20 також кричала, що ця машина належить їм. Коли її чоловік в черговий раз вимагав щоб Нори покинули двір, ОСОБА_18 підбіг до нього і турнув його під стіну будинку. Підбігла Нор ОСОБА_20 і почалася бійка, яка тривала недовго. Вона намагалася відтягти чоловіка від ОСОБА_21 та отримала чисельні тілесні ушкодження від ОСОБА_22 . Він бив її і чоловіка ногами і руками. Після бійки машину ОСОБА_16 забрали з двору, про те що машина належить Норам не знали ні вона, на її чоловік. Вона вийшла зачинити ворота, і в цей час до двору під`їхав зять ОСОБА_21 . Він вибіг з машини і почав кричати де ОСОБА_11 , а ОСОБА_18 знову почав погрожувати і лаятись. Чоловік її в цей час стояв біля відкритого вікна в будинку, все це чув і зрозумів погрози Нора як загрозу для її здоров`я та життя. ОСОБА_11 вистрибнув у вікно і почав вимагати, щоб ОСОБА_23 залишили його родину в спокої. Алкоголь чоловік її не вживав ні в цей день на напередодні.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що з ОСОБА_11 вони односельці. В червні 2013 року її сина ОСОБА_15 з вечора не було вдома до самого ранку разом з машиною. Вона хвилювалась і почала дзвонити по знайомим. Зателефонувала ОСОБА_24 , та відповіла, що сина не бачила, а потім передзвонила і сказала, що ОСОБА_15 п`яний, і вона зі своїм чоловіком сказала ОСОБА_25 , щоб він заїхав до них у двір і поставив машину. Нор ОСОБА_20 також шукала її сина в той день, так як він не вийшов на роботу. Вона зателефонувала і сказала, що знає де він перебуває і що треба поїхати і забрати його і машину. Вони поїхали до ОСОБА_11 втрьох машиною потерпілої ОСОБА_26 . Свідок ОСОБА_16 зайшла у двір, а потім до будинку. Першою її зустріла ОСОБА_27 у веранді і віддала їй ключі від машини сина, сказала що ОСОБА_28 в кімнаті. ОСОБА_17 пішла далі в будинок, зустріла ОСОБА_11 , він сказав що ОСОБА_28 в спальні, вона зайшла і побачила що син був дуже п`яний. Вона забрала його і вони пішли з хати, в руках у свідка були ключі від машини. Вона крикнула ОСОБА_29 , щоб він вигнав з двору машину сина і віддала йому ключі. В цей час вона почула крики ОСОБА_11 , обернулась і побачила його з великою палицею, схожою на держак, в руках. Він махав нею і кричав нецензурною лайкою на Нора, чого той зайшов на його подвір`я, потім він вискочив з веранди і між ним і Нор ОСОБА_30 розпочалась колотнеча. Вона намагалась його зупинити, але ОСОБА_11 не реагував. Бровко також намагалась зупинити ОСОБА_11 та відтягти його від Нора. Хто кому перший наніс удар вона не бачила. Коли розпочалась бійка у двір забігла ОСОБА_19 , яка також намагалась розборонити ОСОБА_11 і Нора. Як ОСОБА_11 бив ОСОБА_31 вона не бачила, також не бачила, щоб ОСОБА_11 бив її головою об стіну будинку . Тільки побачила, що у ОСОБА_20 Нор закровило вухо і вона сказала, що загубила сережку. Вона почала шукати сережку біля квітника, де проходила бійка. Потім ОСОБА_24 вдалося відтягти ОСОБА_11 в будинок, де вона його зачинила, і тоді всі вийшли з двору. Нори викликали міліцію і сказали, що сина самі привезуть додому. Після чого вона пішла додому. Про те, що машина її сина ОСОБА_25 була переоформлена на той час на ОСОБА_22 вона не знала.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що з ОСОБА_11 він знайомий давно, з 2001 року. Свій автомобіль «Лада пріора» він переоформив на ОСОБА_22 десь в 2012 року, так як розлучався з дружиною. Про цей факт він не розповідав нікому і ніхто про це не знав. Зараз автомобіль знову переоформлений на ОСОБА_16 . Літом 2013 року в який саме день він не пам`ятає, він їхав на своїй машині, яка на той час належала Нору, зустрів друга, напився і більше нічого не пам`ятає що відбувалось ні в цей день, ні на другий. На той час він працював у ОСОБА_26 і повинен був на другий день виходити на роботу, однак не вийшов, так як був п`яний.
