Дело № 195/1646/14-к
В И Р О К

Іменем України

13.08.2015 р. смт.Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000526 від 09.06.2014 р., за обвинуваченням ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Марганець Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зі середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.115, ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
обвинувачений ОСОБА_8 органами досудового розслідування, обвинувачується в тому, що 08.06.2014 року приблизно о 18.00 годині він, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс потерпілій ОСОБА_9 удар рукою по голові, після чого діючи умисно, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечного наслідку - смерті іншої людини, обхопив ОСОБА_9 плечем та передпліччям правої руки за шию, став душити з метою вбивства та утримував її, доти доки та не перестала подавати ознаки життя.

Згідно висновку експерта №89-е від 28.06.2014, при дослідженні трупа ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді механічної травми шиї, а саме , синець на правій передній поверхні шиї у верхній третині з переходом на праву бічну поверхню шиї, подряпина на передній поверхні в середній третині шиї, великовогнищеві крововиливи в товщі м`яких тканин шиї в передніх відділах праворуч, великовогнищеві крововиливи в товщі щитоподібної залози, свіжий інфільтруючий крововилив у м`яких тканинах у проекції перстнєподібного хряща; загальноасфіктичні ознаки - багряно-фіолетові рясні трупні плями, крововиливи під сполучні оболонки повік і склер, гостра емфізема та набряк легень; рідкий стан крові, крапкові і плямисті крововиливи під плевру легень і епікард, повнокров`я внутрішніх органів.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді механічної травми шиї утворилися незадовго до настання смерті від стискаючої дії тупого твердого предмету чи його частини з боку передньої та частково правої бічної поверхонь шиї, з механічним стисканням органів шиї до розвитку механічної асфіксії, яка безпосередньо призвела до настання смерті. Механічне стискання органів шиї тупим твердим предметом, що викликало розвиток механічної асфіксії, за ознакою небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, і в даному випадку перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілої ОСОБА_9 .

Смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії, внаслідок стискання органів шиї твердим тупим предметом, що підтверджується вищевказаними морфологічними даними.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства, тобто, в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині кримінальне правопорушення , передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 , вини своєї у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 не визнав та пояснив колегії суддів, що 08.06.2015 року об 11.00 год. він з ОСОБА_10 зустрічався на вул.Фокіна. Потім , він запросив її до себе в квартиру, де вони покурили, вступили в інтимні відносини. В 11.30 год. цього дня їй зателефонувала її подруга ОСОБА_11 , і вони з нею домовились про зустріч. Приблизно 12.00 год. цього ж дня ОСОБА_12 від нього пішла. Більше ОСОБА_13 він не бачив.
Як у його мами з`явився телефон потерпілої та золотий ланцюжок обвинувачений не знає.
Обвинувачений також додав, що у нього було декілька телефонів.
Обвинувачений також підтвердив суду, що з середини січня 2014 року він зустрічався з ОСОБА_14 08.06.2015 року спиртне він з нею не вживав, вони їли картоплю запечену на багатті. Після того, як ОСОБА_12 від нього пішла, він увімкнув телевізор та заснув.
Біля 18.00 год. приїхали до нього ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , вони обговорювали сварку, яка відбулась 07.06.2014 р. з його співмешканкою. Близько 19.00 год. приїхала його мати.
О 22.00 год. вони всі вийшли з квартири, та направились проводжати ОСОБА_18 та ОСОБА_17 додому.
В квартиру обвинувачений повертався за гаманцем.
Потім прийшовши додому приблизно після половини першої ночі він ліг спати.
Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, та оцінивши кожний доказ , з точки зору його належності, допустимості та достовірності , а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів дійшла висновку про те, що не можна покласти в основу обвинувачення , оскільки вони , як самі по собі, так і в сукупності прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин про які зазначено в обвинувальному акті.

У відповідності до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачений не може ґрунтуватися на доказах , одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.370 КПК України законне рішення повинно бути обґрунтоване та вмотивоване.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставинах, як підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Крім того, колегія суддів керується ч.4 ст.95 КПК України згідно якої , суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях , які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а також суд не вправі обґрунтовувати своє рішення показаннями наданими слідчому , прокурору або посилатися на них.

Дослідивши та оцінивши зібрані в кримінальному провадженні докази , колегія суддів прийшла до висновку , що ОСОБА_8 слід визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.3 ст.373 КПК України за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 з наступних підстав.

Колегія суддів вважає встановленим той факт, що 08.06.2014 року з 11.00 до 12.00 год. дня обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 були разом та знаходилися в квартирі АДРЕСА_3 , де вживали їжу, та вступили в інтимні стосунки. Це підтвердив свідок ОСОБА_19 та засвідчив суду, що він був знайомий з потерпілою ОСОБА_10 біля чотирьох місяців. Свідок , зі своїм знайомим ОСОБА_20 близько 16.00 год. відмічали день народження на дачі в м.Марганець, яка належить батькам свідка, точної дати свідок не пам`ятає.
Близько 24.00 год. ночі до них приїхала ОСОБА_12 з двома своїми подружками.
Наступного дня о 11.00 год. вони почали розходитись з цієї дачі. Коли свідок, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 йшли додому, їй телефонував якийсь хлопець. Про що вони говорили, він не знає.
Потім, свідок та ОСОБА_21 пішли додому, а ОСОБА_12 зустрілась з тим хлопцем, який її телефонував, куди вони пішли разом свідок не знає. Хлопець , з яким зустрілась ОСОБА_22 , був схожий на ОСОБА_23 , однак, стверджувати свідок цього не може. Більше він ОСОБА_22 не бачив.
Крім того, свідок ОСОБА_24 підтвердила суду, що 08.06.2014 року біля 12.00 год. вона зателефонувала потерпілій ОСОБА_25 та домовились про зустріч біля 14.00 год. ОСОБА_12 їй сказала, що знаходиться у хлопця, вони домовлялися піти на море. Однак, ОСОБА_12 на зустріч не прийшла.

Також колегія суддів вважає встановленим той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 08.06.2014 року з 18.00 до 21.00 год. знаходився в квартирі АДРЕСА_3 , це підтверджується слідченнями свідченнями ОСОБА_15 , яка засвідчила суду, що вона з березня 2014 року по червень 2014 року проживала разом з обвинуваченим ОСОБА_8 в орендованій ними квартирі.
08.06.2014 року біля 18.00 год. вона , разом зі своєю подругою прийшли додому на АДРЕСА_4 , їй ніхто не відчиняв двері. Після того, як їй не відчиняли двері, вона зателефонувала до матері ОСОБА_23 , запитати де останній, на що вона їй відповіла, що він можливо спить. Через деякий час їм відчинив двері ОСОБА_23 , він був заспаний.
Також свідок додала, що 08.06.2014 року обвинувачений ОСОБА_8 хотів подарувати їй золотого ланцюжка з хрестиком, але вона від даного подарунку відмовилася.
Свідок ОСОБА_26 надала суду наступні пояснення про те, що ОСОБА_15 є її дочкою. Її дочка проживала разом з обвинуваченим ОСОБА_23 в орендованій ними квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
08.06.2014 року біля 18.00 год. їй зателефонувала дочка, та сказала, що не може зайти в квартиру, оскільки вона зачинена з середини. Потім свідок приїхала на таксі до дочки, та почали стукати в двері та вікна даної квартири. Через деякий час їм відчинив двері ОСОБА_23 . Також вона підтвердила суду, той факт, що ОСОБА_23 намагався подарувати її дочці золотого ланцюжка з хрестиком, але вона відмовилася приймати цей подарунок.
Свідок ОСОБА_27 підтвердила суду, що вона є мамою обвинуваченого ОСОБА_8
08.06.2014 року біля 19.00 год. вона приїхала до квартири АДРЕСА_5 , яку орендував її син зі співмешканкою ОСОБА_28 , у квартирі знаходилися , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 у квартирі вони знаходилися приблизно до 21.00 год. , та потім всі пішли додому.
Крім того , свідок додала, що у вечорі її син ОСОБА_29 , зі своїми родичами були на день народженні у бабусі своєї співмешканки. Приблизно 01.00 ночі її син прийшов додому зі своїм знайомим. Син їй говорив, що посварився зі своєю дівчиною ОСОБА_30 . Потім він ліг спати.
Загиблу ОСОБА_13 вона не знала.
Так, всі ці свідчення підтверджують той факт, що 08.06.2014 року в період з 18.00 год. до 21.00 год. потерпілої ОСОБА_31 в квартирі АДРЕСА_3 не було.

