Дата документу Справа № 336/2090/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/2090/15-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/1503/15 ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає у АДРЕСА_1 , працює двірником ОГК «Металург», одружений, який має середню освіту, раніше судимий вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2014 року за ст. 185 ч. 1 КК України до 240 годин громадських робіт (на час розгляду справи судом першої інстанції відбуто 172 години),

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 393,12 гривень.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду 18 січня 2015 року, приблизно о 02-00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи біля торгівельного кіоску біля будинку № 16 по вул. Авраменка у м. Запоріжжя, діючи умисно, потворно, шляхом зриву навісних замків, незаконно проник до морозильної камери, звідки таємно викрав належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 263,86 гривень, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню, через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, а саме через необґрунтоване звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням. Просить вирок скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді 3 років 8 днів позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який просив зважити на те, що на момент розгляду апеляції Демяненко відбув громадські та не призначати йому покарання на підставі ст. 71 КК України, пояснення обвинуваченого і захисника, які в судовому засіданні надали довідку про відбуття ОСОБА_11 громадських робіт, призначених вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2014 року, свідоцтво про шлюб, укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_12 , довідку з медичної установи про вагітність останньої, та висловили думку про законність вироку місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як вбачається із змісту вироку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винності ОСОБА_7 у вчинені злочину та кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України. Обґрунтованість цих висновків суду першої інстанції у апеляційному порядку не оскаржуються.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, якезгідно апеляції прокурора є м`яким і не відповідає вимогам закону, то колегія суддів дійшла наступного.

Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 65, 71 КК України.

Так, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, визнання вини обвинуваченим та добровільне відшкодування шкоди визнав за обставини, що пом`якшують покарання.

При цьому суд обґрунтовано застосував принцип часткового складання покарань за сукупністю злочинів, передбачений ст. 70 КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи те, що обвинувачений на час розгляду апеляції, відбув громадські роботи, призначені попереднім вироком; має вагітну дружину, добру поведінку, постійне місце роботи та проживання; колегія суддів в даному конкретному випадку вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а відтак підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді: