Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 1-35/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2011 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Сахарик М.В.,

з участю потерпілої ОСОБА_1,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_2,

підсудної ОСОБА_3,

захисника підсудної ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальну справу про обвинувачення:

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, одруженої, працюючої приватним підприємцем, раніше не судимої, прож. в м. Рівне по вулиці. МакароваАДРЕСА_1,

- за ч. 2 ст. 125 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2007 року, приблизно в 13 годин 00 хвилин, ОСОБА_3, знаходячись на ринку ПП «Торговий центр Д», що розташований по вулиці Здолбунівській №17/1 в м. Рівне, в ході сварки, на грунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла кулаками ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в потиличній ділянці голови зліва, на шкірі нижньої губи, в ділянці лівої щоки, саден в ділянці кута нижньої щелепи зліва, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

В судовому засіданні ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, винною себе не визнала, цивільний позов не визнала, та показала суду, що 25 січня 2007 року вона з ранку прийшла на роботу на територію торгового центру „Дикий" в м. Рівне, де працює підприємцем і має торгові місця, кіоски. Приблизно 12.00 годині на територію торгового центру „Дикий" приїхала ОСОБА_6, яка поряд здійснювала підприємницьку діяльність. Вона звернула увагу на те, що ОСОБА_6 була в стані алкогольного сп'яніння і почала чіплятися до неї. На цьому підґрунті у них виник конфлікт під час якого ОСОБА_6 чіплялася до неї і погрожувала її побити. З метою самозахисту вона змушена була захищатися і відштовхнула від себе ОСОБА_6, при цьому нігтями поцарапала її обличчя. Будь-яких тілесних ушкоджень вона ОСОБА_6 не наносила і вважає її звинувачення безпідставними, оскільки ОСОБА_6 на наступний день була на роботі, а в лікарню лягла тільки через декілька днів.

Однак, хоча підсудна ОСОБА_3 і не визнає своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд допитавши потерпілу, свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що винність підсудної ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України повністю доведена сукупністю всіх доказів зібраних по справі, перевірених і досліджених судом в судовому засіданні.

Зокрема винність підсудної ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується показами потерпілої і свідків, а саме:

Показами потерпілої ОСОБА_6, яка суду показала, що вона працює приватним підприємцем на території торгового центру «Дикий» в м. Рівне. Там же знаходиться її робоче місце -кіоск. Поруч з нею працює ОСОБА_3, теж приватний підприємець. Остання неодноразово влаштовувала сварки, брутально ображала її нецензурною лайкою, а 25 січня 2007 року, в черговий раз, будучи в нетверезому стані, у робочий час, без будь-яких підстав затіяла сварку і побила її. При цьому принижувала її честь і гідність. На її прохання не бити, залишити в спокої, вона не реагувала і з усієї сили вдарила її, а потім штовхнула на кіоск. Падаючи, вона потилицею вдарилася об дерев'яний брус кіоску і знепритомніла. Коли прийшла до тями, то побачила, що у неї дуже побите обличчя, і вона відчула сильний біль в голові та по всьому тілу. Потім викликала швидку допомогу, яка надала їй невідкладну допомогу.

Через побиття стан її здоров'я різко погіршився, і вона була госпіталізована в нейрохірургічне відділення Рівненської ЦМЛ на стаціонарне лікування. 7 лютого 2007 року вона була виписана із лікарні і направлена на амбулаторне лікування за місцем проживання, яке продовжувалось до 16 лютого 2007 року. Заявлений нею у кримінальній справі цивільний позов по відшкодуванню матеріальної шкоди в розмірі 1500 грн., моральної шкоди в розмірі 2500 грн., та 500 грн. понесених нею витрат по оплаті послуг адвоката підтримала повністю, і просить суд стягнути їх на її користь з підсудної.

Показами свідка ОСОБА_7, яка показала суду, що 25.01.2007 року в обідній час, коли вона знаходилася на робочому місці на ринку «Дикого», на ринок приїхала ОСОБА_5 з Хмельницького, вони попили чай і порозходилися, спиртні напої не вживали, ОСОБА_5 була тверезою. Через деякий час вона почула крик ОСОБА_6 і пішла з свого кіоска в кіоск ОСОБА_6 де побачила, що в кутку кіоска ОСОБА_3 зажала ОСОБА_5 і наносила їй удари по голові, на щоці у ОСОБА_6 була кров і щока була поцарапана. Вона стала випихати ОСОБА_3 з кіоску. Після чого посадила ОСОБА_6 на стілець, вона жалілася на болі в голові, а сама побігла в адміністрацію ринка викликати швидку. Після чого разом з ОСОБА_8 відвели ОСОБА_6 в адміністрацію ринка.