Свідок ОСОБА_32 суду пояснила, що ОСОБА_11 знає давно, вони приятелюють. Літом 2013 року в червні вона з чоловіком зібралися поїхати нарвати чебрецю, а ОСОБА_11 обіцяв показати їм де росте чебрець. 09 червня 2013 року перед обідом вони під`їхали до двору ОСОБА_11 , біля двору стояли якісь машини, вона пішла у двір, а її чоловік залишився чекати в машині. Вона запитала у ОСОБА_11 що трапилось, але той відповів що розповість потім і що вони чекають приїзд міліції. ОСОБА_11 поїхав з ними показати де росте чебрець і вони домовились з ОСОБА_24 , що будуть телефонувати один одному, щоб привезти ОСОБА_11 додому коли з`являться працівники міліції. Чабрець вони нарвали за годину, а потім привезли ОСОБА_11 додому. ОСОБА_11 в той день був тверезим. Тілесних ушкоджень ні на Норах, ні на Кравчукові вона не бачила. У дворі стояла машина ОСОБА_11 «Волга», інші машини стояли за двором.
Свідок ОСОБА_33 суду пояснила, що вона сусідка обвинуваченого ОСОБА_11 , мешкає з ним по сусідству вже 4 роки. Постійно ходить до нього брати молоко. 09 червня 2013 року в першій половині дня з 10.00 до 11.00 години ранку вона пішла до ОСОБА_11 за молоком. Підходячи до калітки побачила, що ОСОБА_24 стоїть на сходах біля веранди, а ОСОБА_11 сварився з якимось чоловіком. В метрі від будинку на подвір`ї стояла ОСОБА_19 . Чула, що ОСОБА_11 кричав, щоб присутні вийшли з двору, а чоловік погрожував всіх прибити і посадити. Біля двору бачила машину. Як проходила бійка, і хто кому які наносив тілесні ушкодження вона не бачила. Не бачила також вона на подвір`ї і ОСОБА_17 .
Свідок ОСОБА_34 суду пояснив, що він є сусідом ОСОБА_8 09 червня 2013 року в першій половині дня він знаходився на подвір`ї свого домоволодіння та побачив як до двору ОСОБА_11 приїхали на автомобілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Останній зайшов до подвір`я домоволодіння ОСОБА_11 . Через деякий час почув крики. Бачив, що ОСОБА_4 вискочила з автомобілю та побігла на подвір`я ОСОБА_11 . Чув як останній висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою та бачив як він махав палицею в їхню сторону, однак самої бійки не бачив. На руках ОСОБА_4 після сутички були садна, дану обставину він пам`ятає, оскільки вона підходила до нього та просила, щоб він приніс води. Також пам`ятає, що дружина ОСОБА_11 кричала на останнього, щоб той припинив бійку та заспокоївся.
Свідок ОСОБА_35 суду пояснив, що він працює у потерпілої ОСОБА_4 . Самої бійки, що мала місце 09 червня 2013 року він не бачив. Пам`ятає, що того дня з ранку він приїхав до подвір`я ОСОБА_11 , щоб забрати звідти п`яного ОСОБА_16 . Коли приїхав до двору то побачив ОСОБА_11 , який виліз з вікна свого будинку та погрожував палицею ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . При цьому пам`ятає, що у ОСОБА_4 було розірвано вухо, на руках були садна.
Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення також повністю підтверджується долученими прокурором доказами, а саме: Протоколом прийняття заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 09.06.2013 року (Т. 1 а.с. 2);
Протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 09.06.2013 року (Т. 1 а.с. 3);
Протоколом огляду території домоволодіння по АДРЕСА_1 від 09.06.2013 року (Т. 1 а.с. 5);
Протоколами проведення слідчого експерименту від 18.06.2013 року, від 13.06.2014 року та від 19.06.2014 року за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до яких останні показали як ОСОБА_8 наносив їм удари (Т. 1 а.с. 36-38, 112-120, 131-137);
Протоколом проведення слідчого експерименту від 01.07.2014 року за участю ОСОБА_14 та від 04.09.2014 року за участю ОСОБА_12 (Т. 1 а.с. 36-38, 112-120, 131-137);
Висновками експерта № Е 150 від 09.06.2013 року та висновком судово-медичної експертної комісії № 222 від 14.11.2014 року, згідно яким ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді
*забою та синців правого передпліччя, що призвели до розвитку посттравматичної нейропатії правого ліктьового нерва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так які спричинили тривалий розлад здоров`я;
*рани мочки лівої вушної раковини, садна лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки;
- черепно-мозкової травми, струсу головного мозку забиття, синця тім`яної області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) (Т. 1 а.с. 27, Т 2 а.с. 14 -32).
Висновками експерта № Е 149 від 09.06.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної; клітини, садна грудної клітини, садна шиї і верхніх кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень ( Т. 1 а.с. 30-31).
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04.09.2015 року по даному кримінальному провадженню ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.. 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.
Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого про те, що він захищався від протиправних посягань потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки як встановлено в судовому засіданні потерпілі, зайшовши до подвір`я ОСОБА_11 не намагалися посягати на його законні права та інтереси, а намагалися лише забрати автомобіль, який на правовій підставі належав ОСОБА_5 з подвір`я обвинуваченого, при тому що зайшли вини туди у супроводі ОСОБА_12 , яка попередньо повідомила про мету їхнього приїзду та отримала ключі від зазначеного автомобіля, а тому суд приходить до висновку що дії обвинуваченого в даній ситуації не можуть бути визнані необхідною обороною.
При призначенні покарання ОСОБА_8 , враховуючи дані його особистості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а саме, що він вчинив злочин, який в силу ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, проте у вчиненому не розкаявся.
Також суд враховує, що обвинувачений одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, в межах пред`явленого обвинувачення судовим розглядом не встановлено. Факт вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння належними доказами не підтверджено.
З огляду на викладене, з урахуванням обставин справи, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті закону, встановленої Особливою частиною КК України за вчинений злочин у виді обмеження волі.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 заявив клопотання про застосування до ОСОБА_8 амністії, оскільки він на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» має неповнолітню дитину, стосовно якої не позбавлений батьківських прав.
Заслухавши думку обвинуваченого, який підтримав клопотання, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_8 положення п.В ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» з наступних підстав.
Як вбачається з свідоцтва про народження, виданого Виконкомом Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 06.11.1998 року, ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що у книзі записів актів громадянського стану про народження 06.11.1998 року зроблено актовий запис №18.
Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, який набрав чинності 19.04.2014 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
В судовому засіданні встановлено наявність підстав для звільнення від відбування покарання, передбачених пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році». Підстави, які виключають застосування амністії передбачені статтею 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та статтею 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", в судовому засіданні не встановлені.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 вчинив злочин середньої тяжкості, передбачений ч.1 ст.122 КК України до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році».
На підставі викладеного, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки особа яка просить про застосування амністії, вчинила злочини до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» та є суб`єктом даного закону.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.
Відповідно до роз`яснення в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших змін. Зокрема, враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, суд приходить до висновку, що потерпілій ОСОБА_4 , вчиненим злочином дійсно нанесено моральної травми, оскільки внаслідок злочину вона отримала емоційне та психологічне потрясіння, проходила лікування після отриманих тілесних ушкоджень, та враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, який не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, суд вважає, що заявлений цивільний позов підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 5 000 грн.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_5 підлягає залишенню без розгляду, в зв`язку із закриттям кримінального провадження за ч. 1 ст. 125 КК України.
Керуючись статтями 368-370, Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі п.В ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Цивільний позов ОСОБА_5 - залишити без розгляду, в зв`язку із закриттям кримінального провадження за ч. 1 ст. 125 КК України.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що він має право на пред`явлення позову в порядку цивільного судочинства.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1