АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2314/2015 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС 2-го СВ управління спеціальних розслідувань ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , яке погоджене із старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт намайно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на машиномісце № НОМЕР_1 , яке знаходиться у АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Зокрема, апелянт зазначає, що, в порушення вимог ч. 3 ст. 171 КПК України, органами досудового розслідування не надано жодного доказу, який би підтверджував факт завдання шкоди і розмір цієї шкоди, а саме 8604119,17 гривень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001436, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 липня 2015 року за фактом розтрати державних коштів в особливо великих розмірах, вчиненого службовими особами Міністерства юстиції України, шляхом зловживання службовим становищем, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
30 червня 2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
16 липня 2015 року слідчий в ОВС 2-го СВ управління спеціальних розслідувань ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся доПечерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на машиномісце № НОМЕР_1 , яке знаходиться у АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2015 року клопотання слідчого було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0001436 від 13 липня 2015, про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_8 , а саме на машиномісце № НОМЕР_1 , яке знаходиться у АДРЕСА_1 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_9 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про наявність достатніх доказів, що вказують на наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та про необхідність накладення арешту на майно підозрюваного, а саме на машиномісце № НОМЕР_1 , яке знаходиться у АДРЕСА_1 . При цьому слідчий суддя в своїй ухвалі визначив невірну правову підставу для накладення арешту на майно, а саме, що дане майно відповідає критеріям, передбаченим п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України. Зокрема, як встановила колегія суддів, дійсною правовою підставою для накладення арешту на майно ОСОБА_8 , а саме на машиномісце № НОМЕР_1 , яке знаходиться у АДРЕСА_1 , і про це правильно вказано в клопотанні слідчого, є те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації всього майна або частини майна, яке є власністю засудженого, а це, в свою чергу, є правовою підставою, передбаченою ч. 3 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно з метою його можливої конфіскації. Разом з тим, як вважає колегія суддів, зміна правової підстави накладення арешту на майно не тягне за собою скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, оскільки це не змінює правильності прийнятого слідчим суддею рішення.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено. Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна або його пошкодження, що зумовить неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 , а саме на машиномісце № НОМЕР_1 , яке знаходиться у АДРЕСА_1 , накладено правомірно, у спосіб та у межах діючого законодавства і на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 16 липня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС 2-го СВ управління спеціальних розслідувань ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт намайно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на машиномісце № НОМЕР_1 , яке знаходиться у АДРЕСА_1 , залишити без змін, аапеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4