АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1598/15 Справа № 175/5282/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ
01 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
потерпілої - ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2015 року.
Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, з вищою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 20.09.2014 року близько 03 години 00 хвилин разом із своїм раніше знайомим ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння після сумісного вживання алкогольних напоїв, знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , де між ними виникла сварка на ґрунті розбіжностей, внаслідок чого, у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .
Далі ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, у зазначеному місці у вказаний час, зайшов до домоволодіння, де в кухні взяв у праву та ліву руку два кухонних ножа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вийшов на подвір`я, підійшовши до ОСОБА_10 на відстань витягнутої руки та діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті останньому, тримаючи вказані ножі в своїй правій та лівій руці, передбачуючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті людини, правою рукою, утримуючи ніж рукояткою до гори лезом вниз наніс однин удар в ділянку лівого верхнього боку грудей ОСОБА_10 , тобто в ділянку життєво важливого органу - серця, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітини з ушкодженням лівої легені та серця, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті.
Одразу після вчинення злочину ОСОБА_8 з місця скоєння злочину разом із ножами зник, в подальшому приховав знаряддя вчинення злочину, кинув ніж у невідомому місці.
В апеляціях:
Прокурором ставиться питання про зміну вироку, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши у вступній частині вироку дані про місце його ухвалення, повний склад учасників судового розгляду, а саме, відомості про потерпілу ОСОБА_9 та у резолютивній частині вироку порядок отримання копій вироку та інші відомості.
Адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_8 на ст.119 КК України та призначити покарання відповідно до санкції цієї статті. Посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_8 , ані на досудовому слідстві, ані у судовому засіданні, вину у вчиненні умисного вбивства не визнавав, наполягаючи на те, що вбивство ОСОБА_10 він скоїв з необережності, оскільки останній впав на нього, коли він тримав в руках ножа. Посилання суду у вироку на покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 є незаконними, оскільки жоден з них не бачив момент отримання тілесного ушкодження ОСОБА_10 . Суд необґрунтовано послався у вироку на висновок експерта щодо механізму утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , як на доказ вини ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства, відхиляючи доводи захисту щодо умислу дій обвинуваченого, тоді як експерт вказав на можливість спричинення тілесних ушкоджень при обставинах, вказаних обвинуваченим, тобто необережно.
Крім того, судом не було прийнято до уваги те, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному, має вищу освіту, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та не був судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце роботи та проживання, характеризується дуже позитивно, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «судорожний синдром, епілептичні приступи» і, у зв`язку з тривалим перебуванням під вартою, приступи стали частішими, має на утриманні престарілу хвору бабусю, з якою разом мешкає.
Обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати, як необ`єктивний, перекваліфікувавши його дії на ст.119 КК України. Вказує на те, що суд не повністю розібрався у кримінальному провадженні та не прийняв до уваги всі обставини по ньому. Суд не врахував показів свідків, які вказували на те, що конфлікту між ним та потерпілим не було, вони не бачили того, щоб ОСОБА_8 наносив удар потерпілому, що підтверджує те, що поранення було спричинено не навмисно. Суд не врахував його показів та показів свідків, які були надані на досудовому слідстві. Суд не прийняв до уваги висновок експерта, де зазначено, що механізм утворення ушкодження відповідає його показам про те, що потерпілий сам наштрикнувся на ніж, який знаходився у його руці.
Крім того, суд не врахував, що він має постійне місце роботи, характеризується виключно позитивно та хворіє на епілепсію.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляції, прокурора, який підтримав апеляцію частково та просив вказати у вступній частині вироку про участь у судовому розгляді потерпілої ОСОБА_9 , а у решті частини вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія вважає апеляції такими, що не підлягають задоволенню.
Висновки суду про винність ОСОБА_8 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, при викладених у вироку обставинах, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах.
Суд ретельно перевірив доводи обвинуваченого про відсутність умислу на вбивство, про необережне поранення потерпілого.
Ці доводи спростовувалися показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_8 з двома ножами у руках вибіг з дому у двір, став кидатися на всіх, а потім вдарив ножем ОСОБА_10 в область грудей, від чого той впав і вже не піднімався, а ОСОБА_8 із ножами втік. Усі свідки вказали на те, що ніякої боротьби між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не було, все сталося швидко та раптово у той момент, коли ОСОБА_10 тільки підійшов до ОСОБА_8 .
