Справа № 487/1190/15-к
Провадження № 1-кп/487/216/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015 року колегія суддів Заводського районного суду м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

малолітньої особи - ОСОБА_11 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_12 ,

законного представника малолітнього ОСОБА_13 ,

представника служби у справах дітей

Миколаївської районної держадміністрації ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відносно:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульянівка, Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, учня 8 класу Ульянівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, раніше не судимого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про застосування примусових заходів виправного характеру за скоєння суспільно небезпечного діяння, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
встановила:

29 жовтня 2014 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні покинутої будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які у нього виникли з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у тому ж місці, спровокував словесний конфлікт з останнім, в ході якого вони висловлювались на адресу один одного словами нецензурної лексики, після чого ОСОБА_9 покинув приміщення будівлі та пішов.

В цей же день, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 будучи ображеним на ОСОБА_15 за нецензурні висловлювання останнім на його адресу, вирішив помститися йому. Зустрівши малолітнього ОСОБА_11 запропонував піти до вищевказаної покинутої будівлі, де знаходився ОСОБА_15 , на що малолітній ОСОБА_11 погодився.

Після чого, того ж дня, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 спільно з малолітнім ОСОБА_11 , прийшли до покинутої будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився ОСОБА_15 , та діючи умисно, по черзі нанесли останньому ногами удари у різні частини голови, тулубу та кінцівок, при цьому нанесли не менше 7-10 ударів кожний. Після чого, ОСОБА_9 та малолітній ОСОБА_11 покинули ОСОБА_15 , який подавав ознаки життя, у вищевказаній будівлі та пішли.

В цей же день, приблизно о 21 годині 50 хвилин, ОСОБА_9 та малолітній ОСОБА_11 , поблизу зазначеної будівлі, розташованої по АДРЕСА_2 , зустріли брата малолітнього ОСОБА_11 - ОСОБА_10 та запропонували піти разом з ними до вищевказаної покинутої будівлі,де залишився потерпілий ОСОБА_15 , на що останній погодився, а також розповіли ОСОБА_10 , що вони у приміщенні покинутої будівлі побили ОСОБА_15 .

Того ж дня, приблизно о 22 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та малолітній ОСОБА_11 прийшли до покинутої будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в якій в цей час продовжував знаходитися ОСОБА_15 та подавав ознаки життя. Знаходячись в приміщенні покинутої будівлі, з метою протиправного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , по черзі нанесли потерпілому удари ногами у різні частини голови, тулубу та кінцівок, де розташовані життєво важливі органи, при цьому нанесли не менше 10-15 ударів кожний, внаслідок чого спричинили ОСОБА_15 тяжкі тілесні ушкодження, від отримання яких останній. помер..

Малолітній ОСОБА_11 , допитаний у присутності законного представника ОСОБА_13 та спеціаліста ОСОБА_16 суду показав, що 29 жовтня 2014 року ввечері зустрівся з ОСОБА_9 , який сказав, що в приміщенні покинутої будівлі контори знаходиться нетверезий солдат, запропонував піти до нього та сказав, що у солдата можна узяти сигарети, на що він погодився. Через вікно вони вдвох з ОСОБА_9 залізли до вказаної будівлі та побачили воєнного, який спав на залізному ліжку з сіткою. Вони з ОСОБА_9 привіталися, а потім попросили у воєнного сигарети, які він їм дав. Потім вони почали розмовляти з воєнним, який був у стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час ОСОБА_9 запропонував йому перекинути ліжко. В цей час воєнний лежав. Вдвох з ОСОБА_9 вони перевернули ліжко, в наслідок чого воєнний опинився на підлозі під сіткою ліжка, а вони через вікно втекли. Через деякий час вони повернулися, щоб побачити, що робить воєнний. Останній продовжував лежати під сіткою ліжка. Вони знову залізли до приміщення покинутої будівлі, спочатку стояли поряд, а потім ОСОБА_9 запропонував перевірити кишені у воєнного, на що він погодився. У кишенях ОСОБА_9 знайшов мобільний телефон, який забрав собі та сигарети, при цьому ОСОБА_9 сказав , щоб він став на сітку та притримував воєнного, якщо останній захоче піднятися. Потім ОСОБА_9 почав бити воєнного та наказав бити і йому, перед побиттям сітку прибрали. Били ногами. Зразу ОСОБА_9 бив в область спини. Воєнний в цей час стогнав, хотів піднятися, відповзав, але вони продовжували його бити по різним частинам тіла, відходили десь на метр та знову били. Особисто він наніс біля 20-30 ударів. Били близько 40 хвилин. ОСОБА_9 також біля 4-5 разів вдарив воєнного кулаком по обличчю, при цьому він говорив ОСОБА_9 , що вони можуть вбити воєнного якщо і далі будуть його бити, але ОСОБА_9 не зупинявся. Потім вони вдвох підняли воєнного за руки, він ще йшов, поклали на ліжко, вийшли з будівлі та пішли у сторону автобусної зупинки, де зустріли його рідного брата ОСОБА_10 . ОСОБА_9 перший розповів його брату про те, що вони побили воєнного, який знаходиться в приміщенні покинутої будівлі контори та запропонував піти подивитися, що робить воєнний. Його брат ОСОБА_10 заліз до будівлі через вікно, а вони з ОСОБА_9 зайшли через двері до приміщення та побачили, що воєнний сидить на ліжку, на ньому була одіта шуба та воєнні штани. Побачивши їх воєнний став казати, що вони його побили, потім став на них кричати. Вони побалакали з воєнним хвилин 5, після чого воєнний сказав, що хоче спати, але вони, за пропозицією ОСОБА_9 , знову перевернули воєнного з ліжка та почали його бити. Спочатку воєнного били ОСОБА_9 та він, а потім підійшов його брат ОСОБА_10 та на вимогу ОСОБА_9 також став бити воєнного, спочатку бив ззаду. Він особисто бив по спині воєнного ногами. Били близько 30 хвилин. по різному, з розбігу ОСОБА_9 плигав на воєнного, який у цей час лежав на підлозі та опору не чинив, плигали на живіт, в область грудної клітини. В ході побиття ОСОБА_9 зняв шубу та труси з воєнного, а його брат ОСОБА_10 зняв штани. Воєнний ще хотів надіти на себе труси, але ОСОБА_9 його вдарив, він особисто наніс воєнному в цей час два удари. Коли вони втрьох уходили з приміщення будівлі, то воєнний лежав на боку, був ще живий та дуже стогнав. По дорозі балакали про те, що воєнний може померти. На наступний день він боявся, що зустріне воєнного, який за скоєне може його побити. Пізніше вони втрьох, тобто він, ОСОБА_9 та його брат ОСОБА_10 пішли до контори подивитися на воєнного, якого вони перед цим побили. У приміщенні будівлі вони побачили воєнного, який лежав на боку обличчям до стіни, як йому здалося перед цим воєнний перевернувся. Коли він підійшов до воєнного, то побачив, що останній мертвий, тому вони почали думати куди подіти тіло воєнного. ОСОБА_9 запропонував заховати тіло воєнного у підвал, однак в цей день вони нічого зробити не змогли, а на наступний день дізналися, що тіло воєнного вже знайшли. Також вказав, що бити воєнного його заставив ОСОБА_9 , якого він боявся, так як були випадки, коли ОСОБА_9 сам його бив.

Вчинення малолітнім ОСОБА_11 суспільно небезпечного діяння за вказаних обставин підтвердилося доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Зокрема, показами обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що 29 жовтня 2014 року ввечері вони разом із малолітнім ОСОБА_11 в приміщенні покинутої будівлі контори побили незнайомого воєнного, який був у стані сп`яніння, били усі втрьох по спині та ногам, удари наносили ногами не менш як по 10 ударів кожний, воєнний вигинався та стогнав, після побиття залишався лежати в будівлі.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що у листопаді 2014 року була понятою при проведені слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , останній в її присутності без будь-якого тиску розповідав, як він особисто, ОСОБА_18 та ОСОБА_11 били незнайомого їм воєнного, як учасник слідчої дії вона прочитала та підписала про це протокол, зауважень до якого в неї не було.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2582 від 21.11.2014 року у потерпілого ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження у вигляді поширених крововиливів на слизовій обох губ, наскрізної рани на нижній губі; саден в лобній області справа та зліва; синця, садна на повіках лівого ока, ран в потиличній області зліва; крововиливів у м`які тканини голови; синця на передній поверхні грудної клітки; саден на правій боковій поверхні живота у краю реберної дуги; синця на правій боковій поверхні живота; 2 синців в області спини по задній пахвовій лінії справа; синця та садна на тильній поверхні лівої кисті; близько 2000 мл темної рідкої крові у черевній порожнині; слідів темної рідкої крові у плевральних порожнинах; повного розриву лівого купола діафрагми; множинних переломів ребер по декільком анатомічним лініям; крововиливів у внутрішні органи (в м`які тканини грудної клітки навколо переломів, селезінку, шлунок, ліву нирку); неповного розриву брижі тонкої кишки; всі вищеописані тілесні ушкодження є прижиттєвими, утворилися незадовго (не більш ніж 0,5-1 година) до настання смерті; тілесні ушкодження утворились від неодноразової механічної дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки чи ноги; за ступенем тяжкості в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого, і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю; дані ушкодження не могли утворитись в результаті падіння з положення стоячи з послідуючим ударом о тверду поверхню землі, полу, то що.

Крім того, обставини скоєння малолітнім ОСОБА_11 суспільно небезпечного діяння за вказаних обставин підтверджуються також наступним:

- даними зареєстрованого за № 2217 03.11.2014 року в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події рапорту оперативного чергового Миколаївського РВ УМВС України в Миколаївській області ст.. лейтенанта міліції ОСОБА_19 , згідно якого 03.11.2014 року о 14.20 год. до ЧЧ Миколаївського РВ від голови Ульяновської сільської ради надійшло повідомлення, що у АДРЕСА_2 в приміщенні напіврозібраної будівлі колишньої контори виявлено труп невпізнаного чоловіка приблизним віком 25-30 років з тілесними ушкодженнями у вигляді синців на обличчі та перелому ребер зліва та справа. Труп направлено на СМЕ;

-даними протоколу огляду місця події від 03.11.2014 року, а саме двоповерхової кам`яної будівлі, розташованої в АДРЕСА_2 , у ході якого було оглянуте та описане вказане приміщення, виявлено труп невпізнаного чоловіка та вилучено з підлоги біля трупу змив речовини бурого кольору, змив РБК та інші речі;

-даними фототаблиці зображень до протоколу огляду місця події від 03.11.2014 року;

-даними двох протоколів пред`явлення трупа для впізнання від 05.11.2014 року, згідно яких військовослужбовці ОСОБА_20 та ОСОБА_21 впізнали особу покійного як ОСОБА_15 ;

-даними протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_9 в порядку ст. 208 КПК України, в ході якого у підозрюваного було вилучено мобільний телефон марки « NOKIA -1280» IMEI: НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_15 ;

-даними протоколу огляду місця події від 05.11.2014 року, а саме приміщення квартири АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_9 , та у ході огляду квартири були виявлені та вилучені предмети: сім карти мобільного оператора, яка належить потерпілому ОСОБА_15 , кросівки сірого кольору, штани спортивні та куртка. При цьому законний представник обвинуваченого ОСОБА_12 добровільно письмово надала дозвіл працівникам міліції на огляд даної квартири;

-даними виписки з журналу реєстрації трупів м. Миколаєва СМЕ №2582 на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де вказані дата і причини його смерті, дата розтину трупа та експерт, який його проводив ОСОБА_22 ;

-даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 05.11.2014 року, а саме ОСОБА_9 , якого було затримано в присутності понятих, адвоката та представника служби у справах дітей і роз`яснено його законні права та обов`язки;

-даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 05.11.2014 року, а саме ОСОБА_10 , якого було затримано в присутності понятих та адвоката і роз`яснено його законні права та обов`язки;

-даними заяви ОСОБА_10 від 06.11.2014 року, прийняту слідчим СВ, про долучення до матеріалів кримінального провадження одягу та взуття ОСОБА_10 , яке було надягнуте на ньому 29.10.2014 року при нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 ;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 06.11.2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_9 , який в присутності захисника, представника служби у справах дітей, експертів та інших учасників добровільно розповів, показав на місці і на манекені обставини нанесення ним 29.10.2014 року тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 . Покази ОСОБА_9 були зафіксовані на носії інформації DWD-R диску 4,7 GВ., вказаний диск був оглянутий у ході судового розгляду;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 06.11.2014 року за участю ОСОБА_10 , який в присутності захисника, експертів та інших учасників добровільно розповів, показав на місці і на манекені обставини нанесення ним 29.10.2014 року тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 . Покази ОСОБА_10 були зафіксовані на носії інформації DWD-R диску 4,7 GВ, вказаний диск був оглянутий у ході судового розгляду;

