У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_13,
суддів ОСОБА_14, ОСОБА_15,
за участю прокурора ОСОБА_17,
при секретарі ОСОБА_16,
розглянула в судовому засіданні 24 вересня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження № 0001036 за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 18 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 28 листопада 2014 року

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Сарни,

мешканця АДРЕСА_1 не судимого в порядку ст. 89 КК України,

та ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця

м. Дубровиця Рівненської області, мешканця АДРЕСА_2,

такого, що не має судимості,

засуджено кожного за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є їх власністю.

За вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими у тому, що вони 05 серпня 2014 року о 07.30 год., перебуваючи обоє у стані алкогольного та наркотичного сп'яніння, за попередньою змовою між собою, діючи спільно групою осіб, знаходячись на території автостанції м. Сарни, в приміщенні платного туалету, з корисливих мотивів здійснили розбійний напад на працівницю туалету ОСОБА_10, під час якого, погрожуючи застосуванням небезпечного для життя та здоров'я насильства з використанням колото-ріжучого предмета - ножа, заволоділи грошовими коштами у сумі 200 грн., вологими салфетками та гральними картами, а всього майном на загальну суму 208 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 18 березня 2015 року вирок змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; дії ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 187 КК України за ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6, що діє в інтересах ОСОБА_8, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що належних доказів винуватості його підзахисного немає, колото-ріжучого предмета - ножа не знайдено. Указує, що ОСОБА_10 упізнала ОСОБА_8 лише як особу, яка схожа на ту, що вчинила напад. Стверджує, що напад вчинив ОСОБА_9, а ОСОБА_8 лише перебував поруч та бачив, як ОСОБА_9 забирає гроші та інше майно, яке йому запропонувала потерпіла. Просить змінити судові рішення та призначити покарання, не пов'язане з позбавленням волі.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7, що діє в інтересах ОСОБА_9, посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Зазначає, що судом не в повній мірі враховано пом'якшуючі вину його підзахисного обставини. Просить змінити судові рішення та звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на безпідставну перекваліфікацію судом дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Указує, що судом встановлена попередня змова між засудженими, певна спільність та злагодженість їх дій. Вважає, що ухвала не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримав касаційну скаргу прокурора, а касаційні скарги захисників просив залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що скарга прокурора підлягає задоволенню, а скарги захисників задоволенню не підлягають.

Висновок суду про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили щодо ОСОБА_10 умисний корисливий злочин, в ході якого відкрито заволоділи чужим майном, ґрунтується на сукупності зібраних у справі доказах і є обґрунтованим. Разом із тим, доводи у касаційній скарзі прокурора про неправильну перекваліфікацію апеляційним судом дій засуджених є такими, що заслуговують на увагу.

З матеріалів провадження убачається, що перекваліфіковуючи дії ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України, апеляційний суд послався на його показання про те, що вони із ОСОБА_8 пішли до туалету за природних потреб, через деякий час він почув нецензурну лайку останнього та крики працівниці туалету, та побачив ОСОБА_8 в кабінці, де знаходилась потерпіла, яка пропонувала забрати будь-яке майно, після чого ОСОБА_8 заволодів її грошима, а він узяв упаковку вологих серветок і колоду гральних карт. Як стверджував ОСОБА_9, ОСОБА_8 вчинив напад на потерпілу самостійно, а він вчинив відкриту крадіжку серветок та карт.

Однак судом залишено поза увагою і не дано оцінки показанням потерпілої ОСОБА_10, яка у суді апеляційної інстанції підтвердила дані раніше показання та пояснила, що обвинувачені разом підійшли до її кабінки, однак оскільки кабінка дуже маленька, то удвох вони не могли зайти, зайшов лише ОСОБА_8 Останній погрожував їй ножем, брудно лаявся і казав, щоб віддавала гроші, інакше їй залишилося жити декілька хвилин, вона сприймала ці погрози реально. В той же час, коли ОСОБА_8 погрожував їй вбивством, ОСОБА_9 забирав речі з вітрини.

ОСОБА_8 у суді вину у вчиненні нападу не визнав, звинувативши у цьому ОСОБА_9, та стверджував, що особисто будь-яких протиправних дій не вчиняв.

Показання потерпілої ОСОБА_10 узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та об'єктивно підтверджуються даними, отриманими при огляді місця події, про що свідчить відповідний протокол, а також з іншими належними доказами, що були досліджені у ході судового слідства. Тому доводи у касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 про недоведеність винуватості ОСОБА_8 є необґрунтованими і такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Відповідно до роз'яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома суб'єктами, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об'єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину. Якщо група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити крадіжку чи грабіж, а один з її учасників застосував або погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров'я потерпілого, то дії цього учасника належить кваліфікувати як розбій, а дії інших осіб - відповідно як крадіжку чи грабіж за умови, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства або не скористалися ним для заволодіння майном потерпілого.

Як встановлено під час проведеного судового слідства, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зайшли до приміщення туалету, попередньо вивчили об'єкт, після чого спільно вчинили злочин, при цьому кожен співучасник виконував певну роль, а саме коли ОСОБА_8 утримував потерпілу, ОСОБА_9 забирав майно. Крім того, із показань самого ОСОБА_9 убачається, що він бачив напад ОСОБА_8 на потерпілу і при цьому заволодів чужим майном, тобто скористався застосованим насильством.

На думку колегії суддів висновок апеляційного суду про те, що ОСОБА_9 не був обізнаний про погрози ОСОБА_8 щодо застосування до потерпілої небезпечного для її життя та здоров'я насильства, у зв'язку з чим злочин не може вважатися таким, що вчинений за попередньою змовою групою осіб, зроблено без повного, всебічного та об'єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому цей висновок є не обґрунтованим.

За таких обставин розгляд доводів касаційної скарги захисника ОСОБА_7 про суворість призначеного ОСОБА_9 покарання є передчасним.

З огляду на викладене ухвала щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати наведене у даній ухвалі, перевірити доводи, викладені у касаційних скаргах прокурора та захисників, та у разі доведеності винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину правильно кваліфікувати їх дії та призначити покарання згідно з вимогами закону.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити, касаційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 18 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15