АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/226/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 грудня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та продовжено строк тримання під вартою до 27 лютого 2016 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Королево, Виноградівського району Закарпатської області, маючого вищу освіту, не працюючого, офіційно не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч.2 ст. 258 КК України.

Згідно ухвали, слідчий суддя, врахувавши обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, а саме те, що у органу досудового розслідування є необхідність провести ряд слідчих та процесуальних дій; взявши до уваги обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_8 кримінальних правопорушень; наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються у вчиненні, у тому числі передбачених статтями 258 - 258-5 КК України, що виключає визначення ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави при продовженні строків тримання під вартою.
На ухвалу слідчого судді захисник подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_11 .
Сторона захисту вважає, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а ухвала постановлена з істотним порушенням вимог КПК України.
Захисник в своїй апеляційній скарзі посилається на відсутність з боку підозрюваного ризиків будь-яким чином впливати на хід досудового розслідування, і стверджує, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність ризиків.
Апелянт вважає, що судом під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою не було встановлено доказів, які б свідчили про недостатність застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів.
Крім того, на думку захисника, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування пред`явленої ОСОБА_8 підозри. Також, вважає, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень. В зв`язку з чим, апелянт стверджує, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.2 ст. 258 КК України є незаконною і необґрунтованою.

Як зазначає захисник, суд, продовжуючи строк тримання під вартою, не взяв до уваги дані про особу підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_11 , доводи прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без змін, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадах та за встановленою процедурою.
Згідно ч.2 ст. 177 КПК України однією з необхідних передумов для застосування запобіжного заходу щодо особи є наявність обґрунтованої підозри у вчинені нею злочину.
Продовжуючи строк тримання особи під вартою та вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, слідчий суддя повинен перевірити чи є докази обґрунтованості підозри вагомими (ст. 178 КПК України), а у випадку, якщо відносно особи ставиться питання про застосування чи продовження виняткового суворого запобіжного заходу, то слідчий суддя повинен приділити особливу увагу оцінці вагомості доказів вчинення нею злочину. Зазначені докази повинні являти собою досить переконливі факти, що на підставі їх розумної оцінки давало підстави вважати причетність особи до вчиненого злочину достатньо вірогідною.
Як вбачається із матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000071 від 15 червня 2013 року.
В межах зазначеного кримінального провадження 13 липня 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч.2 ст. 258 КК України, у тому, що він своїми умисними діями, які виразились в участі у злочинній організації та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також вчиненні терористичного акту, тобто застосування зброї, вчинення вибуху, підпалу та інших дій, які створювали небезпеку для життя і здоров`я людини та заподіяли значну майнову шкоду і настання інших тяжких наслідків, вчинених з метою порушення громадської безпеки, за попередньою змовою групою осіб підозрюється у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться у матеріалах справи, а саме даними, що містяться: у висновках судових експертиз; протоколах допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; протоколі огляду відкритих веб-ресурсів мережі Інтернет; протоколі огляду відеозаписів розсекречених матеріалів носіїв інформації, отриманих у ході здійснення оперативно-розшукової діяльності; протоколах допитів потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_23 .
З викладеного вбачається, що орган досудового розслідування, вважаючи що ОСОБА_8 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.2 ст. 258 КК України, навів фактичні обставини справи, які підтверджують що, ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб вчиняв дії, які виразились в участі у злочинній організації та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також вчиненні терористичного акту, тобто застосування зброї, вчинення вибуху, підпалу та інших дій, які створювали небезпеку для життя і здоров`я людини та заподіяли значну майнову шкоду і настання інших тяжких наслідків, вчинених з метою порушення громадської безпеки.
На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірною причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, що є підставою для застосування щодо підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження.
З урахуванням викладеного є безпідставними посилання апелянта на те, що суддя не перевірив наявність доказів вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень. Що стосується визначення ролі ОСОБА_8 при вчиненні кожного кримінального правопорушення та формулювання об`єктивної сторони злочину, у вчиненні якого він підозрюється, є прерогативою органу досудового розслідування та суду, на розгляд якого надійде обвинувальний акт, та не є предметом дослідження у даному судовому засіданні і не впливає на висновки суду щодо обґрунтованості підозри.
Продовжуючи щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дослідив обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінченні дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Як вбачається із матеріалів клопотання, завершенню досудового розслідування перешкоджає проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які необхідно здійснити у кримінальному провадженні.
Так, у даному кримінальному провадженні наразі проводяться судові експертизи, у тому числі портретні, криміналістичні, балістичні, судово-медичні, трасологічні, біологічні, товарознавчі; перевіряються інші епізоди діяльності злочинної організації, за результатами розслідування яких планується змінити підозри та оголосити нові; в ході досудового розслідування необхідно допитати близько 30 свідків, встановити місцезнаходження підозрюваних ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які перебувають у розшуку, доставити їх до суду з метою розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, провести необхідні слідчі та процесуальні дії за їх участі, відкрити та надати доступ до матеріалів кримінального провадження потерпілим, їх представникам, підозрюваним та їхнім захисникам, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
З урахуванням складності справи, обсягу необхідних для проведення у справі слідчих і процесуальних дій, підстав вважати, що досудове розслідування здійснюється з недостатньою ефективністю, колегія суддів не вбачає.
Наступною, обов`язковою, передбаченою ст. 177, 183, 199 КПК України підставою для продовження щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки з її боку, яким не зможе запобігти більш м`який запобіжний захід.
Виходячи із змісту ст. 184, 194, 196, 199 КПК України, висновки слідчого у клопотанні, а слідчого судді в ухвалі щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), способу життя взагалі, способу самозабезпечення.
Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону, слідчим суддею досліджені в повному обсязі.
Як зазначив слідчий суддя в ухвалі, ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи іншим чином перешкоджати встановленню істини у справі.
Що стосується ризику переховуватись, то як вбачається із даних про особу, ОСОБА_8 не працює, не одружений, не має постійного джерела доходів, створює небезпеку переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду чи вчинення іншого кримінального правопорушення.
Оскільки, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, та в злочинній організації, в разі повернення на волю може спробувати маніпулювати поясненнями інших підозрюваних, а також поясненнями свідків, чи впливу на потерпілих, тому ризик втручання у проведення досудового розслідування може виправдати його тримання під вартою.
Колегія суддів вважає, що зазначені обставини, дають всі підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тим більше, ні захисники ні сам підозрюваний не довели суду підстав для застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ухвала постановлена з істотним порушенням вимог КПК України.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 на свободу.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено, а посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ухвала постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог закону та обґрунтованим, так як ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника, з викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 199, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою до 27 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ____________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4