-даними двох протоколів за результатами проведення НС(Р)Д від 10.12.2014 року в результаті яких було встановлено місцезнаходження радіоелектронних засобів з абонентскими номерами за адресою АДРЕСА_4 ;

-даними проведення слідчого експерименту від 15.01.2015 року за участю малолітнього ОСОБА_11 , який в присутності захисника, спеціаліста педагога, законного представника і понятих на місці добровільно розказав та показав обставини нанесення ним, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 29.10.2014 року у приміщенні будівлі по АДРЕСА_5 ;

-даними фототаблиці до слідчого експерименту від 15.01.2015 року;

-даними протоколу огляду предметів від 24.01.2015 року, вилучених по кримінальному провадженню.

-даними заяви потерпілої ОСОБА_23 від 14.11.2014 року про те, що вона просить прийняти міри до невідомих осіб, які 29.10.2014 року викрали мобільний телефон марки «NOKIA- 1280», який належав її покійному чоловікові ОСОБА_15 , коли він перебував у с. Ульянівка Миколаївського району Миколаївської області.

Оцінюючи досліджені судом докази, колегія суддів приходить до висновку, що кваліфікація дій малолітнього ОСОБА_11 як суспільно небезпечне діяння, передбачене п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб (умисне вбивство) свого підтвердження у суді не знайшла, виходячи з наступного:
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. п. 16 та 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року « Вчинене за попередньою змовою групою осіб умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину домовилися про спільне його виконання… Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного…Визначеним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого ставлення винного до її настання характеризується необережністю).
Виходячи з того, що в судовому засіданні не встановлена наявність домовленості між учасниками побиття потерпілого ОСОБА_15 на позбавлення його життя, що цього не вбачається з характеру їх дій за наданими у суді показами, колегія суддів вважає, що в судовому засіданні було доведено те, що малолітній ОСОБА_11 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
Законний представника малолітнього ОСОБА_11 - ОСОБА_13 судовому засіданні пояснила, що виховувала малолітнього сина ОСОБА_11 сама, мешкає з ним у своєї матері, постійного заробітку не має, на утриманні має ще двох синів, одним з них є ОСОБА_10 , просить не застосовувати до її сина ОСОБА_11 примусові заходи виховного характеру, вважає, що може забезпечити його належне виховання сама, бо син її слухає та добре навчається.

Захисник в судовому засіданні просив врахувати думку матері і залишити малолітнього під наглядом матері.
Представника служби у справах дітей Миколаївської районної держадміністрації в судовому засіданні пояснив, що з малолітнім ОСОБА_11 працівниками служби також проводилася виховна робота, але це не принесло бажаних результатів. При ухваленні рішення по даній справі покладається на розсуд суду та просить врахувати незадовільне відношення матері до виконання батьківських обов`язків та тяжкі побутові умови родини ОСОБА_24 .

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що дії малолітнього ОСОБА_11 підпадають під ознаки п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України і його вина у вчиненні даного діяння доведена в повному обсязі. Однак в силу того, що ОСОБА_11 не досяг віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, відносно нього слід застосувати примусові заходи виправного характеру.
Вислухавши учасників даного кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що в судовому засіданні було доведено те, що малолітній ОСОБА_11 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
При цьому колегія суддів приймає до уваги те, що ОСОБА_11 скоїв дане діяння, будучи особою, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, і відносно нього в силу ст. 22, ч. 2 ст. 97, ч. 2 ст. 105 КК України слід застосувати примусові заходи виправного характеру.

Одночасно колегія суддів враховує те, що малолітній ОСОБА_11 вийшов з-під контролю своєї матері ОСОБА_13 , оскільки остання не займається його вихованням, що призвело до неналежної поведінки ОСОБА_11 , а також останній товаришує з особами схильними до вчинення суспільно небезпечних діянь, а тому його необхідно направити до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків з метою його виправлення, але не більш ніж на два роки.

Керуючись ст. ст. 498, 501 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Застосувати до малолітнього ОСОБА_11 у зв`язку із вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, примусовий захід виховного характеру у вигляді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків строком на два роки.
Строк ОСОБА_11 за даною ухвалою рахувати після вступу її в закону силу з часу прибуття ОСОБА_11 до відповідної установи.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 30 діб з моменту її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3