АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/2179/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.91 КК України

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 р.

м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 р.,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 8 червня 2004 р. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч.1 ст.263, ч.5 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 7 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вирок набрав законної сили 25 серпня 2005 р.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 грудня 2008 р. ОСОБА_8 було звільнено умовно-достроково від відбування покарання на 1 рік 5 місяців 13 днів виправних робіт з утриманням 10% заробітку.

Звільнений 5 жовтня 2010 р. у зв`язку з відбуттям покарання.

14 липня 2015 р. ОСОБА_8 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із клопотанням про дострокове погашення судимості.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні його клопотання, оскільки діючим законодавством не передбачена можливість зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст.89 КК України, у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій міститься прохання про скасування вищезазначеної ухвали і постановлення колегією суддів свого рішення, яким необхідно клопотання ОСОБА_8 задовольнити та зняти з нього судимість за вироком суду від 8 червня 2004 р.

Обґрунтовуючи зазначене прохання, апелянт посилається на те, що ОСОБА_8 довів своє виправлення саме зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці, і на підтвердження своїх вимог надав характеристики з місця роботи, місця проживання, а також довідки про відсутність даних про притягнення підзахисного до адміністративної та кримінальної відповідальності. Усі ці обставини, на думку апелянта, давали усі підстави суду першої інстанції прийти до висновку, що після відбуття покарання ОСОБА_8 зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, а тому з нього необхідно було достроково зняти судимість.

На думку захисника, районним судом не був застосований основоположний Конституційний принцип та прийнята на його основі базова норма КК України щодо зворотної дії в часі закону, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність особи, і зазначає, що оскільки у нього право на дострокове зняття судимості виникло ще з 26 грудня 2012 р., то внесені 14 жовтня 2014 р. доповнення до ст.91 КК України , які обмежують можливість зняття судимості наведеними в ній строками, не поширюються на ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника та засудженого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також прокурора, який вважав ухвалу суду обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, згідно п.9 ч.1 ст.89 КК України, такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

При цьому ч.1 ст.90 КК України передбачено, що строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

Із досліджених матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 8 червня 2004 р. за ч.1 ст.263, ч.5 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 7 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного ОСОБА_8 майна.

Вирок набрав законної сили 25 серпня 2005 р.

Зазначені обставини свідчать про необхідність відбуття засудженим як основного, так і додаткового покарань, що є безумовною умовою для вирішення питання щодо зняття судимості.

Однак, матеріали кримінального і судового проваджень не містять будь-якої інформації про виконання чи невиконання вироку в частині конфіскації майна засудженого, оскільки виконавчий лист в кримінальному провадженні відсутній, як відсутні і відомості про виконання вироку з Державної виконавчої служби з цього питання.

Зазначені обставини не були предметом дослідження районного суду, який також будь-яким чином не зазначив в своїй ухвалі питання щодо виконання вироку суду в частині додаткового покарання.

Зазначена обставина є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило районному суду прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Виходячи з вимог ч.3 ст.404 КПК України колегія суддів позбавлена процесуальної можливості дослідити докази, які не були предметом дослідження суду першої інстанції і про дослідження яких не заявлялося клопотання учасн6иками судового провадження.

Вищенаведене свідчить про необхідність скасування оскаржуваної ухвали районного суду і призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції на підставі ст.415 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412,415, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про дострокове зняття судимості за вироком київського районного суду м. Києва від 8 червня 2004 р. скасувати і призначити новий розгляд матеріалів в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді