Справа № 755/4739/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, що подала заяв ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні заяву представника потерпілого Товариства з додатковою відповідальністю Київміськсантехмонтаж ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_5 у справі за скаргою представника потерпілого ТзДВ Київміськсантехмонтаж ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0008677 від 24.05.2013 року на бездіяльність і дії прокурора, -

в с т а н о в и в:
Представник ТзДВ Київміськсантехмонтаж звернувся до судді Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , у рамках вказаного судового провадження № 755/4739/15-к, на підставі ч. 4 ст. 75 та ч. 2 ст. 76 КПК України, а саме через попередню участь даного судді при розгляді кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 185 КК України (справа № 1-283/2009).

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити, зі вказаних у ній підстав.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви про відвід, оскільки підстави регламентовані ст.ст. 75, 76 КПК України, у даному випадку, на його думку, відсутні.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , будучи повідомленим про судове засідання, згідно вимог ст. 135 КПК України, в останнє не з`явився, однак скористався правом подачі письмових пояснень, в яких зазначив, що просить розглядати відвід по справі у його відсутність на підставі поданих матеріалів згідно ч. 3 ст. 81 КПК України.

Тож, заслухавши думку учасників процесу, які вважали за можливе провести судовий розгляд клопотання у відсутність осіб, що не з`явилися, враховуючи вимоги ст.ст. 22, 26 та 81 КПК України, cуд вважає за можливе розглянути заяву заявника у відсутність осіб, що не з`явилися та вивчивши заяву, долучені до неї документи, заслухавши доводи сторін, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Як убачається з заяви заявника, у провадженні слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 знаходиться на розгляді скарга представника потерпілого ТзДВ Київміськсантехмонтаж ОСОБА_6 на бездіяльність та дії прокурора у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0008677 від 24.05.2013 року (справа № 755/4739-15-к).

06.03.2015 року представником ТзДВ Київміськсантехмонтаж подано заяву про відвід слідчому судді у провадженні № 755/4739/15-к.

Автор заяви підставами для відводу зазначає те, що слідчий суддя не може брати участь у провадженні № 755/4739/15-к, оскільки наявні інші обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, а саме те, що представником ТзДВ Київміськсантехмонтаж ОСОБА_6 було подано скаргу на бездіяльність та дії прокурора у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0008677 від 24.05.2013 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 191 КК України. Дану скаргу автоматизованою системою документообігу суду було розподілено слідчому судді ОСОБА_5 , однак останній у 2009 році розглядав по суті безпосередньо саму кримінальну справу відносно ОСОБА_7 та ухвалив у ній постанову про направлення її на додаткове розслідування, яку було скасовано судом апеляційної інстанції, а справу повернуто до суду першої інстанції для розгляду в іншому складі суду. Згодом, судом у 2010 році справу було повторно направлено на додаткове розслідування, яке триває по цей день. В подальшому органом досудового розслідування відомості за даною справою було внесено до ЄРДР за № 0008677. На цей час ними оскаржуються бездіяльність та дії прокурора, тож суддя ОСОБА_5 не може розглядати їх скаргу у цьому провадженні, адже ще 06.07.2009 року суд апеляційної інстанції постановив, що повторна участь даного судді у справі виключається.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, у судовому засіданні суддею встановлено, що 30.04.2009 року суддею ОСОБА_5 кримінальну справу № 1-283/2009 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 185 КК України було направлено на додаткове розслідування.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06.07.2009 року постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2009 року в рамках кримінальної справи № 1-283/2009 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 185 КК України про її направлення на додаткове розслідування скасовано та передано на розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суддів.

02.04.2010 року головою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 у рамках цієї ж кримінальної справи, у порядку ч. 3 ст. 57 КПК України (у редакції 1960 року), розглядалася заява ВАТ Київміськсантехмонтаж про відвід головуючого судді ОСОБА_8 та у задоволенні якої було відмовлено.

09.06.2010 року суддею ОСОБА_8 кримінальну справу № 1-65/2010р. відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 185 КК України було направлено на додаткове розслідування.

В період з 2010 року по 23.05.2013 року у справі тривало досудове розслідування згідно КПК України у редакції 1960 року, однак 24.05.2013 року відповідно до п. 12 Розділу ХІ КПК України у редакції 2012 року, яким передбачено, що розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом, відомості було унесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008677 з правовою кваліфікацією ч. 5 ст. 185 КК України.

В подальшому, у ході досудового розслідування, а саме однозначно після 14.08.2014 року, правову кваліфікацію дій було змінено з ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 191 КК України.

03.03.2015 року представником ТзДВ Київміськсантехмонтаж ОСОБА_6 було подано скаргу на бездіяльність та дії прокурора у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0008677 від 24.05.2013 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 191 КК України до слідчого судді місцевого суду.

Автоматизованою системою документообігу суду дану скаргу було розподілено слідчому судді ОСОБА_5 через що представником особи, що подала скаргу було заявлено письмовий відвід даному слідчому судді.

Так, згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні, а саме наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Мироненко і Мартенко проти України (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах Фей проти Австрії (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та Веттштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У своєму рішенні по справі Фельдман проти України Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі Фельдман проти України, заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).

У даному випадку встановлено, що суддя ОСОБА_5 приймав участь у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0008677 від 24.05.2013 року відносно ОСОБА_7 у 2009 році, та ухвалою суду апеляційної інстанції, яка була постановлена ще у 06.07.2009 року, було констатовано неприпустимість його повторної участі у цьому провадженні.

Тобто, у даному випадку, можна вважати що відсутні достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності, через, що висловлені, у даному судовому засіданні, доводи прокурора є не спроможними та сумнівними за своєю суттю, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року).

За таких обставин, суд вважає заяву заявника про відвід та висловлені ним доводи за своєю суттю такими, що ґрунтуються на вимогах ст.ст. 75, 76 КПК України та кореспондуються з практикою ЄСПЛ, у зв`язку з чим остання підлягає задоволення шляхом відведення слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду судового провадження № 755/4739/15-к.

Керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 75, 80, 81, 369-372 КПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :
Заяву представника потерпілого Товариства з додатковою відповідальністю Київміськсантехмонтаж ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_5 у справі за скаргою представника потерпілого ТзДВ Київміськсантехмонтаж ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0008677 від 24.05.2013 року на бездіяльність і дії прокурора - задовольнити.

Слідчого суддю ОСОБА_5 відвести від розгляду судового провадження 755/4739/15-к за скаргою представника потерпілого ТзДВ Київміськсантехмонтаж ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0008677 від 24.05.2013 року на бездіяльність і дії прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 09 год. 30 хв. 10 березня 2015 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1