1Справа № 335/1973/13-к 1-кп/335/1/2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
запасного судді: ОСОБА_3 ,
за участю присяжних: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
запасних присяжних: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
при секретарі: ОСОБА_9 ,
прокурора: ОСОБА_10 ,
представника потерпілої: ОСОБА_11 ,
захисників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,
обвинувачених: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 по кримінальному провадженню,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_20 , обвинуваченого у скоєні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115; п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_21 , обвинуваченого у скоєні злочинів, передбачених ст. 257, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_22 , обвинуваченого у скоєні злочинів, передбачених ст. 257, ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115; п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115; ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_23 , обвинуваченого у скоєні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115; п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_24 , обвинуваченого у скоєні злочинів, передбачених ст. 257; п. п. 6, 12, ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_25 , обвинуваченого у скоєні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 15, п. п. 12 ч. 2 ст. 115; п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189; ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_26 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257; ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 8, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146; ч. 3 ст. 27, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч.1 ст. 263; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289; ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189; ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_27 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
На підставі статті 331 КПК України, суд поставив на розгляд питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.
Прокурор у судовому засіданні зазначив про необхідність продовження строків тримання під вартою всім обвинуваченим на 60 днів, оскільки на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Обвинувачені ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ОСОБА_25 ОСОБА_26 та їхні захисники заперечували щодо продовження строків тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_27 та його захисник ОСОБА_18 просили розглянути питання доцільності продовження строків тримання під вартою на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_21 , його захисник ОСОБА_17 не заперечували проти продовження строків тримання його під вартою.
Крім того, у судовому засіданні захисником ОСОБА_19 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_23 , надано письмові заперечення щодо доцільності продовження строку тримання під вартою свого підзахисного. З вказаних заперечень вбачається, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_23 затримано 13.03.2012 у порядку ст. 115 КПК України у редакції 1960 р. 15.03.2012 Орджонікідзевським районним судом ОСОБА_23 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який з того часу неодноразово продовжувався. До теперішнього часу він утримується у СІЗО №10 м. Запоріжжя. Таким чином, на сьогоднішній день, ОСОБА_23 утримується під вартою 3 роки і майже 9 місяців.
Захисник зазначає, що одного лише посилання на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатньо. Ці ризики повинні підтверджуватися відповідними матеріалами. Ніякі матеріали, що підтверджують наявність таких ризиків, прокурором не надаються. Сам факт підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину не є підставою для обрання такої суворої міри запобіжного заходу.
Жоден зі свідків чи потерпілих не заявляв про те, що ОСОБА_23 здійснював на них протизаконний вплив, жоден не заявив про необхідність застосування заходів безпеки.
Діючим КПК передбачено, що під час розгляду даного питання суд повинен перевіряти, в тому числі стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутацію особи, щодо якої вирішується питання доцільності продовження тримання під вартою.
Захисник просить суд врахувати те, що ОСОБА_23 має постійне місце проживання і реєстрації, має міцні соціальні зв`язки, є батьком неповнолітньої дитини доньки 2007 року народження, має батьків, які є пенсіонерами за віком; страждає на хронічне захворювання, наявність якого підтверджується медичними довідками, позитивно характеризується, він не оголошувався в розшук, не ухилявся від слідства та суду, всі докази зібрано під час досудового слідства, а отже їх не можливо знищити, або спотворити. Таким чином, продовження тримання ОСОБА_23 під вартою є недоцільним і йому може бути обрано більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_23 підтримав доводи свого захисника.
Заслухавши сторони кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено у судовому засіданні, ухвалою від 19 серпня 2015 року було продовжено ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 строк тримання під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі Управління пенітенціарної служби України в Запорізькій області строком на 60 днів, тобто до 13 грудня 2015 року.
Таким чином, строк тримання під вартою всіх обвинувачених, встановлений ухвалою суду, закінчується 13 грудня 2015 року.
Відповідно до частин першої та другої статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Зокрема, положеннями КПК України передбачено, що під час розгляду даного питання суд повинен перевірити: обґрунтованість підозри та вагомість доказів, тяжкість правопорушення, суспільну небезпеку правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутація та майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди, а також з дотриманням вимог ст.ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України постановити ухвалу, якою задовольнити або відмовити у задоволенні клопотання.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених, суд також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_20 обвинувачується у скоєні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115; п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 189 КК України, які відповідно до статті 12 КК України віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_20 для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суду не надано матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, медичних довідок про стан здоров`я тощо.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_20 , суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать його належної поведінки, з огляду на що суд вважає за доцільне продовжити йому термін тримання під вартою на 60 днів.
ОСОБА_21 обвинувачується у скоєні злочинів, передбачених ст. 257, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, які відповідно до статті 12 КК України віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_21 для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суду не надано матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, медичних довідок про стан здоров`я та ін.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_21 , його думку, суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать його належної поведінки, з огляду на що суд вважає за доцільне продовжити йому термін тримання під вартою на 60 днів.
ОСОБА_22 обвинувачується у скоєні злочинів, передбачених ст. 257, ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115; п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115; ч.4 ст.189 КК України, які відповідно до статті 12 КК України віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_22 для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суду не надано матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого медичних довідок про стан здоров`я та інших документів.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_22 , суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать його належної поведінки, з огляду на що суд вважає за доцільне продовжити йому термін тримання під вартою на 60 днів.
ОСОБА_24 , обвинувачується у скоєні злочинів, передбачених ст. 257; п. п. 6, 12, ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 189 КК України, які відповідно до статті 12 КК України віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_24 для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суду не надано матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого медичних довідок про стан здоров`я, тощо.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_24 суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать його належної поведінки, з огляду на що суд вважає за доцільне продовжити йому термін тримання під вартою на 60 днів.
ОСОБА_25 обвинувачується у скоєні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 15, п. п. 12 ч. 2 ст. 115; п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189; ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 289 КК України, які відповідно до статті 12 КК України віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_25 для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суду не надано матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого медичних довідок про стан здоров`я та інших матеріалів.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_25 суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать його належної поведінки, з огляду на що суд вважає за доцільне продовжити йому термін тримання під вартою на 60 днів.
ОСОБА_26 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257; ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 8, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146; ч. 3 ст. 27, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч.1 ст. 263; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289; ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189; ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, які відповідно до статті 12 КК України віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_26 для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суду не надано матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, медичних довідок про стан здоров`я, документів про сімейний стан тощо.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_26 суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать його належної поведінки, з огляду на що суд вважає за доцільне продовжити йому термін тримання під вартою на 60 днів.
ОСОБА_27 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, які відповідно до статті 12 КК України віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_27 для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суду не надано матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого медичних довідок про стан здоров`я.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_27 , суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать його належної поведінки, з огляду на що суд вважає за доцільне продовжити йому термін тримання під вартою на 60 днів.
При вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також враховує правові позиції. викладені у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції». Зокрема, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає виправданим тримання обвинувачених під вартою.
З наведених підстав, суд доходить висновку, що обвинуваченим ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.
Суд, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_23 , враховує наступне.
ОСОБА_23 обвинувачується у скоєні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115; п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, які відповідно до статті 12 КК України віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких. На момент розгляду у суді цього питання ОСОБА_23 перебуває під вартою 3 роки 9 місців.
Відповідно до позиції, висловленої ЄСПЛ в рішенні від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» і підтвердженої Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 04.04.2013 №511-550/014-13, в яких зокрема, цитується п. 3 ст. 5 Конвенції, де зазначено, що за спливом певного часу, лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі і судові органи зобов`язані навести інші аргументи для продовження тримання під вартою.
Судом встановлено, що ОСОБА_23 має постійне місце проживання і реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , має міцні соціальні зв`язки. Так, він є батьком неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_28 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , має батьків, які є пенсіонерами за віком, що підтверджується пенсійними посвідченнями серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 . Під час судового розгляду справи не встановлено випадків здійснення ОСОБА_23 протизаконного впливу на свідків чи потерпілих.
Також судом приймається до уваги, що ОСОБА_23 страждає на хронічне захворювання (виразкова хвороба, хронічна виразкова хвороба луковиці дванадцятипалої кишки), наявність якого підтверджується медичними документами, позитивно характеризується, не ухилявся від слідства та суду. Крім цього, обвинуваченого ОСОБА_23 з позитивної сторони характеризує його примірна поведінка під час проведення судових засідань, що дає підстави вважати його особою, яка заслуговує на довіру.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишити житло цілодобово або у певний період. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно з ч. 1 ст. 195 КПК України, застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, а також межі пред`явленого йому обвинувачення, тривалість перебування під вартою, та обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність зміни ОСОБА_23 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, зобов`язавши останнього прибувати до суду за першою вимогою, не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.
На переконання суду такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 331, 372, КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 5 лютого 2016 року, яких утримувати в арештному домі Запорізького слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 10.
Змінити ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю шляхом заборони ОСОБА_23 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, які слід обчислювати з 8 грудня 2015 року до 5 лютого 2016 року, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_23 обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою,
- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_23 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, у відповідності до якої, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
В разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, та направити начальнику Запорізького слідчого ізолятору Управління пенітенціарної служби України в Запорізькій області, органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_23 для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини, повний текст ухвали виготовлено 10 грудня 2015 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6