2014/3595/2012
1/2014/359/2012
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.10.2012 Зміївський районний суд, Харківської області, в складі:
головуючого - Бібіка О.В.
за участю секретаря Онацької В.В.,
з участю прокурора Макаренка М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Змієві Харківської області кримінальну справу по обвинуваченню:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого вантажником фірми «С-Транс», холостого, проживаючого, ІНФОРМАЦІЯ_4, судимого 14.12.2011 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до 2-х років позбавлення волі із застосуванням ст..75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,
за ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
16.08. 2012 року близько 10-00 години ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп»ягніння, через хвіртку проник у домоволодіння № 10 по вул..Трудовій в м Зміїв Харківської області, яке належить ОСОБА_2. Скориставшись відсутністю господарів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, діючи умисно із корисних спонукань, здійснив таємну крадіжку візока металевого, бувшого у користуванні, вартістю 250 гривень, та лом чорного металу, вагою 52,4 кг., вартістю 2,0 грн. за 1 кг., всього на суму 104,80 грн.
Після чого ОСОБА_1 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Відповідно до висновку експерта № 32 від 24.07.2012 року, загальна вартість викраденого майна на час скоєння крадіжки становить 354,80 грн. гривен.
Враховуючи, що фактичні обставини скоєного суспільно-небезпечного діяння та доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні учасниками процесу не оспорювалась і вони не наполягали на дослідженні всіх доказів, що є у справі, суд знаходить недоцільним їх дослідження і прийшов до висновку, обмежитись допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу у відповідності до ч.3 ст. 299 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні вищеописаного суспільно-небезпечного діяння в повному обсязі, та підтвердив свої показання дані в ході досудового слідства. В скоєному щиро кається.
Вина підсудного ОСОБА_1 у скоєнні вище вказаного злочину доказана в повному обсязі і підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінальної справи та підсудним не оспорювались.
Дії підсудного ОСОБА_1, які виразились у таємному викраденні чужого майна, суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України.
При вирішенні питання відносно виду та міри покарання винного ОСОБА_1 суд враховує щире активне каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, що у відповідності до ст.66 КК України визнається судом як обставини, які пом»якшують покарання.
Обставин відповідно до ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання підсудного ОСОБА_1 судом не встановлено.
Вивченням особи підсудного ОСОБА_1 встановлено, що він за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, умисний злочин вчинив в період іспитового строку за вчинений умисний злочин.
При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, наслідки які наступили, особу підсудного.
Суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_1, остаточного покарання за сукупністю вироків. Так як вироком Зміївського районного суду Харківської області від 14 грудня 2011 року його було засуджено до 2-х років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки (а.с.43). Новий злочин ОСОБА_1 вчинив в період іспитового строку 16 серпня 2012 року. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» У разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.75 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустиме.
Враховуючи, що ОСОБА_1, вчинив новий умисний злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, суд вважає за необхідне частково приєднати до покарання за даними вироком не відбуте покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 14 грудня 2011 року.
Долю речових доказів по справі вирішити у відповідності до ст.. 81 КПК України.
Керуючись ст.ст.299,323,324 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 14 грудня 2011 року і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання ОСОБА_1 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки і 6 (шість) місяців.
Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити утримання під вартою.
Початком строку покарання ОСОБА_1 слід вважати 13 год.50 хв. 14 вересня 2012 року
Речові докази по справі: тачку садову б/в, металеву на двох колесах з відкидним бортом, дві підставки типу козелки із заліза б/в, ричав металевий для переводу залізнодорожних стрілок б/в, передані на зберігання ОСОБА_2 дозволити йому використовувати за призначенням.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області на протязі 15 діб з моменту проголошення.

Суддя Бібік О.В.