Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_6
суддів:ОСОБА_7. і ОСОБА_8,
за участю прокурора ОСОБА_9
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 1 жовтня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2015 року у кримінальній справі щодо ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Залізничного районного суд м. Львова від 25 червня 2010 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного засудженому майна, який залишено без зміни ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 5 жовтня 2010 року.

Постановою Залізничного районного суд м. Львова від 23 березня 2015 року ОСОБА_5 відмовлено у відновленні строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Львівської області від 5 жовтня 2010 року та вироку Залізничного районного суд м. Львова від 25 червня 2010 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2015 року постанову Залізничного районного суд м. Львова від 23 березня 2015 року за клопотанням ОСОБА_5 залишено без зміни.

За змістом касаційної скарги засудженого, останній просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Скаржник зазначає, що апеляційний суд не зважив на поважність причин з яких він пропустив строк на касаційне оскарження та неналежно розглянув його апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка просила скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 354 КПК України 1960 року про дату призначення справи до апеляційного розгляду суд першої інстанції оповіщає заінтересованих осіб направленням відповідних повідомлень та шляхом поміщення оголошення на дошці об'яв. Засудженому, що утримується під вартою, про призначення справи до апеляційного розгляду повідомляється через начальника відповідної установи.

Як видно з матеріалів справи, призначаючи справу до апеляційного розгляду, суд першої інстанції, без виконання вимог ст. 351 КПК України 1960 року щодо повідомлення осіб, інтересів яких стосується апеляція, оповістив прокурора та засудженого про направлення апеляційної скарги останнього разом із матеріалами справи в апеляційний суд для розгляду. Про дату розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 місцевий суд його не повідомляв.

За таких обставин апеляційний суд без виконання по справі вимог ч. 3 ст. 354 КПК України 1960 року не міг розглядати апеляцію засудженого, однак розглянув її і тим самим позбавив заінтересованих осіб і засудженого можливості скористатися в апеляційному суді своїми правами, гарантованими їм нормами КПК України 1960 року.

Апеляційний суд, виходячи за межі наданих йому КПК України 1960 року повноважень, повідомив ОСОБА_5 про дату розгляду його апеляційної скарги, однак при цьому не переконався у отриманні засудженим такого повідомлення. Крім того, матеріали справи містять дані про те, що станом на 17 травня 2015 року ОСОБА_5 не було відомо про розгляд його апеляційної скарги 19 травня цього року.

Отже, порушення процедури повідомлення засудженого та неповідомлення інших заінтересованих осіб про дату розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5, призвело до істотних порушень вимог процесуального закону, що ставить під сумнів законність судового рішення.

Отже, наведене свідчить про порушення апеляційним судом права засудженого на захист, а це згідно з п. 3 ч. 2 ст. 370 КПК України 1960 року є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Крім того, розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 апеляційний суд не дотримався вимог ст. 377 КПК України 1960 року, відповідно до яких в ухвалі апеляційного суду, окрім інших обов'язкових даних, повинна бути зазначена суть апеляції, коротко викладені пояснення осіб, які брали участь у засіданні, і докладно - мотиви прийнятого судом рішення. При цьому усі доводи, що містяться в апеляції, мають бути ретельно вивчені, проаналізовані й зіставлені з наявними у справі і додатково поданими матеріалами, з тим, щоб жоден довід не залишився без відповіді в ухвалі. Частиною 2 ст. 377 КПК України 1960 року визначено, що при залишенні апеляції без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, із яких апеляцію визнано необґрунтованою.

Так ОСОБА_5 в апеляції на постанову місцевого суду твердив, що суд першої інстанції розглянув його клопотання без його участі та участі його захисника, а також що суд першої інстанції постановив судове рішення без дослідження медичних документів про його хворобу.

Апеляційний суд перевіряючи оскаржувану ОСОБА_5 постанову, хоча й зазначив у своїй ухвалі про такі доводи скаржника, однак відповіді на них не надав.

Вказані недоліки також вплинули на законність прийнятого апеляційним судом рішення, та перешкодили апеляційному суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення.

У зв'язку з наведеним ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд, який необхідно провести з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

Що ж до решти доводів засудженого у касаційній скарзі, то їх слід перевірити при новому апеляційному розгляді справи.

Керуючись ст. ст. 394, 395, 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2015 року у кримінальній справі щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

СУДДІ:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8