Справа № 180/54/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції з СІЗО № 3 м.Дніпропетровськ),

захисника ОСОБА_5 ,

в судовому засіданні з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з обмеженням волі.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , так як ризики, передбачені ст.177 КПК України, нікуди не зникли, а саме: ризик переховувавання від суду, незаконного впливу на свідків.
Захисник підтримав клопотання ОСОБА_4 та зазначив, що у обвинуваченого є постійне місце проживання, родичка, яка може його утримувати.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду від 05.01.2015 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.03.2016 року.
При вирішенні питання щодо можливості зміни міри запобіжного заходу з тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 суд бере до уваги наступне:
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:
- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.
Під час розгляду клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Враховуючи те, що у кримінальному провадженні допитані двоє свідків сторони обвинувачення з трьох, те, що у даному кримінальному провадженні відсутня потерпіла сторона, а також те, що у обвинуваченого є постійне місце проживання, родичі, які можуть забезпечити його утримання, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 181, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Застосувати у відношенні ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з застосуванням електронного засобу контролю.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- заборонити ОСОБА_4 залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.
- за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_4 до 15-00 години 11 квітня 2016 року включно.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до СІЗО № 3 м.Дніпропетровська, а також до Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, за місцем проживання обвинуваченого.
Марганецькому ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
Ухвала суду постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення остаточного рішення, окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1