Справа № 495/6101/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2015 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі : головуючої одноосібно судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей Білгород - Дністровської райдержадміністрації ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шабо, Білгород-

Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою

освітою, учня 9 класу с. Шабо, мешкає за адресою :

АДРЕСА_1 , раніше судимий : 06.02.2014 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області, за ч.1 ст.186 КК

України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України

звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

11.06.2014 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської

області звільнений від покарання за вироком від 06.02.2014 року Білгород-

Дністровського міськрайонного суду Одеської області згідно ст.1 п. «а» Закону України

«Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Прибережне, Білгород-

Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою

освітою, навчається у 10 класі вечірньої школи м.Білгород-Дністровський, мешкає за адресою :

АДРЕСА_2 , раніше не

судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2015, приблизно о 22:00 - 23:00 годині більш точний час встановити не представилось можливим, неповнолітній ОСОБА_6 , за пропозицією неповнолітнього ОСОБА_5 , скоїти крадіжку з дачної ділянки АДРЕСА_3 , надав згоду.

Після чого, у той же день, 06.05.2015року, приблизно о 22:00 - 23:00 годині більш точний час встановити не представилось можливим, неповнолітній ОСОБА_6 , за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_5 проникли на огороджену дачну ділянку АДРЕСА_3 , де шляхом вільного доступу, проникли до недобудованого житлового будинку, що належить потерпілому ОСОБА_10 , де шляхом демонтажу намагалися скоїти крадіжку майна останнього, а саме: металево-пластикові двері розміром, 2000 на 800 мм, вартістю 3267,88 грн.; металево-пластикове вікно, розміром 1200 на 1300 мм, вартістю 2672,30 грн., усього сукупною вартістю 5944,18 гривень.

Виконавши всі необхідні дії, направлені на таємне викрадення майна, неповнолітні ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 не довели свій злочинний намір до кінця з причин, які від них не залежали, оскільки під час знаходження у будівлі вони був затримані на місці скоєння злочину.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судовому засіданні винними визнали себе у повному обсязі та цілком підтвердили обставини вчиненого ними кримінального правопорушень, пояснили суду, що 06.05.2015 року, за попередньою змовою, проникли на огороджену дачну ділянку АДРЕСА_3 , та намагалися скоїти крадіжку майна, а саме : металево-пластикові двері та металево-пластикове вікно, що належить ОСОБА_10 , однак були затримані на місці скоєння злочину. У скоєному щиро розкаялися, просили суворо не карати, запевнили, що більше не будуть вчиняти кримінальних правопорушень та просили розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 пояснила суду, що ОСОБА_5 її син. Після вчинення злочину син щиро розкаявся у скоєному, допомагає їй по господарству. Просить суворо не карати сина та розглянути справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 пояснила суду, що ОСОБА_6 її син. Після вчинення злочину син щиро розкаявся у скоєному, допомагає їй по господарству і вона має на нього вплив. Просить суворо не карати сина та розглянути справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 своєї вини в обсязі пред`явленого їм обвинувачення, а також те, що вони не піддавали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх законних представників в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , їх законних представників відносно характеризуючих даних неповнолітніх обвинувачених, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинувачених. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, допитом їх законних представників відносно характерзуючих даних неповнолітніх обвинувачених, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість неповнолітніх обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинувачених, їх законних представників та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинувачених. Їм було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винними обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України - як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, з проникненням до іншого приміщення.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику обвинуваченого, який скоїв кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його щире каяття в скоєному, відсутність збитків, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, думку потерпілого, суворо не карати, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст.75,104 КК України, яке вважає достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, що вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці 15 років, психологічну характеристику цього віку : нестійкості психологічних процесів, відсутності достатнього життєвого досвіду, знань, навичок соціальної поведінки, психофізичну незавершеність процесу формування особи, яка призводить до нездатності повною мірою (на рівні психофізичного розвитку дорослої особи) усвідомлювати фактичні ознаки і суспільну небезпечність такого складного соціального явища як злочин, давати адекватну оцінку своїм вчинкам, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, відшкодування шкоди, думку потерпілого, суворо не карати, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, і вважає за можливе при призначенні покарання ОСОБА_6 призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижче нижчої межі, встановленої санкціями ст.185 ч.3 КК України. Крім того, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75,104 КК України, яке вважає достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.100 речові докази у справі : металево-пластикові двері та металево-пластикове вікно, що належить ОСОБА_10 , передані на зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити йому.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 3 ( трьох ) років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України призначити покарання у вигляді 1 (одного ) року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши ОСОБА_5 2 роки іспитового строку, ОСОБА_6 іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Контроль за поведінкою засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засуджених.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не обирався.

Матеріали характеризуючі особистості засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом № 495/6101/15-к.

Речові докази у справі : металево-пластикові двері та металево-пластикове вікно, що належить ОСОБА_10 , передані на зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити йому.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду відповідно до вимог ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Суддя :