Органами досудового розслідування згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_23 обвинувачується у скоєнні умисного вбивства ОСОБА_31 08.06.2014 року о 18.00 год.

Колегія суддів вважає, що органами досудового слідства час скоєння вбивства не встановлено з наступних підстав.

Згідно акту судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_9 №89 від 09.06.2014 року /т.2 а.п. 34-38/ , висновку експерта №89-Е від 10.06.2014 року /т.2 а.п. 55,56/, та висновку експерта №89 -ЕД від 26.08.2014 року /т.2 а.п. 63,64/, смерть її настала від механічної асфіксії , внаслідок стискання органів шиї тупим твердим предметом, що підтверджується вищевказаними морфологічними даними.

Враховуючи причину смерті, умови перебування трупа, характер та ступінь вираженості трупних явищ при огляді трупа на місці його виявлення, експерт вважає, що смерть могла наступити за 12-16 годин до огляду трупа.

Допитаний в якості спеціаліста судово-медичний експерт ОСОБА_32 , який підтвердив висновки , які він зробив після огляду трупа ОСОБА_9 , окремо підтвердивши свій висновок про час її смерті.
Огляд трупа згідно протоколу від 09.06.2014 року /т.1 а.п. 17-29/ , проведено з 13.45 до 15.40 год. Отже, згідно судово-медичного висновку смерть ОСОБА_31 могла наступити між 22.00 год. 08.06.2014 року та 01.00 год. ночі 09.06.2014 року.

Дану невідповідність часу смерті ОСОБА_9 , який вказаний в обвинувальному акті та часу смерті згідно з акту судово-медичного дослідження №89 від 09.06.2014 року висновку експерта №89-Е від 10.06.2014 року /т.2 а.п. 55,56/, та висновку експерта №89 -ЕД від 26.08.2014 року /т.2 а.п. 63,64/ підтверджено також показами вищенаведених свідків.

Позиція обвинувачення щодо можливості перебування загиблої ОСОБА_9 у стані постасфіктичного синдрому , що потягло б за собою зміну часу її смерті є тільки припущення, що не підтверджується висновком судово-медичного експерта та не може бути покладене в основу обвинувачення.

Це свідчить про те, що в порушення ч.1 п.1 ст.91 КПК України органами досудового слідства не встановлено час та місце вчинення убивства ОСОБА_31 , отже, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_23 за ч.1 ст.115 КК України підлягає виправданню.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу у відповідності приписів ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.
Відповідно до ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх допустимості , достовірності і достатності, колегія суддів приходить до висновку, що прокурор за допомогою належних до допустимих доказів не довів, що кримінальне правопорушення , передбачене ч.1 ст.115 КК України , вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог ст.373 КПК України виправдовувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку , що ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України підлягає виправданню в зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення , вчинене саме ним.

Крім того, колегією суддів встановлено, що 08.06.2014 року обвинувачений ОСОБА_8 знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , розуміючи, що ніхто не бачить його злочинних дій, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном «Samsung GT-S5380D», що був у вжитку, вартістю 743 грн., з сім карткою мобільного оператора МТС, яка знаходилася у мобільному телефоні та не представляє матеріальної цінності; ланцюжком, виготовленим із золота 585 проби, вагою 4,16 грам, вартістю 2196,48 грн., з хрестиком, виготовленим із золота 585 проби, вагою 0,83 грами, вартістю 438,24 грн., які зняв з шиї ОСОБА_9 , спричинивши тим самим матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_33 , яка представляє інтереси загиблої ОСОБА_9 , на загальну суму 3377,72 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 вини своєї у скоєнні крадіжки золотого ланцюжка з хрестиком та мобільного телефону «Samsung GT-S5380D» не визнав, але не зміг пояснити , як вони опинилися у нього дома.

