Справа № 11-1090 Головуючий у І інстанції Потоцький
Категорія 3 27.10.2011
УХВАЛА

Іменем України

« 27 » жовтня 2011 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Ігнатюка О.В.

суддів - Ященко І.Ю., Каленченко Н.О.

з участю прокурора Скрипки І.М.

адвоката ОСОБА_2Д

потерпілої ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями помічника Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора, потерпілої ОСОБА_3, захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого, засудженого ОСОБА_5 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року, яким

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, -

засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі, за ч.1 ст.122 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 13 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 4111 грн.91 коп. матеріальної шкоди та 150 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 судові витрати за проведення експертиз у розмірах : 743 грн.21 коп., 973 грн.53 коп., 1216 грн.16 коп.

Постановлена окрема постанова на адресу Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора для вирішення питання про законність постанови ст. слідчого прокуратури від 26.05.2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за ст.162 КК України.

За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним і засуджений за вчинення злочинів за наступних обставин.

5 квітня 2010 року близько 10 год. ОСОБА_5, на прохання співмешканки ОСОБА_7 з якою проживав останні 11 років у фактичних шлюбних стосунках, з

2.

метою допомогти їй забрати її дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5, яка з 31.03.2010р. почала проживати спільно з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, вважаючи, що ОСОБА_8 проживає з ОСОБА_9 під його психологічним та фізичним впливом, взявши з собою свою власну мисливську рушницю ЕЖ-43, 12 калібру, №9123482, що перебувала у його розпорядженні на підставі дозволу від 11.12. 1991 р., наданого Ружинським МРВ ІУМВС України в Житомирській області та 36 патронів вказаного калібру до цієї рушниці, з метою використання її вразі виникнення необхідності, оскільки розповідь ОСОБА_7 його сильно занепокоїла, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_6, який також приїхав на прохання ОСОБА_7, прибули до будинку № 25 по вул. Генерала Іваневського в м. Переяслав-Хмельницький Київської області, де ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зайшли до приміщення веранди будинку зустрівши власницю ОСОБА_3, яка одразу виразила свої невдоволення з приводу їх присутності, внаслідок чого між вказаними особами виник конфлікт, в ході якого вони почали кричати та ображати один одного.

В цей час ОСОБА_5, перебуваючи перед подвір'ям даного господарства, діставши з чохла привезену ним мисливську рушницю приєднав ствол до основної частини та взявши декілька патронів 12 калібру з сумки, поклав їх до кишені своєї куртки.

Після цього, почувши конфлікт що відбувався між його співмешканкою та невідомою на той час йому жінкою (ОСОБА_3В.), ОСОБА_5 зайшов до приміщення веранди вказаного будинку та вирішив пройти до його середини щоб забрати дочку своєї співмешканки ОСОБА_8 Проте на заваді йому стала ОСОБА_3 яка не мала наміру пропускати невідомого чоловіка з рушницею в середину власного будинку.

Оскільки, не пускаючи ОСОБА_5 до будинку ОСОБА_3 його сильно розлютила, ОСОБА_5 з метою помсти наніс їй удар кулаком в область передньої поверхні грудної клітки та удар рукою в область лоба ОСОБА_3 від чого остання зігнулася. Бажаючи усунути перешкоду на своєму шляху ОСОБА_5 наніс ще один удар взутою ногою в область лівого стегна потерпілої, від якого остання впала на підлогу.

Внаслідок нанесених ОСОБА_5 ударів ОСОБА_3 були заподіяні згідно висновку висновком судово-медичної експертизи №167 від 09.04.2010р. тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та маючи намір забрати дочку своєї співмешканки ОСОБА_8, ОСОБА_5, зайшовши до коридору вказаного будинку зустрів ОСОБА_9, який почувши крики своєї матері, кинувся їй на допомогу.

Будучи обуреним незаконними діями ОСОБА_5, побачивши у нього в руках рушницю, ОСОБА_9 намагався виштовхнути ОСОБА_5 з будинку, вживаючи при цьому нецензурну лексику та образливі слова. При цьому ОСОБА_9 почав боротися з ОСОБА_5 схопивши руками за ствол рушниці, яку той тримав. Конфлікт продовжився у гостьовій кімнаті будинку, яка знаходиться відразу за коридором.

Під час розв'язання конфліктної ситуації, яка виникла внаслідок незаконних дій ОСОБА_5, до кімнати, що знаходиться праворуч від входу у гостьову кімнату, зайшли ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які у вказаному приміщенні побачили ОСОБА_8

Вважаючи, що ОСОБА_8 перебуває у будинку проти власної волі, розлютившись, не розібравшись в ситуації та не з»ясувавши дійсні причини перебування ОСОБА_8 в будинку ОСОБА_9, з метою помститися ОСОБА_9 шляхом вбивства ОСОБА_5, з метою умисного вбивства, вихопивши ствол мисливської рушниці з рук ОСОБА_9 , умисно наніс йому один прямолінійний різкий удар прикладом в праве надбрів'я, внаслідок чого ОСОБА_9 заподіявши згідно висновку судово-медичної експертизи №169 від 12.05. 2010 р. легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я.

3.

З метою уникнути подальшого побиття ОСОБА_5 та покликати когось на допомогу, ОСОБА_9 направився на вихід з кімнати в напрямку коридору, але ОСОБА_5, маючи на меті довести звій злочинний намір до кінця, спорядив ствол рушниці мисливськими патронами 12 калібру і в той час коли ОСОБА_9 віддалився від нього на відстань близько 3 метрів, умисно здійснив постріл в спину ОСОБА_9.

Шріт та контейнер-пиж, що є складовою патрона до мисливської рушниці 12 калібру, зарядженої ОСОБА_5 , які вилетіли внаслідок здійсненого пострілу, влучили в праву частину поясничної ділянки ОСОБА_9, який від отриманого вогнепального поранення помер на місці.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №169 від 12.05. 2010 р. Смерть ОСОБА_9 настала від вогнепального шротового проникаючого поранення тазової області з пошкодженням правої клубової артерії, що ускладнилося гострим постгеморагічним шоком. Смерть ОСОБА_9 настала протягом найближчих хвилин від моменту його поранення.

ОСОБА_5 з місця злочину зник.

В апеляції помічник Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора просить вирок скасувати у зв»язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого , постановити новий вирок , яким засудити ОСОБА_5 за ч.1 ст.115, ч.1 ст.122, 70 КК України до 14 років позбавлення волі. При цьому апелянт посилається на м»якість призначеного ОСОБА_5 покарання, оскільки судом недостатньо враховано те, що злочин вчинений засудженим є особливо тяжким, те, що він винним себе не визнав, у вчиненому не розкаявся, шкоду не відшкодував.

В апеляції потерпіла ОСОБА_3 просить змінити вирок та призначити засудженому покарання за ч.1 ст.115, ч.1 ст.122, 70 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі посилаючись на м»якість призначеного ОСОБА_5 покарання оскільки обставин, що пом»якшують покарання засудженого не встановлено, протягом всього слідства та судового розгляду справи ОСОБА_5 вів себе зухвало, погрожував їй та її представнику, в скоєному не розкаявся, в результаті дій ОСОБА_5 вона залишилася самотньою втративши єдиного сина, який доглядав її старість. Також потерпіла вважає, що в діях ОСОБА_5 є склад злочину, передбачений ст. 162 КК України і він повинен бути притягнутий за це до відповідальності. Також потерпіла просить речові докази по справі: махровий рушник, шкіряний чохол до мобільного телефону, запальничку, телефонний апарат, килим, спортивні штани повернути їй у зв»язку з тим, що дані речі належать їй.

В апеляції захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого просить вирок суду змінити в частині засудження за ч.1 ст.115 КК України, перекваліфікувавши дії ОСОБА_5 в цій частині на ч.1 ст.119 КК України та з урахуванням перекваліфікації призначити йому покарання в межах санкції даної статті, зменшити суму стягненої моральної шкоди. Обґрунтовуючи апеляцію апелянт вказав на однобічність, неповноту досудового слідства , невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості злочину та його особі.

При цьому апелянт зазначив, що умисел ОСОБА_5 на позбавлення життя Ануфрієва судом не доведено, постріл з рушниці стався випадково в момент боротьби засудженого з ОСОБА_3, тому вважає, що вбивство потерпілого сталося з необережності. На думку апелянта суд не врахував обставини, що передували його вчиненню, а саме агресивну поведінку потерпілого та нервозну обстановку в сімї,

4.

повязану зі зникненням ОСОБА_8, що спричинило душевні хвилювання засудженого, при призначенні покарання Чорноморцю суд відступив від принципу зазначеному у ч. 2 ст. 50 КК України та не врахувавши всіх обставин справи, особи засудженого, поведінки потерпілого, призначив покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується та має немолодий вік.

В апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_5 вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим, упередженим, таким, що суперечить вимогам кримінально-процесуального законодавства та фактичним обставинам справи, просить справедливого вирішення справи. Обґрунтовуючи апеляцію апелянт вказав на те, що досудове слідство базується на припущеннях та фальсифікації, послався на порушення його права на захист, на упередженість слідчого, на протиріччя в показаннях потерпілої ОСОБА_3 , на вчинення ним злочину під впливом важкого збігу особистих сімейних обставин, на відсутність у нього мети на вбивство потерпілого та реалізацію свого права на необхідну оборону. Крім того ОСОБА_5 зазначив, що був позбавлений можливості висловитися у захисній промові.

В інших доповненнях до апеляції ОСОБА_5 просить направити справу на додаткове розслідування та судовий розгляд, а також притягнути до відповідальності осіб, які порушили кримінально-процесуальне законодавство та сфальсифікували матеріали справи.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали свої апеляції, пояснення потерпілої та її представника, які підтримали апеляцію потерпілої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора, засудженого, його захисника задоволенню не підлягають, апеляція потерпілої підлягає частковому задоволенню, а вирок суду підлягає зміні в частині розпорядження речовими доказами, які належать потерпілій, в інший частині залишенню без зміни.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку злочинів відповідають фактичним обставинам справи й обгрунтовуються сукупністю зібраних в ході досудового слідства доказів, які були перевірені в судовому засіданні та наведені у в вироку.

Цей висновок, зокрема, грунтується на показаннях самого засудженого ОСОБА_5, який, хоча винним себе і не визнав та змінював свої показання щодо обставин вчинення злочинів, але фактично визнав, що саме від зробленого ним пострілу потерпілий ОСОБА_9 отримав вогнепальне поранення від якого помер на місці скоєння злочину.

Будучи допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_5 описував один механізм здійснення пострілу вказавши, що постріл пролунав під час того, як він, «зачепившись за щось почав падати і в цей час звів запобіжник і нажав на курок».

Під час відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_5 вже вказував, що перед пострілом його « хтось штовхнув внаслідок чого рушниця вистрелила».

В судовому засіданні ОСОБА_5 знову почав стверджувати про те, що за щось зачепився і падаючи на спину звів запобіжник та натиснув на курок.

5.

Незважаючи на невизнання своє вини ОСОБА_5 його винність у вчиненні злочинів підтверджується наступними наведеними у вироку доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_3 про те, що дійсно її загиблий син останнім часом проживав в її будинку разом з ОСОБА_8, яку ніхто насильно не утримував і яка по телефону спілкувалася зі своєю мамою та не хотіла їхати до неї, оскільки її вітчим ображав її та бив. Коли мати ОСОБА_10 - ОСОБА_7 приїхала до них та спілкувалася з ОСОБА_8, остання знову відмовилася їхати додому у зв»язку з чим ОСОБА_7 звернулася до міліції, працівники якої приїхали в той момент коли ОСОБА_8 та її сина не було вдома, т.я. вони вийшли погуляти. В цей же день ОСОБА_8 дзвонила у міліцію і повідомила, що їй вже 18 років і вона сама вирішує де і з ким їй проживати. 5.04.2010р. до неї додому знову прийшла ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 вимагаючи відпустити ОСОБА_8 на що вона їм відповіла, що ніхто її не тримає. В цей час до будинку увірвався ОСОБА_5 з рушницею, побачивши якого вона взялася за дуло рукою на що ОСОБА_5 вдарив її кулаком у груді. Вона кинулася до телефону, але ОСОБА_5 обірвав дріт і вдарив її кулаком у скроню, від чого вона впала на підлогу, відчуваючи біль у грудях. Після цього вона вибігла на улицю щоб покликати сусідів, але почула як голосно закричав її син. Повернувшись до будинку побачила сина на підлозі на спині, права брова була розсічена, руки та обличчя закривавлені, з-під сідниць витікала кров, в будинку нікого вже не було.

Показаннями свідка ОСОБА_8 на досудовому слідстві та в судовому засіданні про те, що вона проживала в будинку ОСОБА_3 добровільно спочатку як квартирантка, а з часом як співмешканка ОСОБА_3, з яким у неї були серйозні плани на майбутнє, т.я. він обіцяв одружитися з нею. Вона розповідала ОСОБА_3 про те, що вітчим ОСОБА_5 ображав її, бив та пропонував вступити у статеві зносини на що вона відмовляла. Вона підтримувала зв»язок з мамою по телефону. 4.04.2010р. мати приїхала до неї, розмовляла з ОСОБА_3 та ОСОБА_3, а потім з нею і вона пояснила матері, що не поїде з нею оскільки їй добре проживати в будинку ОСОБА_3. Наступного дня близько 10 год. знову приїхала матір з вітчимом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - її знайомим. ОСОБА_5 відразу ж завів конфлікт з ОСОБА_3 та рушницею погрожував йому розправою. Вона в цей час зайшла до іншої кімнати і чула як ОСОБА_5 сварився з ОСОБА_3 після чого почула постріл та сильний крик ОСОБА_3. Зрозумівши, що вітчим вистрелив в нього вона вибігла в коридор і побачила, що ОСОБА_3 лежав на спині, з-під нього витікала кров . ОСОБА_5 склав рушницю у сумку і сказав, щоб всі вийшли, що вони і зробили. По дорозі ОСОБА_5 сказав, що спочатку вдарив ОСОБА_3 прикладом рушниці по обличчю, а потім, коли він направився на вихід, вистрелив.

Показаннями свідка ОСОБА_11Г про те, що ОСОБА_8 добровільно перейшла проживати до ОСОБА_3 про що сама їй повідомила.

Показаннями свідка ОСОБА_12 чергового Переяслав-Хмельницького МВ про те, що 4.04.2010р. направляв оперативну групу за дзвінком ОСОБА_7 до будинку ОСОБА_3. Працівники міліції повідомили, що ОСОБА_8 та ОСОБА_3 вдома відсутні. В цей же день до міліції зателефонувала сама ОСОБА_8, яка пояснила, що проживає з ОСОБА_3 добровільно, ніхто її не утримує, повідомила, що вагітна.

Показаннями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15- працівників міліції, які виїжджали разом з ОСОБА_7 до будинку ОСОБА_3, розмовляли з ОСОБА_3, яка повідомила, що ОСОБА_8 ніхто не утримує насильно, вона та її син кохають один одного, мають серйозні наміри і в даний час пішли гуляти.

Таким чином, зазначені показання потерпілої та свідків підтверджують факт добровільного проживання ОСОБА_8 в будинку ОСОБА_3 та відсутність підстав для її визволення.

6.

Показаннями свідка ОСОБА_7 на досудовому слідстві та в судовому засіданні про те, що вона вважала, що її дочку утримують в будинку ОСОБА_3 , з цього приводу зверталася в міліцію, розмовляла з дочкою, про що повідомила співмешканцю ОСОБА_5, з яким та з ОСОБА_6 разом з метою забрати дочку приїхали до будинку ОСОБА_3. Господарка будинку їх не пускала тоді ОСОБА_5, діставши рушницю, прорвався до кімнати, де знаходився ОСОБА_3 обірвавши телефонний провід. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 почали сваритися і ОСОБА_5 прикладом рушниці вдарив ОСОБА_3 в голову, після чого ОСОБА_3 почав виходити з кімнати, а ОСОБА_5 взявся за рушницю і вона почула постріл. Потім побачила потерпілого який лежав на підлозі і з-під нього витікала кров. Після того як її дочка зібралася вони пішли на автовокзал, де ОСОБА_5 і ОСОБА_6 сіли на маршрутку, а вона з дочкою пішли до міліції.

Показаннями свідка ОСОБА_6 на досудовому слідстві та в судовому засіданні про те, що за проханням ОСОБА_7 він разом з нею та ОСОБА_5 5.04.2010р. вранці приїхали в Переяслав-Хмельницький, оскільки ОСОБА_7 повідомила йому, що її дочка проживає проти її волі з чоловіком значно старшим від неї. Від самої ОСОБА_8 він знав, що вона боїться свого вітчима, який ображав її. Приїхавши до будинку, де мала знаходитися ОСОБА_8, на веранді їх зустріла ОСОБА_3, яка заперечувала проти того, щоб вони входили до будинку, а побачивши у ОСОБА_5 рушницю почала виганяти його з будинку на що ОСОБА_5 двічі відштовхнув жінку. В цей час з»явився ОСОБА_3, а також він почув голос ОСОБА_8, яка кричала, що нікуди не хоче йти і щоб вони пішли. ОСОБА_3 також почав виганяти ОСОБА_5, при цьому намагався вихопити рушницю у ОСОБА_5, але йому не вдалося. Вирвавши рушницю ОСОБА_5 прикладом наніс удар потерпілому в обличчя , від чого потерпілий скрикнув та пішов в коридор, ОСОБА_5 направився за ним і він почув як рушниця стукає об стінки коридору, але що там відбувалося він не бачив. Потім він почув постріл і вийшовши в коридор побачив ОСОБА_5 з рушницею та потерпілого який схопившись за задню частину тулубу впав на спину та почав хрипіти. Він вискочив з будинку і почав дзвонити у лікарню потім разом з ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 пішли до автовокзалу.

Показаннями інших свідків наведених у вироку.

Також висновок суду про винність ОСОБА_5 у вчинених злочинах грунтується на інших наведених у вироку доказах, а саме на: даних протоколу огляду місця події - будинку потерпілої ОСОБА_3, де був виявлений труп ОСОБА_3 з ранами на межі правої сідниці та поясничної ділянки( т.1 а.с.14-20); даними протоколу огляду речей та одягу ОСОБА_5 при якому було виявлено і вилучено гладкоствольна мисливська рушницю 1Ж-43 12-го калібру, №9123482, гільза з маркуванням ROSIA RECORD 12, шість патронів аналогічної марки(т. 1, а.с. 35-36); даними протоколу огляду трупа ОСОБА_9 з пошкодженнями цілісності тканин на рівні поясничної ділянки праворуч ззаду (т. 1 а.с. 38); даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 6.04. 2010 р. за участю ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 68-71); даними протоколу пред'явлення фотокарток особи для впізнання згідно якого ОСОБА_3 впізнала ОСОБА_5, як особу, в якої у руках на момент події була рушниця (т. 1, а.с. 95-96); даними протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_3 в ході якого ОСОБА_3 зобразила механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 97-98); даними протоколу очної ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, в ході якого остання підтвердила свої показання (т. 1 а.с. 104-110); висновком судово-хімічної експертизи № 443/х від 12.05.2010 р. згідно якого на наданих на дослідження ватних тампонах зі змивами з правої та лівої рук ОСОБА_5 виявлено сліди продуктів пострілу вогнепальної зброї (т. 1, а.с. 176-183); висновком судово-балістичної експертизи № 191 ВКД від 12.05. 2010 р., в якому зазначено, що наданий на дослідження предмет є вогнепальною зброєю - мисливською гладкоствольною

7.

двохствольною рушницею "Иж-43", 12-калібру, №9123482, виготовлена заводським способом, придатною стрільби набоями 12-го калібру; з наданої на дослідження рушниці не можливо здійснити постріли без натискання на спусковий гачок, з наданої на дослідження рушниці не можливо здійснити постріли без зняття її з запобіжника (т.1,а.с. 204-215); висновком судово-медичної експертизи №158 від 12.04.2010 р. в якому зазначено, що на тілі ОСОБА_5 ніяких тілесних ушкоджень не виявлено (т. 2 а.с. 4); висновком судово-медичної №169 від 12.05. 2010 р. згідно якого смерть ОСОБА_9 настала від вогнепального шротового проникаючого поранення тазової області з пошкодженням правої клубової артерії, що ускладнилося гострим постгеморагічним шоком; смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинному зв'язку з причиненим йому вогнепальним пораненням; при дослідженні на тілі ОСОБА_9 виявлені слідуючі пошкодження: забійна рана м'яких тканин біля зовнішнього кута правого ока, вогнепальне шротове проникаюче поранення тазової області тіла, вхідний отвір якого знаходиться на межі крила правої клубової кістки та крижа, раневий канал якого проходить через криж та задню частину крила правої клубової кістки, пошкоджує в подальшому верхній відділ прямої кишки і нижній відділ сигмовидної кишки і більшу частину правої клубової артерії, в подальшому раневий канал закінчується, а окремі шротинки через черевну порожнину проникають аж до підшкірно-жирового шару передньої черевної стінки; вогнепальне поранення ОСОБА_9 було причинене в результаті дії шротового заряду спорядженого в І пластиковий контейнер, яке виникло в наслідок пострілу з гладко-ствольної мисливської рушниці; пошкодження біля правого ока виникло від дії тупого предмета, з обмеженою виступаючою ударяючою поверхнею, таким предметом міг бути приклад рушниці; раневий канал направлений ззаду - наперед зліва - направо і дещо знизу вгору; рана біля правого ока відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, поранення тазової області відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень, як небезпечних для життя; в момент причиненій пошкодження в області тазу потерпілий був обернений спиною до нападника (т. 2, а.с. 7); висновком судово-медичної експертизи №167 від 09.04. 2010р., в якому зазначено, що в ОСОБА_3 маються слідуючі пошкодження; крововилив на лівій частині лобної ділянки голови, крововилив під внутрішнім кінцем лівої ключиці, перелом тіла груднини в верхній третині із зміщенням відломків та крововилив на переднє-внутрішній поверхні лівого стегна в верхній третині. Всі пошкодження характерні для дії тупих предметів і могли виникнути на обличчі та грудях від 2-х ударів кулаками рук сторонньої особи, а на стегні від удару ногою сторонньої особи чи іншим тупим предметом з обмеженою виступаючою ударяючою поверхнею,потерпілій ОСОБА_3 було нанесено 1-н удар в область лоба, 1-н удар в передню поверхню грудної клітки і 1-н удар в переднє-внутрішню поверхню лівого стегна; в момент спричинення пошкоджень потерпіла та нападник знаходилися у вертикальному положенні обличчям обернені один до одного; пошкодження у ОСОБА_3 не могли виникнути в наслідок падіння на тверду площину, а також не могли виникнути в наслідок самотравмування; пошкодження які б могли свідчити про факт боротьби чи самооборони на тілі ОСОБА_3 не виявлено. По давності пошкодження у ОСОБА_16 можуть відповідати строку вказаному в постанові і відносяться до категорії пошкоджень середнього ступеня тяжкості, так як для зрощення кістки необхідний строк понад 21 день (т. 2, а.с. 19); висновком судової медико-криміналістичної експертизи №100-мк від 19.04. 2010 р., в якому зазначено, що пошкодження на кожному з наданих предметів одягу потерпілого ОСОБА_16 О Г (задньої половинки правої частини брюк і такої ж половинки трусів), пошкодження на шматку шкіри з поясничної області справа з ознаками вхідного вогнепального дробового утворено пострілом з вогнепальної зброї снарядом (дробовим) в склад якого входять сполуки свинцю, постріл був здійснений з близької відстані в межах

8.

відносно-суцільної, чи відносно-компактної дії дробового заряду; нашарування окремих порошинок в зоні вхідного пошкодження на лицевій поверхні брюк і нашарування металу свинцю; постріл був здійснений з відстані більш ніж 0,5 м та до 5 м (т. 2, а.с. 24-29).; іншими зазначеними у вироку доказами.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України, за ознаками вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині та за ч.1 ст.122 КК України, за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження , яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров»я.

Доводи апеляції засудженого та захисника про відсутність у ОСОБА_5 умислу на вбивство ОСОБА_16 та про невірність кваліфікації дій засудженого є безпідставними, оскільки спростовуються сукупністю зібраних по справі доказів.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи №169 від 12.05.2010р. в момент спричинення пошкодження ОСОБА_16 в області тазу від якого настала смерть потерпілого останній був обернений спиною до нападника.

Дане розташування потерпілого та ОСОБА_5 підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_7 на досудовому слідстві з яких вбачається, що ОСОБА_5 здійснив постріл у потерпілого в той момент коли останній вже виходив з кімнати. Свідок ОСОБА_8 на досудовому слідстві також показала, що коли після вбивства ОСОБА_16 вони йшли до автовокзалу ОСОБА_5 розповідав, що спочатку він вдарив ОСОБА_16 прикладом рушниці по обличчю, а потім, коли той направився на вихід, вистрелив в нього.

Доводи апеляції засудженого та адвоката про те, що постріл стався під час боротьби, крім наведених вище доказів, спростовується і висновком медико-криміналістичної експертизи №100-мк від 19.04.2010р.( т.2 а.с.24-29) згідно якого постріл був здійснений з відстані більш ніж 0,5 м. та до 5 м та висновком судово-балістичної експертизи № 191 ВКД від 12.05. 2010 р., в якому зазначено, що з наданої на дослідження рушниці "Иж-43", 12-калібру, №9123482 не можливо здійснити постріли без натискання на спусковий гачок, з наданої на дослідження рушниці не можливо здійснити постріли без зняття її з запобіжника (т.1,а.с. 204-215)

Висновки вказаних експертиз спростовують доводи апеляцій засудженого та захисника про випадковість пострілу з рушниці під час боротьби, оскільки постріл був здійснений з відстані, для здійснення пострілу необхідно було виконати певні дії, а саме : зняти рушницю з запобіжника та нажати на курок.

Також є безпідставними і доводи апеляції засудженого ОСОБА_5 про перебування його у стані необхідної оборони, оскільки саме він із заздалегідь привезеною із собою рушницею увірвався в будинок потерпілих, усунув перешкоду потерпілу ОСОБА_16, якій наніс тілесні ушкодження, обірвав дріт телефону, щоб потерпілі не позвали на допомогу, наніс удар прикладом рушниці потерпілому ОСОБА_16 в обличчя, а потім здійснив постріл у нижню частину спини ОСОБА_16 вбивши його. При цьому згідно висновку судово-медичної експертизи №158 від 12.04.2010 р. у самого ОСОБА_5 ніяких тілесних ушкоджень не виявлено (т. 2 а.с. 4)

Таким чином сукупність вказаних доказів, знаряддя злочину, локалізація вогнепального поранення зі сторони спини, свідчать про умисел ОСОБА_5 саме на позбавлення життя ОСОБА_16. Тому кваліфікація дій ОСОБА_5 за .1 ст. 115 КК

9.

України є вірною. Підстав для перекваліфікації дій засудженого про що ставиться питання в апеляціях захисника та засудженого, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляції засудженого про вчинення ним злочину під впливом важкого збігу особистих сімейних обставин пов»язаних з проживанням ОСОБА_8 в будинку ОСОБА_16 також є безпідставними. Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_8 була повнолітньою, в будинку ОСОБА_16 проживала добровільно, в розмовах з матір»ю ОСОБА_7 неодноразово це підтверджувала та не хотіла повертатися додому, ці обставини ОСОБА_8 підтвердила і своїм дзвінком до міліції. Тому ніяких підстав для того, щоб її визволяти, у засудженого не було.

Доводи засудженого про відсутність доказів про умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_16 є безпідставними і спростовуються показаннями потерпілої та висновком судово-медичної експертизи №167 від 09.04. 2010р. згідно якого у ОСОБА_3 виявлені: крововилив на лівій частині лобної ділянки голови, крововилив під внутрішнім кінцем лівої ключиці, перелом тіла груднини в верхній третині із зміщенням відломків та крововилив на переднє-внутрішній поверхні лівого стегна в верхній третині. Всі пошкодження характерні для дії тупих предметів і могли виникнути на обличчі та грудях від 2-х ударів кулаками рук сторонньої особи, а на стегні від удару ногою сторонньої особи чи іншим тупим предметом з обмеженою виступаючою ударяючою поверхнею, потерпілій ОСОБА_3 було нанесено 1-н удар в область лоба, 1-н удар в передню поверхню грудної клітки і 1-н удар в переднє-внутрішню поверхню лівого стегна; в момент спричинення пошкоджень потерпіла та нападник знаходилися у вертикальному положенні обличчям обернені один до одного; пошкодження у ОСОБА_3 не могли виникнути в наслідок падіння на тверду площину, а також не могли виникнути в наслідок самотравмування; пошкодження які б могли свідчити про факт боротьби чи самооборони на тілі ОСОБА_3 не виявлено.

Посилання в апеляції засудженого на те, що досудове слідство базується на припущеннях та фальсифікації є голослівними і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Також є надуманими і доводи апеляції засудженого про порушення його права на захист та позбавлення його права виступити у судових дебатах.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи на досудовому слідстві ОСОБА_5 неодноразово роз»яснювалося право на захист і від захисника він відмовився написавши власноручно заяви ( т.1 а.с.82, т.2 а.с.47, 159), в судовому засіданні при розгляді справи по суті брав участь захисник ОСОБА_2

З протоколу судового засідання ( т.3 а.с. 84) вбачається, що ОСОБА_5 було надано слово у судових дебатах та надано останнє слово.

Підстав для направлення справи на додаткове розслідування про що ставиться питання в доповненнях до апеляції засудженого колегія суддів не знаходить.

Що стосується доводів апеляції потерпілої в частині безпідставного не притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ст. 162 КК України колегія суддів виходить з того, що відповідно до положень ст. 275 КПК України розгляд справи провадиться в межах пред»явленого обвинувачення.

З матеріалів справи вбачається, що у зв»язку з виникненням питання про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ст. 162 КК України суд постановив відповідну окрему постанову на адресу Переяслав - Хмельницького

10.

міжрайпрокурора щодо перевірки законності винесеної постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 162 КК України стосовно ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

На думку колегії суддів є необгрунтованими доводи апеляції прокурора, потерпілої про м»якість призначеного ОСОБА_5 покарання та доводи апеляції захисника про суворість призначеного покарання.

Так, при призначенні ОСОБА_5 покарання суд врахував характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, особу засудженого, який в скоєному не розкаявся, обставини, що впливають на покарання і призначив покарання, яке відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України і є домірним скоєному. Підстав для пом»якшення покарання засудженому та призначення більш суворого покарання ОСОБА_5 судова колегія не знаходить.

Також колегія суддів не вбачає підстав для зменшення суми моральної шкоди. Стягнута судом сума у відшкодування моральної шкоди відповідає ступеню тяжкості моральних страждань заподіяних потерпілій діями засудженого у зв»язку з отриманням нею тілесних ушкоджень та втратою найближчої людини-сина.

Доводи апеляції потерпілої про невірне вирішення судом долі речових доказів, які належать їй є обгрунтованими.

Потерпіла просить повернути їй належні речові докази, а саме : махровий рушник, шкіряний чохол до мобільного телефону, запальничку, телефонний апарат, килим, спортивні штани.

З вироку суду вбачається, що вказані речові докази суд вирішив знищити не з»ясувавши думку потерпілої щодо долі зазначених речових доказів.

Враховуючи те, що ці речі належать потерпілій ОСОБА_3 колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок в цій частині і повернути речові докази наведені в апеляції потерпілої : махровий рушник, шкіряний чохол до мобільного телефону, запальничку, телефонний апарат, килим, спортивні штани - потерпілій ОСОБА_3.

В решті вирок підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляції помічника Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора, захисника ОСОБА_17, засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Апеляцію потерпілої ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року щодо ОСОБА_5 змінити в частині розпорядження речовими доказами які належать потерпілій ОСОБА_3 повернувши вказані в мотивувальній частині ухвали речові докази потерпілій ОСОБА_3

В решті вирок залишити без зміни.

Судді ___________________ ______________________ ____________________