Код суду 233 Справа № 233/408/16-к
Вирок
Іменем України
22 лютого 2016 року. Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
її законного представника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
її законного представника ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9 ,
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Макіївка Донецької області, громадянки України, з неповною середньою освітою, раніше судимої 30 червня 2015 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч.2ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, учениці 9-А класу Костянтинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2, проживає по АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Слов`янськ Донецької області, громадянки України, з неповною середньою освітою, не судимої, учениці 2-го курсу Краматорського вищого професійного торгово-кулінарного училища, проживає по АДРЕСА_2 , обох у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
6 грудня 2015 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 знаходились в службовому кабінеті оператора АСДК-Б, який знаходиться в приміщенні залізничного вокзалу м.Костянтинівка, розташованого по вул.Правобережна,81 в м.Костянтинівка Донецької області, де працює малознайома їм ОСОБА_4 , у якої ОСОБА_5 помітила мобільний телефон марки «Nokia Asha 311». В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на викрадання вказаного мобільного телефону, про що остання повідомила ОСОБА_7 та запропонувала їй скоїти крадіжку, на що остання відповіла своєю добровільною згодою, тобто обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вступили між собою в попередній злочинний зговір.
Цього ж дня, приблизно о 15 годині 30 хвилин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розподіливши між собою ролі таким чином, що ОСОБА_5 відволікає ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 в цей момент, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, забирає мобільний телефон, що належить ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, за попередньою змовою групою осіб, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , маючи вільний доступ до чужого майна зі столу, який знаходиться в службовому кабінеті оператора АСКД-Б, викрали мобільний телефон марки «Nokia Asha 311» вартістю 412грн.50коп., в якому знаходилась сим-карта мобільного оператору МТС, яка не має матеріальної цінності, на рахунку якої знаходилась грошова сума у розмірі 52грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 464грн.50коп.
Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала повністю та пояснила суду, що 6 грудня 2015 року, приблизно о 8 годині, вона зі своєю знайомою ОСОБА_7 знаходились в районі залізничного вокзалу м.Костянтинівка, де зустрілись з раніше незнайомою їм ОСОБА_4 , яка на її просьбу віддала їй цуценя. У цей же день, приблизно о 12 годині, вони знов зустріли ОСОБА_4 біля будівлі залізничного вокзалу м.Костянтинівка, і остання запросила їх у службове приміщення, щоб пообідати. Знаходячись у кабінеті, в якому працює ОСОБА_4 , вона помітила, що остання має мобільний телефон, і вирішила його вкрасти. В момент, коли вони з ОСОБА_7 залишились наодинці, вона повідомила їй про свої наміри, і, отримавши згоду ОСОБА_7 на співучасть у скоєнні крадіжки, домовилась з тою, що буде відволікати увагу ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 вкраде залишений без нагляду мобільний телефон. Приблизно о 15 годині 30 хвилин вони увійшли у кабінет, де ОСОБА_4 розмовляла по мобільному телефону, після чого поклала його на письмовий стіл. У цей момент вона відійшла з ОСОБА_4 у протилежний бік кабінету, де відволікла останню розмовою, а ОСОБА_7 непомітно взяла мобільний телефон зі столу та вийшла на вулицю. Вона теж вийшла на вулицю, де ОСОБА_7 передала їй вкрадений мобільний телефон. Цей телефон вона принесла за місцем свого проживання, вийняла з нього сім-картку, вставила свою, та подарувала його матері, пояснивши, що його їй подарували хлопці.
Обвинувачена ОСОБА_7 свою вину визнала повністю та пояснила суду, що 6 грудня 2015 року, приблизно о 8 годині, вона зі своєю знайомою ОСОБА_5 знаходились в районі залізничного вокзалу м.Костянтинівка, де зустрілись з раніше незнайомою їм ОСОБА_4 , яка віддала їм цуценя. У цей же день, приблизно о 12 годині, вони знов зустріли ОСОБА_4 біля будівлі залізничного вокзалу м.Костянтинівка, і остання запросила їх у службове приміщення, щоб пообідати. Знаходячись у кабінеті, в якому працює ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запропонувала їй скоти крадіжку мобільного телефону, що належить ОСОБА_4 , на що вона дала свою згоду. При цьому вони домовились, що ОСОБА_5 буде відволікати увагу ОСОБА_4 , а вона вкраде залишений без нагляду мобільний телефон. Приблизно о 15 годині 30 хвилин вони увійшли у кабінет, де ОСОБА_4 розмовляла по мобільному телефону, після чого поклала його на письмовий стіл. У цей момент ОСОБА_5 відійшла з ОСОБА_4 у протилежний бік кабінету, де відволікла останню розмовою, а вона непомітно взяла мобільний телефон зі столу та вийшла на вулицю. Через деякий час до неї вийшла ОСОБА_5 , якій вона передала вкрадений телефон. Цей телефон ОСОБА_5 принесла за місцем свого проживання, вийняла з нього сім-картку, вставила свою, та подарувала його матері, пояснивши, що його їй подарували хлопці.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , їхня винність у скоєнні кримінального правопорушення у обсязі, встановленому вироком, повністю доведена дослідженими судом доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що 6 грудня 2015 року, приблизно о 8 годині, в районі залізничного вокзалу м.Костянтинівка зустріла раніше їй незнайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та на їхнє прохання віддала їм цуценя. Приблизно о 12 годині вона знову побачила цих дівчат біля вокзалу, і, припускаючи, що вони є біженцями, запросила їх у свій службовий кабінет пообідати. Вони пообідали, пили чай та каву, розмовляли на різні теми, а приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_5 відволікла її увагу розмовою та показуючи фото на телефоні. У цей час ОСОБА_7 вийшла з кабінету, а за нею вийшла і ОСОБА_5 . Після цього вона мала бажання зателефонувати дочці, та виявила, що її мобільний телефон «Nokia Asha 311», який лежав на столі, зник. Вона зрозуміла, що ці дівчата його вкрали , та повідомила про це у поліцію. Наступного дня мобільний телефон з сім карткою їй був повернутий працівниками поліції, у зв`язку з чим цивільний позов про стягнення шкоди вона не заявляє.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 6 грудня 2015 року встановлено, що місцем вчинення злочину є службовий кабінет оператора АСДК-Б, який знаходиться в приміщенні залізничного вокзалу м.Костянтинівка, розташованого по вул.Правобережна,81 в м.Костянтинівка Донецької області, у дальній кімнаті якого стоїть письмовий стіл, який є робочим містом ОСОБА_4 , на якому знаходився вкрадений мобільний телефон марки «Nokia Asha 311» з сім карткою МТС (а.с.50-53).
