Ухвала

іменем україни

05 жовтня 2015 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючої ОСОБА_5
суддів:ОСОБА_6., ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26 серпня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000050 щодо ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

Вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2015 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Біла Липовецького району Вінницької області, проживаючого у АДРЕСА_1, громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,
засуджено за ст. 336 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покладено обов'язки, передбачені пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 КК.

Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він у порушення вимог ст. 65 Конституції України, статей 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», будучи придатним за станом здоров'я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, будучи належним чином попередженим про необхідність прибуття до призовного пункту, умисно без поважних причин не з'явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 Тернопільської області о 9 годні 02 березня 2015 року для проходження служби в Збройних Силах України.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 26 серпня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м'якості, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує на неправильне застосування щодо ОСОБА_4 положень ст. 75 КК, що призвело до м'якості призначеного йому покарання. Вважає, що звільнення засудженого від відбування покарання не сприятиме виховній ролі покарання та попередженню нових злочинів.

Перевіривши доводи касаційної скарги прокурора, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_4 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ст. 336 КК у касаційному порядку не оскаржені.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_4 за ст. 336 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці, а також про звільнення його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням, суд в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який не має судимості, позитивно характеризується за місцем проживання, пом'якшуючі покарання обставини - визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З огляду на це суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покладенням обов'язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Призначене ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК відповідає вимогам ст. 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати його явно несправедливим через м'якість колегія суддів не убачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі прокурора.

Переглядаючи вирок за апеляцією прокурора, доводи якої аналогічні доводам його касаційної скарги, навівши в ухвалі докладні мотиви й підстави визнання апеляційної скарги необґрунтованою, апеляційний суд правильно залишив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 без зміни.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 26 серпня 2015 року щодо ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7