Ухвала іменем україни 21 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_5

суддів: ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши касаційну скаргу представника цивільного відповідача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року щодо ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалено стягнути з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12000 грн., моральної шкоди - 5000 грн.; з ОСОБА_2 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що він 08 липня 2014 року, близько 15 год. керуючи на підставі трудового договору технічно справним вантажним автомобілем «Мерседес Бенц», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, та рухаючись по вул. 8-го Березня зі сторони вул. Богомаза в напрямку вул.Янтарної в м. Дніпропетровську, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_4, який стояв біля правого краю проїжджої частини дороги, при виконанні маневру правого повороту на вул. Спартака, ОСОБА_3 діючи неуважно, в порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не прийняв заходів до зменшення швидкості руху аж до повної зупинки керованого ним автомобіля або безпечного для інших учасників об'їзду перешкоди, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року вказаний вирок щодо ОСОБА_3 змінено в частині задоволення цивільного позову, зменшено суму стягнення з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з 12000 грн. до 9950 грн. У решті вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі представник цивільного відповідача ОСОБА_1, не оспорюючи доведеності винуватості і правильності кваліфікації дій ОСОБА_3, просить постановлені судові рішення в частині вирішення цивільного позову скасувати і направити на новий розгляд в суд першої інстанції. Посилається на несправедливе вирішення судом цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 щодо стягнення шкоди з ОСОБА_2 як власника автомобіля, оскільки шкода має бути відшкодована засудженим. При цьому, посилається на те, що апеляційний суд, залишаючи його апеляційну скаргу без задоволення, належним чином не надав вичерпних відповідей на доводи апеляції і не навів в ухвалі переконливих підстав прийнятого рішення.

Розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до вимог п.2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в касаційній скарзі не оспорюється.

Доводи представника цивільного відповідача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, викладені в касаційній скарзі щодо несправедливого вирішення судом цивільного позову, є не обґрунтованими.

Частиною 5 ст. 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Колегія суддів вважає, що рішення про цивільний позов прийнято з урахуванням вимог статей 128, 129 КПК України та згідно положень статей 23, 1167, 1187, 1194 ЦК України і є правильним, оскільки з мотивувальної частини вироку слідує, що при вирішенні цивільного позову ОСОБА_4 в частині відшкодування шкоди суд першої інстанції врахував обставини, що потерпілий довгий час перебував на лікуванні, переніс сильний психоемоційний стрес, характер та глибину його моральних переживань, урахував розмір моральної шкоди, спричиненої у наслідок незаконних дій ОСОБА_3, який керував автомобілем на підставі трудового договору з ОСОБА_2 та обґрунтовано дійшов висновку про часткове стягнення завданої моральної шкоди з володільця вантажного автомобіля ОСОБА_2

Крім того, доводи представника цивільного відповідача ОСОБА_1 наведені в касаційній скарзі щодо самоправного в особистих цілях, без доручення та згоди ОСОБА_2, виїзду ОСОБА_3 автомобілем «Мерседес Бенс» та вчинення дорожньо-транспортної пригоди під час невиконання ним трудових обов'язків належно перевірені апеляційним судом і вмотивовано спростовані.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ОСОБА_1 за доводами, аналогічними касаційним, ретельно перевірив їх, дав їм належну оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 КПК .

Таким чином, цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди з володільця вантажного автомобіля ОСОБА_2 вирішено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Переконливих підстав для скасування судових рішень в частині цивільного позову з касаційної скарги представника цивільного відповідача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, не убачається.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника цивільного відповідача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року щодо ОСОБА_3.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7