Вказаним процесуальним документом підтверджуються покази обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_4 про місце скоєння крадіжки чужого майна.
Під час проведення 23 грудня 2015 року слідчого експерименту за участю обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 останні пояснили та показали на місці про обставини скоєння ними крадіжки чужого майна із службового кабінету ОСОБА_4 , що знаходиться в приміщенні залізничного вокзалу м.Костянтинівка (а.с.84-87,88-91).
Відповідно до протоколів пред`явленні осіб для впізнання від 7 грудня 2015 року ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_5 та ОСОБА_7 як осіб, які 6 грудня 2015 року вкрали у неї мобільний телефон марки «Nokia Asha 311» з сім карткою МТС (а.с.54-57, 58-61).
Розмір спричиненої потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди у сумі 464грн.50коп. підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи №2509 від 14 грудня 2015 року (а.с.65-70).
Відповідно до висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №917 від 30 грудня 2015 року ОСОБА_5 виявляє легку розумову відсталість (олігофренія в ступені легкої дебільності - в ред.МКБ-9). В період часу, відповідний інкримінованому правопорушенню, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Інтелектуальна недоразвитість має прямий зв`язок з її основним діагнозом. У ОСОБА_5 маються індивідуально-психологічні особливості, пов`язані з основним діагнозом, які не мали впливу на її поведінку у ситуації, що досліджувалась; вона не має потрібності у застосуванні примусових заходів медичного характеру (а.с.107-112).
За висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №918 від 30 грудня 2015 року ОСОБА_7 виявляє легку розумову відсталість (олігофренія в ступені легкої дебільності з емоційно-волевою нестійкістю - в ред.МКБ-9). В період часу, відповідний інкримінованому правопорушенню, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Інтелектуальна недоразвитість має прямий зв`язок з її основним діагнозом. У ОСОБА_7 маються індивідуально-психологічні особливості, пов`язані з основним діагнозом, які суттєвим образом не мали впливу на її поведінку у ситуації, що досліджувалась; вона не має потрібності у застосуванні примусових заходів медичного характеру (а.с.134-138).
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2ст.185 КК України, оскільки вона умисно, з корисливих мотивів, повторно, за попереднім зговором групою осіб, скоїла таємне викрадення чужого майна.
Дії обвинуваченої ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2ст.185 КК України, оскільки вона умисно, з корисливих мотивів, за попереднім зговором групою осіб, скоїла таємне викрадення чужого майна.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про її особу, відповідно до яких вона була раніше судима, за місцем навчання та за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на обліку у службі у справах дітей та превентивної служби Національної поліції, проживає та виховується у повній сім`ї в належних житлово-побутових умовах.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд враховує її щире каяття та скоєння злочину у неповнолітньому віці.
Оскільки цей злочин ОСОБА_5 скоїла у період не відбутого покарання, призначеного за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 30 червня 2015 року, то покарання їй слід призначити за правилами ч.1ст.71 КК України.
На підставі викладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 можливо при призначенні їй покарання, пов`язаного з позбавленням волі, яке є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для застосування правил ст.ст.75,76,104 КК України не мається.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про її особу, відповідно до яких вона раніше судима не була, за місцем навчання та за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у службі у справах дітей, є сиротою, проживає та виховується бабкою в належних житлово-побутових умовах.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд враховує її щире каяття та скоєння злочину у неповнолітньому віці.
На підставі викладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 можливо при призначенні їй покарання у виді арешту, яке є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 не заявлений.
Судові витрати у розмірі 245грн.52коп., які складають вартість судової товарознавчої експертизи, слід віднести на рахунок держави, враховуючи, що неповнолітня ОСОБА_7 є сиротою та знаходиться на повному державному забезпеченні, а ОСОБА_6 , що є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_10 , знаходиться у важкому матеріальному положенні та неспроможна їх сплатити.
Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia Asha 311» та сім-карта мобільного оператора МТС передані за належністю потерпілій ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд
З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, а на підставі ч.1ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 30 червня 2015 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, і за сукупністю вироків призначити їй остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
ОСОБА_7 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.185 КК України, призначивши покарання у виді арешту строком на 15 (п`ятнадцять) діб.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Судові витрати у розмірі 245грн.52коп., які складають вартість судової товарознавчої експертизи, - віднести на рахунок держави.
Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia Asha 311» та сім-карта мобільного оператора МТС, - передані за належністю потерпілій ОСОБА_4 .
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя