Код суду 233 Справа № 233/4388/15-к
Вирок
Іменем України
17 серпня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю: прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дзержинськ, Донецької області, українця, громадянина України, із середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, працездатного, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У 2008 році ОСОБА_4 , знаходився в м. Дзержинськ, Донецької області, де знайшов металевий предмет, схожий на кастет. Достовірно знаючи, що кастет є холодною зброєю, реалізуючи свій злочинний намір на носіння холодної зброї з метою самозахисту, не маючи законного дозволу на носіння холодної зброї, в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України від 21 серпня 1998р. №622, навмисне без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 підняв вказаний кастет с землі, та поклав його у свою сумку і таким чином незаконно носив при собі холодну зброю, без передбаченого законом дозволу до 16 травня 2015 року. 16 травня 2015 року о 13 годині 45 хвилин, на пероні ст. «Костянтинівка» ДП «Донецька залізниця», у м. Костянтинівка Донецької області по вул. Леніна, 81, працівниками ЛВ на ст. Слов`янськ УМВС України на Донецькій залізниці було виявлено у ОСОБА_4 у його сумці металевий предмет, який є ударно - дробильною холодною зброєю, виготовлений саморобним способом за типом кастетів.
Таким чином, ОСОБА_4 звинувачується у тому, що він своїми умисними діями здійснив носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу тобто, скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.
Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.2 КК України, та сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень. Крім того, згідно умов вказаної угоди обвинувачений зобов`язався з`являтись по першому виклику прокурора, судді та надавати правдиві показання. В угоді передбачені наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, які роз`яснені обвинуваченому.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 27 травня 2015 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.2 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості від 27 травня 2015 року укладену з ОСОБА_4 ..
Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468 - 475 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Положеннями статті 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладання та підписи сторін.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, прокурором враховано особу обвинуваченого, який раніше не засуджувався, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра, нарколога не перебуває, та обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , якими є щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не визнано.
Крім того, судом встановлено, що угода про визнання винуватості від 27 травня 2015 року укладена між прокурором відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності та нагляду за додержанням законів при проваджені досудового розслідування прокуратури Донецької області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ст. 263 ч.2 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності та нагляду за додержанням законів при проваджені досудового розслідування прокуратури Донецької області юрист 2-го класу ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 27 травня 2015 року та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Речовий доказ металевий виріб ударно-дробільної холодної зброї саморобний за типом «кастет», який зберігається у сейфі для зберіганні для вилученої зброї на ст.. Слов`янськ УМВС України на Донецькій залізниці слід знешкодити.
Суд також вирішує стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи речових доказів у сумі 245,70 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь користь держави судові витрати за проведення судової експертизи речових доказів у сумі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 70 копіок.
Речовий доказ металевий виріб ударно-дробільної холодної зброї саморобний за типом «кастет», який зберігається у сейфі для зберіганні для вилученої зброї на ст.. Слов`янськ УМВС України на Донецькій залізниці знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.
Суддя