Справа № 752/1492/14-к
Провадження № 1-кп/752/665/14

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2014 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0011758 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комунарськ Луганської обл., українця, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , суд

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 11.09.2013 р., близько 21 год. 21 хв., перебуваючи в приміщенні гіпермаркету «Ашан» за адресою: м. Київ, вул. Горького, 176 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснювали покупки.
В той час, коли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували вже біля транспортної стрічки (конвеєру), ОСОБА_3 , виклавши товар на неї, вирішив таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій умисел, обвинувачений повернувся до зали, взяв чоловічі черевики, вартістю 447 грн. 27 коп. та зняв із них штрих код, щоб коли касир проводив їх по касі ціна не пробилась, та повернувся із ними до касової зони і поклав їх на касову стрічку.
Після того, як касир провела по касі товар, ОСОБА_3 розрахувався за нього, при цьому не повідомляючи касиру, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що викрадені ним черевики по касі не пробились, так як він зняв штрих код.
Таким чином, ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав суду про те, що дійсно того дня, ввечері, перебуваючи в гіпермаркеті «Ашан» він спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснював покупки та вирішив викрасти черевики. З цією метою він повернувся до зали, зняв із черевиків штрих код, щоб вони не пробились по касі та повернувся до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 і поклав їх на конвеєр. Коли касир провела по касі товар, він за нього розрахувався, при цьому не повідомивши ні касира, ні ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про те, що черевики по касі не пройшли. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд не карати його суворо.
Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році», з приводу чого надав заяву. Зазначив, що має на утриманні неповнолітню дитину відносно якої не позбавлений батьківських прав, на що надав відповідні документи.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів як показання потерпілих, свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
При обранні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує наступні обставини справи: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, відносно якої не позбавлений батьківських прав.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
В той же час, суд, зважаючи на прийняття Закону України «Про амністію у 2014 році» (далі Закону), враховуючи заяву обвинувачено про застосування до нього вимог вищезазначеного Закону, вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. в) Закону, як такого, що засуджується за вчинення злочинів невеликої тяжкості і є особою, не позбавленою батьківських прав, яка на день набрання чинності Законом має дитину, якій не виповнилося 18 років, що документально підтверджено.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд -
засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 1 п. в) Закону України «Про амністію у 2014 році».
Речові докази у справі:
- речовий доказ по справі DVD-диск із відеозаписом за 11.09.2013 р. із приміщення ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», що перебуває в матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.с. 31);
- туфлі чоловічі, що передано на зберігання ОСОБА_3 , - залишити йому за належністю (т. 1 а.с. 23-24).
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1