печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Соколов О.М., при секретарі Нагібіній Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність службових осіб Прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року ОСОБА_1 в порядку ст. 303 КПК України звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаною скаргою на бездіяльність службових осіб Прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР по його заявах № 101, №102 від 30 травня 2013 року та № 99, № 100, від 03 червня 2013 року про вчинення кримінальних правопорушень суддями Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, про місце день і час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Прокуратура м. Києва свого представника в судове засідання не направила, про місце день і час розгляду повідомлялася належним чином.

За наведених обставин та виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, вважаю можливим розглянути скаргу за відсутності особи яка звернулася до суду зі скаргою та особи дії якої оскаржуються.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть

бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Як вбачається з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому проваджені, окрім іншого, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, окрім іншого, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином виходячи зі змісту наведеної статті, заява про кримінальне правопорушення повинна містити зазначені відомості.

Виходячи з аналізу змісту ст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Доводи ОСОБА_1 викладені ним в заявах № 101, №102 від 30 травня 2013 року та № 99, № 100, від 03 червня 2013 року про вчинення кримінальних правопорушень, ґрунтуються на постановленні суддями Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завідомо неправосудних ухвали. При цьому у вищевказаних заявах ОСОБА_1 не зазначено обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення суддями, не міститься відомостей, фактичних даних про обставини, які б свідчили про ухвалення завідомо неправосудного судового рішення i по суті зводиться до незгоди заявника з ухваленим судовим рішенням.

Посилання ОСОБА_1 на те, що неправосудність судового рішення може бути встановлена лише шляхом кримінального провадження є необґрунтованими, i по суті хибним розумінням з тлумаченням на власний розсуд об'єктивної сторони складу злочину за ч. 1 ст. 375 КК України, яка полягає у завідомій неправосудності судового рішення, що i підлягає встановленню в ході кримінального провадження за наявності на те підстав, оскільки рішення яке набрало чинності, вважається законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі повного та всебічного встановлення обставин справи та об'єктивної оцінки доказів, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Невідповідність судового рішення вказаним вимогам охоплюється поняттям його неправосудності i може бути встановлена лише процесуальним шляхом, що забезпечується процедурою перегляду судового рішення в апеляційному та касаційному порядку за правилами того судочинства, в порядку якого дане рішення ухвалено. Поряд з цим, само по co6i скасування судового рішення не вказує на його завідому неправосудність, оскільки доводи щодо цього мають містити відомості про фактичні обставини, які можуть свідчити про завідому неправосудність скасованого рішення.

Отже, твердження ОСОБА_1 наведені у його заявах № 101, №102 від 30 травня 2013 року та № 99, № 100, від 03 червня 2013 року про вчинення кримінального правопорушення є голослівним, суб'єктивним сприйняттям та оцінкою судового рішення, внаслідок особистої незгоди з цими рішенням.

Слід також відмітити, що незважаючи на те, що подані 30 травня 2013 року та 03 червня 2013 року заяви ОСОБА_1 вважає «заявами про злочин», останні за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містять даних про вчинення кримінального правопорушення суддями Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За наведених обставин, вважаю відсутніми підстави згідно ч. 5 ст. 214 КПК України для внесення відомостей по вказаним заявам ОСОБА_1 до ЄРДР.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що у задволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 214, 303, 306, 307, 309, 372, 376, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність службових осіб Прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя О.М. Соколов