АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/255/16 Справа № 192/2067/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000834 за апеляційною скаргою прокурора Солонянського відділу Дніропетровської місцевої прокуратури № 2, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні у суді першої інстанції, на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Суданівка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянин України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурора на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України, прокурор просить ухвалу суду скасувати як невмотивовану, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні безпосередньо вдався до оцінки доказів у провадженні, коли на даній стадії процесу не мав права встановлювати обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду, а саме почав з`ясовувати об`єктивну сторону злочину та передчасно надав оцінку діянням обвинуваченого.
Також прокурор не погоджується з викладеними в ухвалі суду висновками про відсутність в обвинувальному акті способу заволодіння транспортним засобом та кому належать викрадені ОСОБА_7 кошти, що на думку суду свідчить про неналежне інформування про характер і причини обвинувачення, оскільки відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті зазначаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а обвинувачений ОСОБА_7 під час підготовчого судового засідання пояснив, що йому зрозуміла і мова обвинувачення, і саме обвинувачення.
Тому на думку прокурора зазначені обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України щодо ОСОБА_7 наявні недоліки та суперечності, оскільки в повному обсязі не викладені фактичні обставини справи, а саме: прокурор не зазначив, яким чином обвинувачений здійснив заволодіння транспортним засобом, оскільки це має значення для визначення моменту закінчення злочину та не зазначив кому належать викрадені ОСОБА_7 кошти, тим самим належним чином не виклав об`єктивну сторону злочину. Крім того, порушено право обвинуваченого на справедливий суд, передбачене Європейською конвенцією з прав людини, оскільки обвинуваченому не було детально роз`яснено пред`явлене йому обвинувачення.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів на шлях виправлення не став, і в період не відбутого покарання вчинив новий повторний корисливий злочин, а саме: 03 грудня 2015 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою особистої наживи, із корисливих спонукань, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де умисно, повторно, незаконно заволодів автомобілем ЗАЗ 110307 (Славута) зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , після чого з місця скоєння злочину зник, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 40 000 гривень.
Він же, продовжуючи свою злочину діяльність, близько 12 години 10 хвилин того ж дня, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у вищевказаному автомобілі, умисно, повторно, із корисливих спонукань, таємно викрав грошові кошти у розмірі 160 гривень, які помітив у салоні даного автомобілю, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який погоджується з висновками суду, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд в підготовчому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, згідно якої визначаються вимоги, які ставляться до обвинувального акту.

Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону органом досудового розслідування дотримані у повному обсязі.

Як вбачається з обвинувального акту, складеного щодо ОСОБА_7 , він відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України.

Викладені в ньому фактичні обставини кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, відповідають вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України щодо зазначення в обвинувальному акті викладу тих фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Отже, посилання суду на не зазначення прокурором способу заволодіння обвинуваченим транспортним засобом, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки при встановленні в ході судового розгляду нових фактичних обставин кримінального правопорушення прокурор має право змінити обвинувачення в суді на підставі ст.338 КПК України.

Також зі змісту викладених обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті вбачається , що ОСОБА_7 викрав гроші з автомобілю, який належить ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 160 гривень.
Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що на стадії підготовчого судового засідання порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 на справедливий суд, що полягає у відсутності детального роз`яснення пред`явленого йому обвинувачення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є незаконною і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акта до суду першої інстанції для здійснення судового провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Солонянського відділу Дніропетровської місцевої прокуратури № 2, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні у суді першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, повернуто прокурору скасувати та призначити новий судовий розгляд даного обвинувального акту .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4