ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

28 жовтня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 04 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

За змістом касаційної скарги засуджений порушує питання про перевірку судових рішень щодо нього у касаційному порядку. Обґрунтовуючи свої вимоги, фактично посилається на неправильну, на його думку, оцінку наявних у матеріалах провадження доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та вважає, що його винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не доведена.

Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, ст. 438 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судових рішень можуть бути лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Разом з тим, засуджений, посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при ухваленні судових рішень щодо нього, не наводить належних доводів та чітких аргументів на підтвердження цього. Також ОСОБА_1 не зазначає про такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для зміни або скасування судових рішень щодо нього.

Одночасно, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на що у своїй скарзі фактично посилається засуджений, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Окрім того, на порушення п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, вимоги касаційної скарги ОСОБА_1 зазначені без урахування положень ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Також усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі не зазначено чи бажає особа, що її подала, брати участь у касаційному розгляді.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п'ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4