Справа № 333/5873/15-к
Номер провадження 1-кп/333/558/15
В И Р О К
Іменем України
м. Запоріжжя 22 грудня 2015 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0003649, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, дітей не маючого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 27 листопада 2014 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 296 ч.3 КК України до 3 позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, -

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи судимим, протягом іспитового строку, вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

6 серпня 2015 р. приблизно о 20 год. 50 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , діючого умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов до потерпілого ОСОБА_4 , який впав на землю. При падінні у потерпілого з лівої кишені брюк випав мобільний телефон «Nokia 6303c» чорного кольору, вартістю 350 грн., в котрому знаходилась SIM-карта мобільного оператора МТС, що не представляє матеріальної цінності для потерпілого, в чохлі чорного кольору вартістю 50 грн., який обвинувачений ОСОБА_6 відкрито викрав, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 400 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 ч.1 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчинені вказаного злочину не визнав, суду пояснив, що ввечері 6 серпня 2015 р. разом із дружиною та знайомим ОСОБА_7 знаходився в кафе по вул. Космічній в м. Запоріжжі. ОСОБА_7 побачив на вулиці знайомого, який начебто винен йому гроші, та пішов до нього. Він побачив, що між ОСОБА_7 та незнайомим чоловіком учинилася сварка, вона почали товкатись. Він підійшов до них, щоб розмирити, почав розтягувати. В цей час потерпілий впав, він підійшов до нього, нахилився й сказав, якщо винен гроші, краще віддати. Після цього він відійшов від потерпілого, пішов в кафе, допив пиво, та разом із дружиною пішли додому. По дорозі його наздогнав ОСОБА_7 , засунув в кишеню брюк мобільний телефон «Nokia», та побіг в напрямку вул. Радгоспної. Незабаром він побачив працівників міліції з потерпілим. Він викинув з кишені мобільний телефон, але то був його телефон, а телефон, що підкинув йому ОСОБА_7 , залишився в кишені. Працівники міліції за вказівкою потерпілого його затримали, привезли в райвідділ міліції, де вилучили мобільний телефон. Він казав працівникам міліції, що мобільний телефон йому підкинув ОСОБА_7 , але його ніхто не слухав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчинені вказаного кримінального правопорушення ґрунтуються наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 6 серпня 2015 р. він йшов по вул. Космічній в м. Запоріжжя. До нього підійшов раніше йому незнайомий ОСОБА_7 , який почав хватати його за руки, запрошувати випити з ним, тягнув за руки. До них підійшов раніше йому незнайомий обвинувачений ОСОБА_6 , який штовхнув його двома руками. Від поштовху він впав на землю. При падінні у нього з кишені брюк випав на землю мобільний телефон «Nokia» чорного кольору. ОСОБА_6 нахилився, підняв мобільний телефон, поклав його собі в карман та пішов. За ним пішов й ОСОБА_7 . Він піднявся, пішов за обвинуваченим, просив повернути телефон, але той швидко зник. Він зателефонував до служби «102», повідомив про пограбування. Через деякий час він зупинив патрульний автомобіль міліції, розказав про прикмети нападників. Незабаром разом із пішим патрулем вони побачили ОСОБА_6 , який був без верхнього одягу. Працівники міліції затримали обвинуваченого, знайшли у нього в кишені мобільний телефон та доставили до відділу міліції.

В процесі досудового розслідування потерпілий ОСОБА_4 впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 як особу, яка 6 серпня 2015 р., знаходячись біля будинку № 76-А по вул. Космічній в м. Запоріжжі, відкрито заволоділа його мобільним телефоном «Nokia». (а.с. 133-136)

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 6 серпня 2015 р. він як працівник патрульно-постової служби міліції, ніс службу по охороні громадського порядку в Комунарському районі м. Запоріжжя у складі автопатруля. Вони отримали від чергового повідомлення про пограбування на вул. Космічній, передали це повідомлення пішому патрулю, та виїхали до місця події. На вул. Космічній їх зупинив потерпілий, який повідомив прикмети нападників. Примети вони передали пішим патрулям. Незабаром потерпілий вказав на чоловіка, який був без верхнього одягу. Цього чоловіка вони затримали, при зовнішньому огляді у нього знайшли мобільний телефон «Nokia». Вони викликали слідчо-оперативну групу, яка доставила затриманого в райвідділ міліції.

