справа № 462/513/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника у справах дітей: ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003716 про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Свалява Закарпатської області, неодруженого, який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Порошково Перечинського району Закарпатської області, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_2 , без освіти, має на утриманні малолітнього сина, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_8 за попередньою змовою у групі осіб із ОСОБА_9 , 28.12.2015 року близько 23.00 год., перебуваючи на вул. Широкій, 85 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я, що полягало у нанесенні ударів руками та ногами по обличчю та тулубу ОСОБА_4 , що згідно висновку експертизи №2260 від 30.12.2015 року відобразилося у наявності синців в ділянці нижньої щелепи зліва, на шкірі і червоній каймі нижньої губи посередині, на слизовій оболонці нижньої губи зліва, садно на слизовій оболонці нижньої губи зліва та відносяться до легкого тілесного ушкодження, відкрито викрали карточку «Kredobank» у ОСОБА_4 , якого погрозами подальшого застосування до нього такого ж насильства змусили повідомити пін-код до банківської картки, з метою наступного заволодіння коштами потерпілого на суму 237 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства, вчинені за попередньою змовою групою осіб доведена повністю і їх дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні обвинуваченим виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 є щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім, а обставини, що обтяжують покарання - судом не встановлені.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 є щире каяття, а обставини, що обтяжують покарання - судом не встановлені.

Відповідно до положень ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Виходячи з роз`яснень, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 24.10.2003 року, якщо якась із обставин, наведених у ч.1 ст.66, ч.1 ст.67 КК України, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд при призначенні покарання не може ще раз ураховувати її як пом`якшуючу або обтяжуючу покарання обставину.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким злочином, вчинений умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб; особу винного який раніше не судимий, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Суд також бере до уваги думку потерпілого, який повідомив, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_8 не має і просить суворо не карати, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.ст.75, 104 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким злочином, вчинений умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб; особу винного який раніше не судимий, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Суд також бере до уваги думку потерпілого, який повідомив, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_9 не має і просить суворо не карати, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Згідно ст.337 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою слід скасувати, звільнивши його негайно з-під варти в залі судового засідання.

Керуючись ст.ст. 100, 337, 368-371, 373-375 КПК України, суд,
з а с у д и в:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 /один/ рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 , протягом іспитового строку, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його негайно з-під варти в залі судового засідання.

Зарахувати ОСОБА_8 в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 29 грудня 2015року по 22 лютого 2016року /Львівська установа виконання покарань №19/, на підставі ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 /один/ рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 , протягом іспитового строку, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді застави в розмірі 30 000,00 /тридцять тисяч/ гривень скасувати після набранням вироком законної сили. Грошові кошти в сумі 30 000,00 /тридцять тисяч/ гривень внесені в якості застави - повернути заставодавцю ОСОБА_11 , після набранням вироком законної сили /а.с.25/.

Речові докази: мобільний телефон марки «Нокіа N72» та пластикову картку «Kredo Bank», які передано на зберігання потерпілому /матеріали кримінального провадження /а.с.97-98/ повернути потерпілому ОСОБА_4 , як власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1