Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
Справа № 1-46/2010 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2010 р. Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Гутича П.Ф.

секретаря Соловей Л.П.

з участю прокурора Горбачевської Н.М.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Богородчани кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки смт.Делятин, вул. Облаз,1 Надвірнянського району Івано- Франківської області, працюючої головним лікарем Надвірнянської районної санітарно- епідеміологічної станції, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, не судженої, г-ки України - по ч.2 ст.368 КК України,-

встановив:

22 січня 2010 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_2, працюючи на посаді головного лікаря Надвірнянської районної санітарно-епідеміологічної станції, будучи службовою особою, одержала від ОСОБА_3 хабар в розмірі 2000 грн. за підписання висновку щодо вибору земельної ділянки під забудову. Одержання хабара поєднане з вимаганням.

Злочин вчинено при таких обставинах.

Рішенням 35 сесії Надвірнянської міської ради № 2634-35/2009 від 8.10.2009 року ОСОБА_3 надано дозвіл на збір матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,10 га по вул. Січових Стрільців в м.Надвірна під будівництво та обслуговування житлового будинку.

В середині грудня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до головного санітарного лікаря району ОСОБА_2 з проханням дати йому висновок щодо вибору земельної ділянки під забудову та підписати акт вибору (обстеження) земельної ділянки. ОСОБА_2, розглянувши подані ОСОБА_3 документи, вказала на наявні в них недоліки і дала вказівку доопрацювати їх.

13.01.2010 року ОСОБА_3 вдруге звернувся до ОСОБА_2 з аналогічним питанням.

ОСОБА_2 поставила перед ОСОБА_3 умову, що висновок буде даний, якщо він перекаже на ім'я її племінниці - ОСОБА_4 2000 гривень. 15.01.2010 року ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_3 адресу племінниці.

22 січня 2010 року приблизно о 12 год. ОСОБА_3 переказав 2000 гр. на адресу ОСОБА_4 через Надвірнянське відділення ПриватБанку.

Приблизно о 13 год. 30 хв. в службовому кабінеті ОСОБА_2 ОСОБА_3 вручив їй банківську квитанцію про переказ грошей, після чого був підписаний акт вибору земельної ділянки.

Свою вину у вчиненому ОСОБА_2 визнала частково та пояснила, що хабара у ОСОБА_3 не вимагала. 31 березня 2009 року ОСОБА_3 у її племінниці - ОСОБА_4 забрав 2000 гривень за те, щоб його знайома ОСОБА_5 не зверталася у правоохоронні органи з заявою про крадіжку матеріальних цінностей, яка була вчинена в грудні 2008 року з приміщення кафе-бару "Корчма" її чоловіком - ОСОБА_6 Чоловік племінниці до крадіжки не був причетний.

Тому, коли ОСОБА_3 звернувся у січні 2010 року до неї з заявою про дачу висновків на відведення земельної ділянки, вона запропонувала йому повернути племінниці 2000 гр.

При цьому вказала адресу племінниці і сказала, щоб повернув гроші поштовим переказом. ОСОБА_7 пропозиції ОСОБА_3 повернути гроші їй - відмовилася. Дачу висновку не пов'язувала з поверненням грошей. На її пропозицію ОСОБА_3 переказав племінниці 2000 гривень, після чого вона підписала акт. Визнає свою вину в тому, що зловживала службовим становищем, заставивши таким чином ОСОБА_3 повернути незаконно одержані ним гроші.

Крім часткового визнання вина ОСОБА_2 повністю доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_3 показав, що рішенням сесії Надвірнянської міської ради від 8.10.2009 року йому було дано дозвіл на збір матеріалів по вибору місця розташування земельної ділянки площею 0,10 га по вул. С.Стрільців в м.Надвірна для будівництва.

В середині грудня 2009 року звернувся до ОСОБА_2 з проханням дати висновок та підписати акт вибору земельної ділянки. Остання відмовилася підписати такий акт, мотивуючи недостатністю зібраних документів.

13.01.2010 року ще раз звернувся до ОСОБА_2 з цього приводу, однак вона вимагала за це 2000 гр.

Аналогічне повторилося 15.10.2010 року. При цьому підсудна дала йому адресу племінниці, куди він повинен був переказати гроші. Про це він заявив у Надвірнянський РВ УМВС України. 22.01.2010 року там йому вручили 2000 гр., які він через відділення Приватбанку переказав на адресу ОСОБА_4

Коли він приніс квитанцію про переказ грошей, ОСОБА_2 підписала акт.

У племінниці ОСОБА_2 - ОСОБА_4 грошей не брав. Ці гроші одержала ОСОБА_5 і він до них ніякого відношення не мав.

Свідок ОСОБА_8 показав, що 22.01.2010 року був залучений працівниками Надвірнянського РВ УМВС в якості понятого. В приміщенні санепідемстанції ОСОБА_2 добровільно надала працівникам міліції сумку, в якій були виявлені документи про перерахунок грошей ОСОБА_3 через Приватбанк.

Свідок ОСОБА_9 показав, що в січні 2010 року за вказівкою ОСОБА_2 готував висновок щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 Такий висновок був готовий 22.01.2010 року і о 16 год. був підписаний ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила, що 22.01.2010 року о 12 год. 30 хв. ОСОБА_3 здійснив в приміщенні відділення Приватбанку грошовий переказ в смт.Делятин на суму 2000 гривень.

Свідок ОСОБА_4 показала, що на вимогу ОСОБА_3 31 березня 2009 року віддала йому 2000 гривень. При цьому ОСОБА_3 пояснив, що ці гроші потрібні для того, щоб її чоловіка не притягнули до кримінальної відповідальності за крадіжку у кафе, яке належало ОСОБА_5 Чоловік в цей час знаходився у Надвірнянському РВ УМВС України. Надальше виявилося, що чоловік крадіжки не вчиняв. Про це вона розказала своїй тітці - ОСОБА_2

22.01.2010 року о 13 год. 30 хв. до неї зателефонувала ОСОБА_2 і сказала, що на її ім'я з Приватбанку поступили гроші в сумі 2000 гр. При зверненні в банк це підтвердилося. Пізніше ОСОБА_2 роз'яснила їй, що ці гроші повернув їй ОСОБА_11

Свідок ОСОБА_6 показав, що 31.03.2010 року був затриманий працівниками Надвірнянського РВ УМВС України за те, що нібито вчинив крадіжку з кафе-бару «Корчма», що належить приватному підприємцю ОСОБА_5 Оскільки факт вчинення ним крадіжки не підтверджено, то 1.04.2010 року його відпустили. Коли приїхав додому, дружина - ОСОБА_4 повідомила, що на вимогу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 віддала 2000 гривень для того, щоб його не притягувати до кримінальної відповідальності за крадіжку.

Свідок ОСОБА_12 показав, що 31 березня 2010 року ОСОБА_4 повідомила його про те, що його двоюрідного брата затримали працівники міліції. Його підозрюють у вчиненні крадіжки і їй потрібно 2000 гривень.

Дану суму взяв у матері брата і разом з ОСОБА_4 передав їх ОСОБА_3 біля моста, що в смт.Делятин. При цьому була ще якась жінка.

Згідно з протоколом від 22.01.2010 року цього числа працівниками Надвірнянського РВ УМВС України ОСОБА_3 було вручено 2000 гривень.

(т.1 а.с.5-8)

В процесі огляду місця події у службовому кабінеті головного санітарного лікаря Надвірнянського району було виявлено та вилучено квитанції про сплату в Приватбанку грошового переказу в сумі 2000 гр. та 30 гр. - послуг банку, а також чек про здійснення грошового переказу за допомогою системи «Privat Money» в сумі 2000 гр. на ім'я ОСОБА_4

(т.1 а.с. 16-22, 110)

З стенограми розмов, які відбулися 15.01.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 видно, що остання вимагала від ОСОБА_3 переказати гроші в сумі 2000 гр. на адресу смт.Делятин, вул.Облаз, 3 для ОСОБА_4

(т.1 а.с.132-135)

Стенограмою розмов між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що відбулися 22.01.2010 року підтверджено факт одержання грошей ОСОБА_4

(т. а.с.145-149,155)

З оглянутого в судовому засіданні висновку щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову ОСОБА_3 № 8 від 18.01.2010 року, видно, що він підписаний ОСОБА_2 та завірений печаткою Надвірнянської райСЕС.

(т.1 а.с.11,110)

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_2, які виразилися в одержанні службовою особою у ОСОБА_3 2000 гривень, за виконання в інтересах того, хто дає хабара, дій з використанням службового становища, поєднане з вимаганням хабара, слід кваліфікувати по ч.2 ст.368 КК України.

При цьому у суду немає підстав визнати достовірними показання ОСОБА_2 про те, що використовуючи своє службове становище, вона заставила ОСОБА_3Б повернути гроші ОСОБА_4. як безпідставно одержані.

Суд виходить з того, що допитана в ході досудового слідства 25.01.2010 р. в присутності захисника ОСОБА_2П про ці факти слідчого не повідомила.

В судовому засіданні цю версію висунула з метою самозахисту та уникнення відповідальності за хабар.

Крім того, ОСОБА_3 заперечив факт одержання від ОСОБА_4 2000 гр. ОСОБА_7 стверджував, що ці гроші одержала ОСОБА_5 Остання в судовому засіданні підтвердила, що гроші від ОСОБА_4 одержала вона за нанесені їй збитки.

При призначенні покарання ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом'якшують покарання.

Такими суд визнає наявність на утриманні неповнолітньої дочки та племінниці- інваліда, вчинення нею злочину вперше, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, особу винної, що по місцю роботи та проживання характеризується позитивно, суд вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе без відбування покарання.

Тому їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак від відбування покарання звільнити на підставі ст.75 КК України.

З врахуванням обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи підсудної, на підставі ст.69 КК України, суд приходить до переконання, що до неї не слід застосовувати додаткове покарання - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, передбачене в санкції ч.2 ст.368 КК України.

При цьому суд, крім вищенаведеного, враховує розмір одержаного хабара, що ОСОБА_2 утримує також перестарілу матір - вдову - інваліда 1 групи Великої вітчизняної війни. За успіхи в роботі нагороджувалася грамотами Міністерства охорони здоров'я, подяками та почесними грамотами обласної державної адміністрації та обласної ради, райдержадміністрації.

Надвірнянська РДА та районна рада рекомендують залишити ОСОБА_2П на посаді.

На переконання суду призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення підсудної та попередження нових злочинів.

Речові докази по справі - мобільний телефон марки «Нокіа» - слід повернути власнику ОСОБА_3, мобільний телефон марки «Samsung» - повернути ОСОБА_2, решту речових доказів - залишити при справі.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України, та призначити покарання - 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на підставі ст.69 КК України.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України, зобов'язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти ці органи про зміну місця роботи та проживання; періодично з'являтися туди для реєстрації.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Нокіа» - повернути ОСОБА_3; мобільний телефон марки «Самсунг» - повернути ОСОБА_2; решту речових доказів - залишити при справі.

Запобіжний захід ОСОБА_2 - підписку про невиїзд - залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий