справа № 216/8056/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2015 року року
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, який проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», на утриманні має неповнолітню дитину 2008 р.н., одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, -
На підставі Указу Президента України № 303/2014, 04 серпня 2014 року ОСОБА_4 призвано за мобілізацією до Збройних Сил України.
04 серпня 2014 року наказом № 192 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів), зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
28 серпня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до лікувального закладу комунальний заклад «Криворізька міська лікарня №3» Дніпропетровської області за медичною допомогою, того ж дня ОСОБА_4 було надано медичну допомогу, останній госпіталізований не був, повинен був 01 вересня 2014 року повернутися до частини.
Однак, 01 вересня 2015 року сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , не з`явився вчасно без поважних причин на службу із лікувального закладу, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та ухилявся від проходження військової служби протягом 13 діб, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
Таким чином, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та проходячи військову службу на посаді командира танку 3-го танкового взводу 3-ї танкової роти НОМЕР_3 танкового батальйону, на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення до військової частини з метою ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, 08.00 год. 01 вересня 2014 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин та тимчасово ухилявся від військової служби до 09.00 год. 14 вересня 2014 року тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 407 КК України не з`явлення на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що в кінці серпня 2014 року він захворів були сильні головні болі, високий тиск, в військовій частині йому надали першу допомогу, після чого відвели в Криворізьку міську лікарню № 3. Будучи в лікарні самопочуття його покращилося, він не дочекавшись лікаря поїхав до себе додому, рідним сказав, що в нього відпустка. Весь час він знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , до військової частини повернувся 14 вересня 2015 року та на теперішній час звільнений у запас. У вчиненому злочині розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання.
Винність обвинуваченого крім його показань також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:
- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.09.2014 № 1368 про призначення службового розслідування по факту відсутності на службі військовослужбовців 3 танкового батальйону а.с.19;
- актом службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини командиром танку НОМЕР_4 танкового взводу 3-ї танкової роти НОМЕР_3 танкового батальйону сержантом ОСОБА_4 а.с.20-21;
- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12.09.2014 № 1454 про результати службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини сержантом ОСОБА_4 а.с.26.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні за ст.407 ч.2 КК України нез`явлення вчасно військовослужбовця без поважних причин на службу із лікувального закладу тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особистість винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину, та вважає, можливим призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу на користь держави.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1500 /тисяча п`ятсот/ грн.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення.
СУДДЯ: