Справа № 465/8001/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/207/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2016 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002030 від 28.07.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 15 січня 2016 року,

за участю: прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15 січня 2016 року матеріали обвинувального акта з додатком у кримінальному провадженні, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002030 від 28 липня 2015 року та поступили до Франківського районного суду м. Львова від заступника прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_9 11 грудня 2015 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим ст. 3, 91 - 93, 109, 110 та ст. 291 КПК України. Встановлено строк на усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати 3 (три) дні з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а заступником прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_9 що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_7 , а остання відповідно до вимог ст.36 КПК України, повинна скерувати його до суду; всупереч ст. 293 КПК України, згідно якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду, обвинувальний акт заступником прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_9 до суду скерований 30 листопада 2015 року, а фактично переданий наручно тільки 11 грудня 2015 року, тобто через 14 днів після затвердження обвинувального акту; виходячи із змісту розглядуваного обвинувального акту, ОСОБА_6 й надалі підозрюється, а не обвинувачується прокурором у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, хоч перебуває на стадії кримінального судочинства підготовчого судового засідання; також в долученому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування вказані не всі процесуальні дії, рішення та заходи забезпечення кримінального провадження, що суперечить вимогам ст.109 КПК України, зокрема: відсутні дані про внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань про реєстрацію оголошення підозри ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 164 КПК України, а також дані про внесення прокурором відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про закінчення досудового розслідування (ст. ст.. 214, ст. 276, 278, 283 КПК України).

На вказану ухвалу прокурор ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу.

В своїй апеляції прокурор вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, оскільки прийняте із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування покликається на те, що обвинувальний акт скерований до суду супровідним листом за підписом заступника прокурора району ОСОБА_9 , а сам обвинувальний акт підписаний слідчим та затверджений прокурором, процесуальні права та обов`язки якого підтверджені. Зазначає, що норми КПК України не містять вказівки на конкретно визначений строк, впродовж якого прокурор зобов`язаний скерувати обвинувальний акт до суду. Звертає увагу суду на те, що відповідно до ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Разом з тим, обвинуваченим, згідно ст.42 КПК України є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України. Таким чином, станом на день складення та погодження обвинувального акту ОСОБА_6 фактично перебував в статусі підозрюваного, а тому підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, натомість процесуальний статус останнього на обвинувачуваного (підсудного) змінився лише з часу передавання обвинувального акту на розгляд суду. Стверджує, що відповідно до вимог КПК України невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокуророві.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Статтею 291 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав, коли обвинувальний акт підлягає поверненню для усунення недоліків.

Крім того, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 №223-1430/0/4-12 "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Разом з тим, колегія суддів, вивчивши матеріали обвинувального акта не знайшла порушень, які б мали стати беззаперечною підставою для повернення судом обвинувального акта прокурору та погоджується із твердженням прокурора у апеляційній скарзі, що обвинувальний акт направлений до суду з дотриманням вимог чинного кримінального процесуального закону і в ньому чітко викладені обставини, за яких вчинене кримінальне правопорушення та сформульоване обвинувачення за ч.1 ст.164 КК України.

Твердження суду першої інстанції, про те що обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а заступником прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_9 є безпідставними, адже як видно з матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт підписаний слідчим та затверджений прокурором ОСОБА_7 , яка здійснювала нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а заступник прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_9 лише підписав супровідний лист яким направив обвинувальний акт до суду.

Необґрунтованими також є твердження суду першої інстанції, що обвинувальний акт поданий з порушенням вимог ст. 293 КПК України, згідно якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду, оскільки підозрюваний та його захисник отримали копію обвинувального акту 27.11.2015 року а до суду обвинувальний акт надійшов лише 11.12.2015 року чим порушили права підозрюваного (обвинуваченого за стадією процесу), передбачених ч.1 ст.21 КПК України на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, а також ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Норми КПК України не містять вказівки на конкретно визначений строк, впродовж якого прокурор зобов`язаний скерувати обвинувальний акт до суду.

Разом з тим розумні строки, розгляду та вирішення справи у суді, починають рахуватись з моменту отримання судом обвинувального акту, а не з часу отримання копії обвинувального акту підозрюваним та його захисником.

Щодо тверджень суду першої інстанції про те, що із змісту розглядуваного обвинувального акту, ОСОБА_6 й надалі підозрюється, а не обвинувачується прокурором у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення то такі на думку колегії суддів є надуманими.

Адже як вірно зазначив прокурор у своїй апеляційній скарзі, відповідно до ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Разом з тим, обвинуваченим, згідно ст.42 КПК України є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України. Таким чином, станом на день складення та погодження обвинувального акту ОСОБА_6 фактично перебував в статусі підозрюваного, а тому підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, натомість процесуальний статус останнього на обвинувачуваного (підсудного) змінився лише з часу передавання обвинувального акту на розгляд суду.

Згідно з ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

До обвинувального акта долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, який містить номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження та дату його застосування /а.с. 3/.

При цьому кримінальним процесуальним законом не передбачено такої підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як не відповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч.2 ст. 109 КПК України.

Так, при апеляційному розгляді матеріалів встановлено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали обвинувального акту направленню суду перщої інстанції для розгляду.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 - задоволити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 15 січня 2016 року якою матеріали обвинувального акта з додатком у кримінальному провадженні, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002030 від 28 липня 2015 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України повернуто прокурору скасувати.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002030 від 28 липня 2015 року та матеріали справи направити у Франківський районний суд м. Львова на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4