У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2014 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, застосованого постановою від 01.07.2010 року старшого слідчого СВ Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 14.03.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289, ч.4 ст. 190, ст. 27 ч.3, ч.2 ст.366, ч.4 ст.358, ч.3 ст.209 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

До суду 11.07.2014 року надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, застосованого за постановою від 01.07.2010 року старшого слідчого СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 у кримінальній справі № 09-19185, внесеній до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 14.03.2013 року.
Посилається, що кримінальна справа була порушена 05.06.2010 року старшим слідчим СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 за заявою Голови Правління АБ «Експрес-Банк» ОСОБА_5 відносно ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, по факту незаконного отримання ОСОБА_3 кредиту в сумі 800 000 доларів США.
Так, 01.07.2010 року старшим слідчим СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 накладений арешт:
на все нерухоме майно ОСОБА_3 ;
на квартиру АДРЕСА_1 ;
на квартиру АДРЕСА_2 ;
на квартиру АДРЕСА_3 ;
на квартиру АДРЕСА_4 ;
на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер: :05:011:0035, АДРЕСА_5 .
Обтяження зареєстровані Першою київською державною нотаріальною конторою 06.07.2010 року відповідно за № 10002548, № 10002670, № 10002670, № 10002743, № 10002774, № 10053157.
Вважає, що арешт на вказане майно накладений № 10053157 у порушення вимог ст.ст. 60, 74 СК України.
В обґрунтування посилається на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.03.2014 року та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.04.2014 року встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу та визнано майно спільною сумісною власністю подружжя.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства про право на шлюб, розірвання шлюбу та визнання його недійсним та поділ майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК) можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами.
Ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Ст. 74 Сімейного кодексу України чітко зазначено, що якщо фінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Отже, вказує, що у порушення вимог ст.ст. 60, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 355, 358 ЦК України незаконно накладено арешт на все майно, яке є спільною сумісною власністю як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_6 , чим грубо порушено право ОСОБА_6 на користування та розпорядження своєю часткою майна.
При цьому, на його думку, накладено арешт на майно, вартість якого у декілька разів перевищує шкоду, зазначену у заяві про злочин, або у цивільному позові потерпілої особи, оскільки у постанові про арешт всього майна ОСОБА_3 слідчим проігноровано розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не зазначено доказів факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Тому вважає вартість всього майна, яке арештоване, не співрозмірним із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна захисник підозрюваного підтримав.
Слідчій не прибув у судове засідання, що не перешкодою розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК).
Встановлено, що у провадженні слідчого СВ Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 з 20.08.2014 року перебуває кримінальне провадження № 0000072 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 289 КК України.

У ході досудового розслідування установлено, що у 2005 році ОСОБА_8 , діючи навмисно, організував підробку офіційних документів - довідок, в яких зазначена сума доходу (заробітної плати) ОСОБА_3 , з метою їх використання як спосіб введення в оману та вчинення шахрайства щодо коштів АБ «Експрес-Банк».
В результаті вчиненого шахрайства з використанням довідок, в яких зазначена сума доходу (заробітної плати) ОСОБА_3 , що не відповідає дійсності, останній заволодів грошовими коштами АБ «Експрес-Банк» в особливо великих розмірах.
Крім того, 04.07.2007 року ОСОБА_3 з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим транспортним засобом шляхом обману та зловживання довірою, маючи умисел на заволодіння чужим майном, використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_9 , усно уклав з угоду про купівлю автомобілю з подальшою оплатою його вартості, не маючи наміру виконувати свої зобов`язання.
Будучи введеним в оману, ОСОБА_9 , помилково вважаючи пропозицію ОСОБА_3 вигідною для себе, надав нотаріально завірену довіреність на ім`я ОСОБА_3 , що дало останньому право на керування, володіння та розпорядження автомобілем «Mercedes S600», державний номерний знак НОМЕР_1 .
На виконання умов усного договору, 04.07.2007 року у м. Києві біля буд 5 по вул. Урицького, ОСОБА_10 передавав ОСОБА_3 автомобіль «Mercedes S600», д.н.з. НОМЕР_1 , та ключі від нього.
В подальшому ОСОБА_3 умови усного договору не виконав, грошові кошти за автомобіль ОСОБА_9 не надав, автомобіль не повернув, чим завдав потерпілому великої матеріальної шкоди на суму 1 464 500 грн., що більш ніж у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
03.07.2013 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 289 КК України.

В ході досудового розслідування постановою від 01.07.2010 року на все нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_3 накладений арешт.
Арешт майна (ст. ст. 170-174 КПК) ? це тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно чи заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
Арешт може бути накладено на майно, зокрема підозрюваного та є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним. При цьому не допускається заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь-які особи, не допускається.
Арешт майно застосовується з метою забезпечення: виконання вироку в частині цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили ( ч.2 ст.170 КПК); можливої конфіскації майна в справах про кримінальні правопорушення за які може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Фактичною підставою накладення арешту на майно є сукупність фактичних даних, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та/чи моральної шкоди, заявлення цивільного позову про її відшкодування або можливість заявлення такого позову та накладення майнових стягнень, конфіскації майна за вироком суду.
Необхідність накладення арешту на майно зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
Арешт майна має бути скасованим повністю або частково, якщо: відпали підстави його застосування; арешт було накладено необґрунтовано.
Необхідність скасування накладення арешту майна можуть обумовити такі обставини: відшкодування підозрюваним, обвинуваченим завданої ним шкоди, з метою забезпечення відшкодування якої був накладений арешт; зміна кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого на статтю КК, санкція якої не передбачає додаткового виду покарання у виді конфіскації майна, якщо арешт майна був накладений саме з метою її забезпечення; установлення обставин, які свідчать, що майно, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК; помилкове накладення арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії.
Разом з тим, захисником підозрюваного ОСОБА_3 не було доведено, що в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, з огляду на невизначеність самим захисником співрозмірності вартості арештованого майна і завданої шкоди та можливої конфіскації майна.
Щодо посилання на порушення прав ОСОБА_6 на користування та розпорядження своєю часткою майна у спільному майні подружжя, то слід зазначити, що остання не позбавлена можливості вирішити питання виділу своєї частки в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, з матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що викладені в клопотанні доводи не встановлюють наявність всіх умов, які мають бути підставою скасування накладеного арешту майна відповідно до вимог ст.ст. 173,174 КПК, тому вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки вмотивованих правових підстав та посилання на певні обставини клопотання не містить.
Керуючись ст.ст. 173,174,376 КПК України, слідчій суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, застосованого постановою від 01.07.2010 року старшого слідчого СВ Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 14.03.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289, ч.4 ст. 190, ст. 27 ч.3, ч.2 ст.366, ч.4 ст.358, ч.3 ст.209 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1