Аналогічні пояснення дали суду свідки, працівники міліції ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Згідно протоколу затримання під час обшуку затриманого ОСОБА_6 у нього було виявлено та вилучено мобільний телефон «Nokia» у корпусі чорного кольору, який знаходився у чохлі чорного кольору. (а.с. 115-118)

В процесі огляду вилученого у обвинуваченого мобільного телефону за участю потерпілого ОСОБА_4 встановлено наявність мобільного телефону «Nokia 6303c» чорного кольору, в котрому знаходилась SIM-карта мобільного оператора МТС, в чохлі чорного кольору. Під час огляду потерпілий заявив, що це саме той телефон, який у нього було відкрито викрадено 6 серпня 2015 р. (а.с. 123-126)

Сукупність наведених доказів свідчить про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені відкритого викрадення чужого майна (грабіж) та його дії необхідно кваліфікувати за ст. 186 ч.1 КК України.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст. 186 ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. При цьому слідчий в обвинувальному акті зазначив, що ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, підійшов до потерпілого ОСОБА_4 та штовхнув його руками в область тулуба, від чого останній впав на землю, тим самим спричинивши йому згідно висновку експерта, садна в області лівого передпліччя, в проекції лівого наколінника, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого.

Суд вважає, що кваліфікуючий признак відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Вказаний висновок суду ґрунтується наступним.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що насильство відносно потерпілого не застосував, коли підійшов до нього, потерпілий вже лежав на землі.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що до нього підійшов ОСОБА_11 , який штовхнув його двома руками. Від поштовху він впав на землю.

Згідно висновку судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_4 виявлено рану в області лівої кисті, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, спричинення якої не інкримінується обвинуваченому; а також садна в області лівого передпліччя, в проекції лівого наколінника, котрі відносяться до легкого тілесного ушкодження, спричинення яких інкримінується обвинуваченому. (а.с. )

Між тим, у тому ж висновку експертизи зазначено, що давність утворення садна в області лівого передпліччя, в проекції лівого наколінника, відповідають строку 3-5 діб на момент освідування (07.08.15). Вказаний висновок судово-медичної експертизи суперечить поясненням потерпілого про давність утворення цих тілесних пошкоджень. Крім того, судово-медичному експерту потерпілий пояснив, що зазначені ушкодження він отримав на виробництві 5 серпня 2015 р., що відповідає висновку експертизи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що саме він штовхнув потерпілого, і той впав на землю.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про відсутність об`єктивних доказів застосування обвинуваченим ОСОБА_6 до потерпілого насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в зв`язку з чим перекваліфіковує дії обвинуваченого зі ст. 186 ч.2 КК України на ст. 186 ч.1 КК України.

Визнаючи обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчинені зазначеного злочину суд не приймає до уваги його пояснення, а також пояснення свідка ОСОБА_7 про непричетність ОСОБА_6 до цього злочину, з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що ввечері 6 серпня 2015 р. він разом із ОСОБА_6 та його дружиною знаходився в кафе по вул. Космічній в м. Запоріжжі. Він побачив на вулиці знайомого, який винен йому гроші, про що сказав ОСОБА_6 , та вийшов до нього. На вулиці він підійшов до чоловіка, побачив, що помилився, але запросив його випити з ним пива. Між ними виникла сварка, вони почали штовхатись. В цей час до них підійшов ОСОБА_6 , почав розмиряти. Потерпілий впав від поштовху, при падінні у нього з кишені брюк випав мобільний телефон «Nokia». Він нахилився над потерпілим, підняв телефон, поклав його у кишеню своїх брюк, та пішов по вулиці. Хижняк С.М, відійшов від потерпілого раніше. Йдучи по вулиці, він побачив автопатруль міліції, злякався, наздогнав ОСОБА_6 та вкинув йому в кишеню викрадений у потерпілого мобільний телефон. Після цього він пішов з місця події.

Ці пояснення ОСОБА_7 спростовуються сукупністю наведених вище доказів, які узгоджуються між собою та послідовними поясненнями потерпілого про те, що саме ОСОБА_6 підняв мобільний телефон, що випав у нього з кишені, які він підтвердив при проведенні на досудовому розслідуванні впізнання особи, огляду речового доказу.

Крім того, критично оцінюючи пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про непричетність обвинуваченого до вчинення злочину, суд враховує, що вони між собою знайомі, обоє перебувають в слідчому ізоляторі, при доставлені до суду мали змогу домовитись про дачу пояснень.

З наведених підстав ці пояснення суд не приймає до уваги та вважає винуватість ОСОБА_6 у вчинені грабежу доведеною.

Суд також не приймає до уваги ствердження захисника обвинуваченого про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчинені злочину, оскільки це ствердження спростовуються сукупністю наведених вище належних та допустимих доказів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину, що обтяжує покарання, до якої відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, не знаходячи обставин, що пом`якшують покарання.
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 раніше судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо.
Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ст. 186 ч.1 КК України.
При цьому вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ст. 296 ч.3 КК України до 3 позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, необхідно виконувати самостійно.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 ч.9 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд
З а с у д и в :
Обвинуваченого ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ст. 296 ч.3 КК України до 3 позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_6 - тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтСУ в Запорізькій області, скасувати, звільнивши його з-під варти з залу суду.

Речовий доказ: мобільний телефон «Nokia 6303c» чорного кольору залишити за належністю потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1