Справа №639/7338/15-к
Провадження №1-кп/639/406/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/7338/15-к (в ЄРДР №0001013 від 04.06.2015 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краснограда Харківської області, громадянки України, українки, розлученої, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючої, раніше судимої 11.08.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 у травні 2015 року вступила в злочинну змову з двома невстановленими органом досудового розслідування особами чоловічої статі, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, з метою скоєння протиправних діянь на території м. Харкова, спрямованих на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шахрайським способом шляхом обману.
Так, 03.06.2015 року приблизно о 18 годині один із співучасників злочинної групи на ім`я ОСОБА_7 , діючи узгоджено з ОСОБА_4 та іншим чоловіком, анкетні дані якого встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, з метою незаконного збагачення шахрайським способом, зателефонував на стаціонарний домашній телефон за номером « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, вводячи останню в оману, змінивши голос, і від імені її сина - ОСОБА_9 повідомив неправдиві відомості про те, що буцімто він, тобто її син, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду по вул. Шевченка м. Харкова. При цьому ОСОБА_7 , використовуючи той факт, що ОСОБА_8 повірила йому, продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_6 , та іншим співучасником злочинний намір до кінця, почав переконувати пристарілу жінку в тому, що за начебто вчинені ним неправомірні дії у зв`язку з ДТП слід заплатити грошову суму у розмірі 30000 гривень, і тоді він зможе уникнути кримінальної відповідальності.
В свою чергу ОСОБА_8 , будучи особою похилого віку та впевненою у тому, що її син скоїв ДТП, не дивлячись на те, що її було введено в оману неправдивими відомостями невстановленої особи на ім`я ОСОБА_7 щодо зазначеної пригоди, дала свою згоду на сплату обумовленої шахраєм суми грошей у розмірі 9000 гривень та 150 євро.
Надалі ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_4 та іншим невстановленим в ході слідства чоловіком, заздалегідь обумовили ролі щодо вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_8 , згідно з якими ОСОБА_6 повинна була отримати від останньої обумовлену суму грошей та передати її третій особі, тобто невстановленому в ході слідства чоловіку. При цьому здобуті в результаті злочинних дій грошові кошти розподілились між співучасниками злочину відповідно до виконаних протиправних дій.
В той же день приблизно о 18 години 30 хвилин ОСОБА_6 , реалізуючи спільний з іншими співучасниками злочинний умисел, прибула до будинку АДРЕСА_3 для отримання від ОСОБА_8 обумовленої суми грошей, де потерпіла ОСОБА_8 передала їй обумовлену суму грошей у розмірі 9000 гривень та 150 євро.
Після цього ОСОБА_6 , звернувши на свою користь та на користь інших співучасників отримані у шахрайський спосіб шляхом обману грошові кошти, залишила місце злочину та розпорядилася ними відповідно до розробленого заздалегідь злочинного плану.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_6 у групі осіб завдала потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 12485 гривень 85 коп., а саме - грошові кошти в сумі 9000 гривень та 3485 гривень 85 коп., як еквівалент 150 евро з урахуванням офіційного курсу НБУ гривні до євро (2323,9005 грн. за 100 євро станом на 03.06.2015).
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому їй злочині визнала повністю, та пояснила як скоїла його при вищезазначених обставинах.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення на її користь на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 12485,85 грн. обвинувачена ОСОБА_4 визнала у повному обсязі.

Обвинувачена вважала недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нею не оспорюються. Цю позицію підтримали захисник обвинуваченої та прокурор.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, а також, що вона не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченої, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченої.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченою ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що її вина є доведеною. Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Суд вважає зайвою кваліфікацію органом досудового розслідування дій ОСОБА_4 за ознакою значності шкоди потерпілій, оскільки відповідно до пункту 2 примітки до статті 185 КК у статті 190 КК значна шкода визначається за обов`язкової сукупності двох умов: врахування матеріального становища потерпілого та розміру заподіяних йому збитків на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності»).
При цьому, сторона обвинувачення не посилалась та судовим розглядом не встановлено, що потерпілій було спричинено шкоду на суму сто або більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона не працює, але перебуває на обліку в Харківському міському центрі зайнятості; розлучена; має на утриманні: малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку виховує сама, а також непрацездатних батьків; має постійне місце проживання та реєстрації; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; раніше судима.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченої; а також активне сприяння органу досудового розслідування та суду у встановленні істини по справі.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченої, зокрема наявність на її утриманні малолітньої доньки та непрацездатних батьків, її відношення до скоєного злочину. Також суд враховує роль ОСОБА_4 у вчиненні відповідного злочину, та її намір відшкодувати завдану потерпілій шкоду.

При цьому, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 , попередження скоєння нею нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо неї в цілому, можливе без її ізоляції від суспільства, та призначаючи їй покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, вважає за можливе звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, беручи до уваги, що ОСОБА_4 засуджена 11.08.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, а злочини, що є предметом даного судового розгляду ОСОБА_4 скоїла до ухвалення зазначеного вироку, суд, з урахуванням кількості епізодів злочинної діяльності по даному кримінальному провадженню один епізод, вважає за необхідне призначити покарання, керуючись ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, та також звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.

Цивільний позов ОСОБА_8 , з урахуванням його визнання обвинуваченою ОСОБА_4 , підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В силу ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 11.08.2015 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 12485,85 грн. (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят п`ять грн. 85 коп.).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, її захиснику, прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення направити потерпілій.

Суддя ОСОБА_1