Показами свідка ОСОБА_8, яка показала суду, що 25.01.2007 року в обідній час приїхала на ринок з Хмельницького ОСОБА_6, вони попили чаю і порозходилися. Приблизно через 15 хвилин вона почула крики, через вікно кіоску побачила, що в кіоску ОСОБА_6 була ОСОБА_3, яка била ОСОБА_6. Коли вона вибігла з кіоску то ОСОБА_7 їх уже розбороняла. Вони посадили ОСОБА_6 на стілець, бо у неї дуже боліла голова, і на обличчі була кров, а ОСОБА_7 побігла викликати автомобіль швидкої допомоги.

Свідок ОСОБА_9 показала суду, що 25 січня 2007 року ОСОБА_6 почала ображати продавця Пшеюк, потім з'явилася ОСОБА_3, яку теж почала ображати ОСОБА_6, під час образ вона взяла ОСОБА_3 за шапку і та змушена була захищатися і відштовхнути ОСОБА_6 манекеном. В її присутності ОСОБА_3 ніяких ударів ОСОБА_6 не наносила, будь-яких пошкоджень на обличчі ОСОБА_6 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_10 дала покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що 25 січня 2007 року під час конфлікту ОСОБА_3 з ОСОБА_6 вона не була на ринку. Після конфлікту ОСОБА_6 була на ринку до кінця робочого дня. 26 січня 2007 року ОСОБА_6 була на ринку декілька хвилин, а 27 січня з 9 до 16 години. На обличчі у ОСОБА_6 вона не бачила ні синців, ні царапин.

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що вона бачила конфлікт між підсудною і потерпілою з початку і до кінця. Підсудна в кіоск до потерпілої не заходила, вона не бачила чи наносила підсудна потерпілій удари кулаками. На обличчі у потерпілої вона бачила одну царапину. Бійки як такої не було, їх розборонила ОСОБА_7, коли потерпіла схватила підсудну за коси.

Свідок ОСОБА_13 показала суду, що вона бійки між потерпілою і підсудною не бачила, тільки чула як потерпіла ображала підсудну.

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що 25 січня 2007 року коли вона перед обідом прийшла на базар, то побачила, що її сестра ОСОБА_6 сидить і плаче, обличчя у неї було роздерте, на потилиці була «шишка», вона себе погано почувала, її нудило і боліла голова, і вона їй сказала, що її побила ОСОБА_3 Викликали автомобіль швидкої допомоги, після чого вона відвела її додому, від госпіталізації сестра відмовилася бо дома знаходилася її мала дитина. Наступного дня на базар вона не виходила.

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що вона зустріла ОСОБА_6 у себе в дворі коли та йшла в лікарню, ліва сторона обличчя у неї була здерта. На її запитання ОСОБА_6 відповіла, що на ринку стався конфлікт з ОСОБА_15, яка її побила. Вона відвідувала ОСОБА_5 в лікарні, де та їй сказала, що у неї струс мозку.

Крім того винність підсудної ОСОБА_3 у побитті потерпілої ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі, а саме:

- з дослідженої в судовому засіданні карти виїзду від 25.01.2007 року № 77с 44 вбачається, що лікарем швидкої допомоги було виявлено множинні садна в ділянці лівої щоки та щелепи. Потерпіла була залишена в задовільному стані на місці пригоди. Зі слів потерпілої приблизно 30 хвилин назад побила знайома. /а.с.42./.

- за висновками судово-медичної експертизи № Е-521 від 19 квітня 2011 року у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, крововиливів в потиличній ділянці голови зліва, на шкірі нижньої губи, в ділянці лівої щоки, саден в ділянці кута нижньої щелепи зліва, які могли утворитися у вказаний в обставинах термін, і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці кута нижньої щелепи зліва могли бути спричинені нігтями підсудної, інші тілесні ушкодження могли бути спричинені кулаками рук, виникли від нанесення ударів з незначною силою, виникли незадовго до поступлення потерпілої в лікувальний заклад, тобто не суперечать вказаному в обставинах терміну, а саме 25 січня 2007 року, виникнення їх при падінні на площину не властиве. /а.с.172-173/.

- відповідно до постанови Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3, від 30.01.2007 року, на ринку в ході конфлікту між підсудною і потерпілою, потерпіла отримала тілесні ушкодження, в діях ОСОБА_3 формально вбачаються ознаки злочину передбаченого ст. 125 КК України.

/а.с.48/.

- згідно досліджених в судовому засіданні постанов Рівненського міського суду від 23 березня 2007 року по адміністративних справах 25.01.2007 року біля 13.00 год. ОСОБА_3 на вул. Здолбунівській, 17/1 на ринку „Дикого" в м. Рівне, образливо чіплялася до ОСОБА_6, а ОСОБА_5 висловлювалася нецензурною лайкою та ображала ОСОБА_3, чим обоє порушували громадський порядок. У вчиненні адміністративного правопорушення вину свою ОСОБА_5 визнала частково, а ОСОБА_3 вину не визнала.

- відповідно до рішення апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_6Й на її користь 300 грн. завданої їй моральної шкоди. Встановлено неправомірність дій ОСОБА_3 та ОСОБА_6 під час конфлікту на ринку, та відсутність тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 /а.с.49-50/.

- ухвалою апеляційного суду Рівненської області, скасовано вирок Рівненського міського суду від 06 липня 2010 року, тільки з тих підстав, що суд визнавши ОСОБА_3 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не призначив їй покарання передбачене санкцією цієї статті та не надав потерпілій слово у судових дебатах. /а.с.111/.

- покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_16, ОСОБА_17 проте, що на обличчі потерпілої вони не бачили тілесних ушкоджень, а ОСОБА_12 бачила тільки одну царапину суд оцінює критично тому-що вони спростовуються показами інших свідків, картою виїзду швидкої допомоги та висновками судово-медичної експертизи, і розцінює їх як їхнє бажання допомогти підсудній уникнути покарання за вчинений злочин.

Таким чином суд вважає, що винність підсудної ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України повністю доведена і її дій суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, - як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

При обранні міри покарання підсудній суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, обставини вчинення злочину, його наслідки.

Особу підсудної, яка характеризується позитивно, має постійне місце проживання, раніше не судима і до кримінальної відповідальності не притягувалася, на „Д" обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відношення підсудної до вчиненого злочину, яка у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України винною себе не визнала, в скоєному не розкаюється.

Обставини, які пом'якшують покарання підсудної ОСОБА_3, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання підсудної ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

Речові докази і судові витрати по справі відсутні.

Заявлений у кримінальній справі потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов по відшкодуванню матеріальної шкоди в розмірі 500 грн., - понесених нею витрат на лікування, 1000 грн. не отриманої заробітної плати, моральної шкоди в розмірі 2500 грн., та 500 грн. понесених нею витрат по оплаті послуг адвоката, які вона просить стягнути з підсудної ОСОБА_3 на її користь, підлягає до задоволення частково.

Розглядаючи позовні вимоги по відшкодуванню моральної шкоди, суд приходить до наступного:

За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина ОСОБА_3 доведена під час розгляду даної кримінальної справи, і крім того доведена неправомірна поведінка потерпілої під час конфлікту, що стався між ними.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р., „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних наслідків, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Зважаючи на ті докази, які були представлені позивачем при розгляді справи та зважаючи на те, що цивільному позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у заподіянні їй фізичних та моральних страждань, суд приходить до переконання про можливість стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 1000 гривень, що на переконання суду в даному випадку є достатнім та справедливим відшкодуванням.

Також в судовому засіданні доведено, що потерпіла понесла витрати на лікування в розмірі 500 грн., які слід стягнути з підсудної на користь потерпілої.

Позовні вимоги про стягнення з підсудної ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 1000 грн. у виді неотриманої заробітної плати та 500 грн., понесених нею витрат на оплату адвоката, не були доведені в судовому засіданні, а тому до задоволення не підлягають, і крім того адвокат ОСОБА_2 приймав участь у судових засіданнях, як представник потерпілої а не як особа, яка надає правову допомогу, а чинним законодавством відшкодування витрат на представників не передбачено.

Враховуючи обставини справи і особу підсудної суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання підсудної ОСОБА_3 можливе без відбування покарання у кримінально-виконавчій установі, а тому вважає за необхідне призначити їй покарання у виді громадських робіт.

В той-же час відповідно до ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин є злочином невеликої тяжкості, з моменту вчинення якого пройшло більше чотирьох років, а відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. За таких обставин ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК України підлягає звільненню від покарання у зв'язку із закінченням строків давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 74 ч. 5 КК України, 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України до 240 годин громадських робіт.

На підставі ст. 49 КК України, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного їй покарання.

Стягнути з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_6 1000 гривень, завданої їй моральної шкоди, та 500 грн. матеріальної шкоди - понесених нею витрат на лікування.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_18