Провадження №1-кп/127/1275/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

запасного судді ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000268 від 23.07.2015 року,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повідомив, що не погоджується із висновком судово-психіатричної експертизи, та наголошує на неповноті проведення його обстеження лікарями та просив суд призначити повторну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 клопотання обвинуваченого підтримав та просив призначити повторну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу підзахисному ОСОБА_7 , яке мотивовано тим, що в судовому засіданні його клієнт повідомив про неповноту проведеного обстеження. На розгляд експертів просив поставити питання : «Чи усвідомлював ОСОБА_7 свої дії в момент нанесення тілесних ушкоджень?»

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо призначення повторної судової психолого-психіатричної експертизи, посилаючись на те, що це затягування судового процесу зі сторони захисту, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявний висновок судової психолого-психіатричної експертизи.

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав думку прокурора.

Заслухавши клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника, думку прокурора, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, зокрема висновок судово-психіатричної експертизи № 244 від 25.08.2015 року суд дійшов наступного висновку. З положень ст. 332 КПК України випливає, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 242 КПК України, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам, а також незалежно від наявності клопотання, в разі виникнення під час судового розгляду підстав, передбачених ч.2 ст. 509 КПК України

Згідно зі ст. 509 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115 КК України. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 244 від 25.08.2015 року, де перед експертом ставилися питання, зокрема і питання «Чи міг ОСОБА_7 в період вчинення інкримінованого йому правопорушення усвідомлювати свої дії та керувати ними? », ОСОБА_7 не страждав раніше та не страждає в теперішній час на хронічне психічне захворювання. Про що свідчить дані анамнезу про його своєчасний психічний та фізичний розвиток, достатню соціальну адаптованість протягом життя (здобуття середньої та спеціальної освіти, успішну службу в армії, продуктивну трудову діяльність), відсутність звернень за медичною допомогою до лікаря-психіатра, а також виявлені при теперішньому психолого-психіатричному обстеженні збереженість і адекватність його емоцій, логічність пам`яті, інтелекту, критичних та адаптаційних здібностей. Як слідує із матеріалів кримінального провадження, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_10 перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. Про це свідчать збереженість його орієнтації в місці, ситуації, виконування ним послідовних, цілеспрямованих дій, що не відображали ознак маячення, галюцинацій, порушення свідомості. Тому ОСОБА_7 , не душевнохворий, не позбавлений можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними як в період вчинення ним інкриміновано йому діяння, так і теперішній час та під дію ст.19 ч.2,3 та с. 20 КК України не підпадає. Висновок експертизи є чітким та зрозумілим.

Відповідно до довідки з КЗ «Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. Ющенка» ОСОБА_10 на обліку у лікаря-психіатра не перебував, тобто відсутні будь-які відомості, які ставлять осудність ОСОБА_11 під сумнів, а пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про його неповне обстеження суд вважає необґрунтованими, а тому суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого.

Керуючись ст. ст.101, 242, 332, 369-372,509 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення повторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3