УХВАЛА

іменем України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_13,
суддів: при секретаріОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
за участю прокурора захисника засудженого ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 15 вересня 2015 року кримінальне провадження № 0000480 щодо ОСОБА_7,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 24 липня 2013 року

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки 6 місяців та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2 - 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишено без розгляду.

Вироком Апеляційного суду Одеської області від 9 квітня 2015 року зазначений вирок місцевого суду в частині призначеного основного покарання скасовано та постановлено новий вирок, яким ОСОБА_7 призначено за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 2 роки позбавлення волі.

В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про зміну вироку апеляційного суду.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 03 березня 2013 року, близько 11год.20 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та керуючи автомобілем BMW 525 (державний номер НОМЕР_1), рухаючись зі швидкістю понад 180 км/год по автодорозі сполученням Київ-Одеса у напрямку м. Одеси, порушив пункти 2.3 б, 2.9 а, 12.1, 12.6 ґ, 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 1102 (державний номер НОМЕР_2), що рухався у попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля ЗАЗ ОСОБА_10 та пасажиру ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, а малолітньому ОСОБА_12 - тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть.

Засуджений, обгрунтовуючи прохання про зміну вироку апеляційного суду, вказує на невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості. Просить призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді виправних робіт.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи касаційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти пом'якшення засудженому покарання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційній скарзі не оскаржуються.

Доводи касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновки апеляційного суду щодо призначеного ОСОБА_7 покарання.

При призначені ОСОБА_7 покарання апеляційний суд, на підставі вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що є тяжким, дані про особу засудженого, обставини, що пом'якшують і обтяжують його покарання.

При цьому апеляційним судом правильно враховані конкретні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також всі обставини, у тому числі і наведені у касаційній скарзі, які пом'якшують покарання, та обґрунтовано застосовано положення ст. 69 КК з призначенням основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.286 КК України .

Отже, покарання ОСОБА_7 апеляційним судом призначено у відповідності до загальних засад призначення покарання, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Вирок апеляційного суду постановлений у відповідності до вимог ст.420 КПК, відповідає вимогам ст.374 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та зміни вироку апеляційного суду з підстав, зазначених у касаційній скарзі засудженого.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б перешкодили чи могли перешкодити повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок щодо ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Апеляційного суду Одеської області від 9 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15