Справа № 1-83/2006
Провадження № 1-в/541/80/2015
У Х В А Л А
01 грудня 2015 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання (так за змістом документу) Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення пропущеного строку для пред*явлення виконавчого документа до виконання ,-

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго» (надалі ПАТ«Полтаваобленерго») звернулося в суд з цим клопотанням, посилаючись на те, що в лютому 2015 року дізналося про наявність майна у засудженого ОСОБА_5 , на яке можливо звернути стягнення на підставі вироку Миргородського міськрайонного суду за 2006 рік, за яким з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, підлягало до солідарного стягнення 107318,67 гривень. В обгрунтування даного звернення зазначено, що у заявника відсутній відповідний виконавчий лист і заявник не може з*ясувати його місце знаходження.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_6 , яка діє на підставі відповідної довіреності / а.п. 3 /, подане клопотання підтримала, просила задовольнити його, пояснивши, що після засудження ОСОБА_5 та інших осіб у 2006 році, вироком суду було вирішено питання про відшкодування майнової шкоди завданої злочином. Виконавчий лист було направлено на виконання до ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції в Полтавській області, де той і перебував на виконанні. Зі скаргами на дії чи бездіяльність державного виконавця при здійсненні виконавчих дій за цим виконавчим листом у цей період заявник не звертався. З заявами про видачу дубліката виконавчого листа чи з заявами про заміну сторони виконавчого провадження, після зміни назви юридичної особи, заявник також не звертався, тобто, починаючи з 2007 року заявник на свій розсуд використовував свої права стягувача у виконавчому провадженні, визначені Законом України «Про виконавче провадження», оскільки це не було його обов*язком.

Засуджений ОСОБА_5 , який мав статус боржника у виконавчому провадженні, в судове засідання не з`явився, свого ставлення відносно клопотання «Полтаваобленерго» не висловив.

Його захисник ОСОБА_4 , який діє на підставі відповідних повноважень / а.п. 60 62 /, просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання, пославшись у своїх поясненнях на те, що ПАТ «Полтаваобленерго» не має прав стягувача у конкретному виконавчому провадженні, оскільки за вироком суду відповідна грошова сума підлягала до солідарного стягнення на користь Відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго». Заміна сторони виконавчого провадження до цього часу не проведена. Крім того, заявником не наведено жодних поважних причин, які б давали суду законні підстави для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред*явлення виконавчого листа до виконання. Заявник мав і має певний штат працівників, в тому числі і юридичної служби, які мали реальну можливість з 2007 року по 2015 рік вчинити ряд дій, спрямованих на реалізацію прав конкретної юридичної особи, як стягувача у виконавчому провадженні відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження». З пояснень захисника вбачається, що засуджений відбував покарання у виді обмеження волі у відповідній установі та не був поінформований про наявність і місце відкриття щодо нього виконавчого провадження, відтак в подальшому не знав який підрозділ державної виконавчої служби інформувати про зміну місця проживання після відбуття покарання.

Представник ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 , який діє на підставі відповідної довіреності / а.п. 59 /, не заперечував проти задоволення клопотання ПАТ «Полтаваобленерго», що розглядається судом, пояснивши, що він особисто не здійснював виконавче провадження за вироком суду відносно ОСОБА_5 , оскільки на займаній посаді працює з 2014 року. Між тим, йому відомо, що відповідне виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 1 83, виданого 05.02.2007 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області закінчено 20 червня 2007 року на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на вказану дату, з тих підстав, що боржника за вказаною адресою не було розшукано та не виявлено його майна, на яке відповідно до закону можливо звернути стягнення.

Прокурор ОСОБА_3 висловила міркування про обґрунтованість поданого клопотання, орієнтувала суд у своєму висновку на його задоволення. Користуючись своїми процесуальними правами, від давання пояснень відмовилася.

За приписами ст. 128 ч. 5 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв*язку з цим позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Серед засад кримінального судочинства, визначених ст. 7 КПК України, зазначено верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

До завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, серед іншого віднесено і застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 370 та ч. 1 ст. 371 ЦПК України, які не суперечать засадам кримінального судочинства, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Стягувачам, які пропустили строк для пред*явлення виконавчих документів до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути продовжено.

З зазначених норм Цивільного процесуального кодексу слідує, що заявник має надати суду належні і допустимі докази дійсної втрати оригіналу виконавчого листа та наявність існування поважних причин, які вплинули на строк пред*явлення виконавчого документу до виконання. При цьому, видача дубліката виконавчого листа є правом, а не обов*язком суду.

Заслухавши пояснення учасників даного провадження, дослідивши письмові докази, надані стороною заявника до його клопотання, а також матеріали архівної кримінальної справи № 1 83 за 2006 рік, суд приходить до висновку про те, що ця заява не підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань.

Згідно з вироком Миргородського міськрайонного суду від 25 травня 2006 року, що набрав законної сили 29 вересня 2006 року, ОСОБА_5 серед інших осіб визнано винним та засуджено по ст. 188 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 того ж Кодексу до 4 років обмеження волі та підлягало до солідарного стягнення з цього засудженого на користь Відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго» 107318,67 гривень / а.п. 15 18 /.

20 лютого 2007 року представник Відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго» ОСОБА_8 звернувся до ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області з заявою про примусове стягнення з засудженого ОСОБА_5 грошової суми на підставі отриманого в суді виконавчого листа / а.п. 9 /.

Як вбачається зі змісту повідомлення в.о. начальника ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_9 , за зверненням представника Відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго» було відкрите виконавче провадження № 3216159 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_5 , а відтак і вчинювалися відповідні виконавчі дії / а.п. 10 /.

Серед таких дій відповідно до постанови державного виконавця ОСОБА_10 було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника Озадовського та оголошення заборони на його відчуження / а.п. 38 /.

В подальшому постановою цього ж державного виконавця від 20 червня 2007 року відповідний виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі ст. ст. 40, 76 Закону України «Про виконавче провадження», чинних на момент винесення такої постанови, в даному випадку Відкритому акціонерному товариству «Полтаваобленерго», як належній юридичні особі, а не до її Миргородської філії / а.п. 39 /.

З цих підстав посилання представника ПАТ «Полтаваоленерго» на те, що відповідні документи до Миргородської філії заявника у вказаний період часу не надходили, бо у філії відсутні відповідні реєстраційні дані / а.п. 13 /, а відтак заявник не може з*ясувати місце перебування виконавчого листа, не є слушними, оскільки на цій стадії процесу і цьому суду не надано ніяких доказів того, що такі документи не надходили саме до Відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго», як стягувача за виконавчим листом та належної сторони виконавчого провадження за відповідним вироком.

Разом з тим, суд приймає до уваги ту обставину, що з 2007 року по 2015 рік ПАТ «Полтаваобленерго» не зверталося до суду в порядку, визначеному ст. 378 ЦПК України, з заявою про заміну сторони виконавчого провадження в даному випадку Відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго». Викладена обставина не дозволяє суду на свій розсуд змінювати зміст вироку Миргородського міськрайонного суду від 25 травня 2006 року в цій частині. З огляду на це стверджувати, що на час розгляду даного провадження ПАТ «Полтаваобленерго» відповідно до положень ч. 1 ст. 371 ЦПК України має статус стягувача у виконавчому провадженні, не видається можливим.

З досліджених матеріалів провадження вбачається, що в січні 2015 року засуджений ОСОБА_5 через свого представника, звертався в суд з позовом про зняття арешту з його майна і цей позов задоволено рішенням Миргородського міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року, яке не набрало законної сили / а.п. 27 29, 40 43, 44 45, 56 57 /.

Ухвала Миргородського міськрайонного суду від 22 травня 2015 року про задоволення цього клопотання скасована ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області / а.п. 47 49, 50 52 /.

Таким чином, в супереч вимогам закону стороною заявника суду не надано належних і допустимих доказів того, що після 20 червня 2006 року відповідний виконавчий лист було втрачено та не доведено часу, місця і обставин його втрати, так само, як і не надано доказів поважності причин пропуску строку для пред*явлення виконавчого листа до виконання. З огляду на це відсутні правові підстави для задоволення відповідного клопотання заявника ПАТ «Полтаваобленерго».

Керуючись ст. 2, 7, 128 ч. 5, 372, 534, 535, 537, 539 КПК України, ст. ст. 370, 371, 378 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви (клопотання) Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення пропущеного строку для пред*явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Миргородського
міськрайонного суду ОСОБА_1