Не підтверджують доводів обвинуваченого про падіння потерпілого на ножа і висновки судово-медичної експертизи про спричинення ОСОБА_10 проникаючої колото-різаної рани грудної клітини, з ушкодженням лівої легені та серця, сплощеним колючо-ріжучим предметом, який діяв під непрямим кутом спереду назад, декілька зверху-вниз, зліва направо. При цьому довжина раневого каналу складає 9 см (а.с.18-22, 42-44).
Згідно протоколу огляду місця події від 20.09.2014 року на земельній ділянці у с. Кіровське був виявлений кухонний ніж з довжиною леза 200 мм (а.с.85-89).
Згідно висновку криміналістичної експертизи, ушкодження шкіри передньої поверхні грудної клітини ОСОБА_10 є колото-різаним пораненням, могло бути спричинене клинком вказаного ножу (а.с.209-210).
Таким чином, локалізація, механізм, характер поранення, вказують саме на нанесення удару ножем з достатньою силою у життєво-важливий орган, що свідчить і про цілеспрямованість дій ОСОБА_8 , про прямий умисел позбавлення життя потерпілого.
Посилання в апеляціях на ігнорування судом висновків судово-медичного експерта про можливість спричинення поранення потерпілому при обставинах, вказаних обвинуваченим на слідчому експерименті необґрунтовані.
Суд цей висновок дослідив, дав йому належну оцінку та обґрунтовано вказав на те, що версія ОСОБА_8 , викладена у ході слідчої дії, про необережне спричинення поранення, спростовується зібраними доказами, а тому не приймається судом.
Даний висновок суду колегія вважає правильним. Висновок експерта про можливість спричинення тілесних ушкоджень, при обставинах, вказаних ОСОБА_8 , винності останнього не виключає.
Доводи обвинуваченого по відсутність у нього мотиву на позбавлення життя ОСОБА_10 , про те, що між ними не було конфлікту, необґрунтовані.
Всі свідки підтвердили, що після суперечки у будинку, ОСОБА_8 створив конфлікт, вибігши з ножами у двір та почав кидатися на присутніх, серед яких був і потерпілий. Коли ОСОБА_8 став кидатися на ОСОБА_12 , до нього підбіг ОСОБА_10 та ОСОБА_8 відразу ж вдарив його ножем.
Доводи апеляцій на те, що суд не дав оцінки показам обвинуваченого та свідків, необґрунтовані.
Суд проаналізував їх покази у сукупності з іншими доказами та дав їм належну оцінку. Сумніватися в об`єктивності показів свідків про те, що ОСОБА_8 наніс удар ножем ОСОБА_10 , підстав немає. Свідки, хоча й не бачили момент удару, підтвердили, що у ОСОБА_8 у руках були ножі і потерпілий після контакту з обвинуваченим впав.
Посилання обвинуваченого на те, що він, не знаючи наслідків, спокійно покинув місце події, уникаючи конфлікту, що на його думку також свідчить про відсутність умислу на вбивство, колегія до уваги не приймає.
З матеріалів кримінального провадження, показів свідків випливає, що ОСОБА_10 після удару ножем відразу впав, а ОСОБА_8 убіг, уносячи із собою і ножі, від яких потім позбавився, що вказує на усвідомлені дії.
Дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України кваліфіковані правильно.
Покарання йому призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, обставин справи, даних про особу винного, усіх обставин, як обтяжуючих, так і пом`якшуючих покарання, у тому числі і тих, на які посилаються в апеляціях, і підстав вважати його надто суворим, немає.
Кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, скоєне у стані алкогольного сп`яніння, покарання призначено у межах санкції ч.1 ст.115 КК України.
Немає підстав до зміни вироку і по апеляції прокурора. Місце ухвалення вироку у ньому зазначено. Суттєвим порушенням норм КПК України не є те, що у вступній частині вироку не вказано про участь у засіданні потерпілої ОСОБА_9 , а у резолютивній частині не відображений порядок отримання копій вироку. Вносити такі зміни у вирок колегія підстав не знаходить. Доводи апеляції прокурора про те, що у резолютивній частині вироку слід зазначити і інші дані, до уваги не приймаються, оскільки ці вимоги не конкретизовані, не ясно, які саме дані необхідно навести у вироку апеляційної інстанції.
У зв`язку з викладеним, керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляції прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2015 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Судді: