АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/4114/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/74/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 11-кп/790/1538/15 за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 11 червня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цім вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Покотилівка Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на один рік. В силу п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України на нього покладені відповідні обов`язки.

Як визнав суд, 15 травня 2015 року, близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів та переслідуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав фотоапарат «Nikon Coolpix L26 Silver», вартістю 600 гривен, що належить потерпілому ОСОБА_9 , та в подальшому розпорядився зазначеним майном на власний розсуд, завдавши останньому, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5572 від 22.05.2015 року матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області порушив питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. В обґрунтування доводів апеляції посилається на те, що суд призначив обвинуваченому за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у вигляді обмеження волі, яке не передбачено санкцією статті цього кримінального закону. В апеляції заступник прокурора вказує, що ОСОБА_7 ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, а тому просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на один рік, поклавши на нього передбачені ст. 76 КК України обов`язки.

Заслухавши доповідача, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, а також вислухавши обвинуваченого, який не заперечував проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, оскільки учасники судового розгляду не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо фактичних обставин та ці обставини ніким не заперечувались, суд першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України розглянув справу. Тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК Україні такі обставини апеляційним судом не переглядаються.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано судом за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, місцевий суд, як видно з вироку, послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, на наявність обставин, що пом`якшують покарання повне визнання вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також на данні про особу винного, який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

Виходячи з таких даних, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у вигляді обмеження волі, але такий вид покарання не передбачено санкцією статті цього кримінального закону.

В апеляційній скарзі заступник прокурора стверджує про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а також про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, у зв`язку з чим ставить питання про призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, тобто такого виду покарання, яке передбачене санкцією статті кримінального закону.

Перевіряючи таке твердження, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, виходячи з вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 65 КК України, згідно яких суду при призначенні покарання треба враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Матеріалами кримінального провадження встановлюється, що ОСОБА_7 раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що призначення судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді обмеження волі не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Таким чином, оскільки по кримінальному провадженню має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів відповідно до вимог ч. 1 ст. 418 КПК України і п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України скасовує вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та постановляє свій вирок за необхідністю застосування більш суворого покарання.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, колегія суддів згідно ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обставин, що пом`якшують покарання повне визнання вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також данні про особу винного, який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

За таких даних, колегій суддів приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, в зв`язку с чим на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування основного покарання з випробуванням.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 420, 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 11 червня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Вважати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1/одного/ року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням на строк один рік. На підставі п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржено безпосередньо у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цього судового рішення.

Головуючий суддя

Судді