Однак, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні крадіжки золотого ланцюжка з хрестиком та мобільного телефону «Samsung GT-S5380D» у ОСОБА_31 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Судом вже встановлено, що 08.06.2014 року приблизно з 11.00 до 12.00 год. дня загибла ОСОБА_12 знаходилася з обвинуваченим в квартирі АДРЕСА_3 .

Потерпіла ОСОБА_33 засвідчила суду, що загибла ОСОБА_9 являлась її рідною дочкою. Потерпіла підтвердила суду, що її померла дочка перебувала у дружніх стосунках з ОСОБА_8 .
Про загибель своєї дочки вона дізналась зранку 09.06.2014 року.
Також потерпіла додала, що її донька ОСОБА_12 весь час носила золотий ланцюжок з хрестиком , який їй подарувала бабуся.
Свідок ОСОБА_34 засвідчила суду, що загибла ОСОБА_9 являлась її рідною онукою.
Також свідок підтвердила суду той факт, що вона дарувала своїй онуці, ОСОБА_9 на день народження золотий ланцюжок з хрестиком.
Свідок ОСОБА_35 засвідчила суду, що вона є сусідкою ОСОБА_36 , знає його 15 років.
10.06.2015 року приблизно 02.30 ночі вона була залучена в якості понятої при огляді домоволодіння ОСОБА_23 . Під час огляду , на ліжкові був виявлений телефон чорного та червоного кольору, який був вилучений разом з одягом працівниками міліції.
Свідок ОСОБА_26 підтвердила суду, що 08.06.2014 року обвинувачений ОСОБА_8 хотів подарувати її дочці ОСОБА_15 золотого ланцюжка з хрестиком але вона відмовилась.
Крім того , вина обвинуваченого підтверджується, протоколом огляду золотого ланцюжка та хрестика /т.5 а.п. 43,44/; протоколом огляду мобільного телефону «Samsung GT-S5380D» /т.5 а.п.50,51/ , які добровільно видані мамою ОСОБА_8 ОСОБА_27 ; протоколом впізнання /т.5 а.п. 115-118/ згідно якого мама загиблої ОСОБА_31 ОСОБА_33 впізнала золотий ланцюжок з хрестиком, який було вилучено з квартири ОСОБА_8 .

Аналізуючи зібрані по справі докази , суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні крадіжки золотого ланцюжка з хрестиком та мобільного телефону знайшла своє підтвердження в судовому засіданні свідченнями потерпілої , свідків, матеріалами кримінального провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України за ознаками, таємне викрадення чужого майна /крадіжка/.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує тяжкість ним вчиненого, громадську небезпеку, його особу, і вважає за необхідне обрати йому міру без позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України.
Відповідно до ст.128 КПК України потерплою ОСОБА_33 до обвинуваченого заявлено цивільний позов про стягнення з нього на її користь матеріальної у розмірі 13 679 грн. та моральної шкоди у розмірі 300 000 грн.
Обвинувачений проти позову заперечує.
Колегія суддів, розглянувши даний позов, заслухавши сторони , вважає , що в зв`язку з недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і відповідно у заподіянні матеріальної та моральної шкоди , у відповідності до вимог ст.129 КПК України цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, внаслідок злочину необхідно залишити без розгляду.
Судові витрати по кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369,370,374,376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_8 по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України визнати не винуватим та виправдати.
Цивільний позов ОСОБА_33 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Речові докази: золотий ланцюжок з хрестиком та мобільний телефон , запальничку, зв`язку ключів, одяг ОСОБА_9 повернути потерпілій ОСОБА_37 .
Речові докази, які вказані в постанові від 25.08.2014 року /т.2 а.п. 215-216/ пункти резолютивної частини даної постанови , а саме: 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 , 1.7, 1.8, 1.9 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази: одяг , вилучений у ОСОБА_8 повернути останньому.
ОСОБА_8 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання, призначивши іспитовий строк 2 роки.

Керуючись ст.76 КК України зобов`язати його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи;

повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місце проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання чинності даного вироку залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі 30 діб через Томаківський районний суд, починаючи з наступного для після його оголошення.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1