УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Макіївка Донецької області про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

представника ЖВК( №4) ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме на один місяць арешту.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, так як в Житомирській виправній колонії працює, має заохочення, стягнень не має. Велика кількість стягнень були на нього накладені коли відбував покарання в Російській Федерації, де до нього ставилися упереджено, оскільки являвся громадянином іншої країни. Вказав, що відбуваючи покарання в Дніпропетровський колонії до нього також ставилися упереджено. В Житомирській виправній колонії заохочувався не один раз, але в характеристиці чомусь вказано тільки одне заохочення, не погоджується із наданою характеристикою.

Представник Житомирської виправної колонії (№4) пояснив, що засуджений ОСОБА_3 під час відбування покарання в колонії має одне заохочення, яке не свідчить про те, що він став на шлях виправлення, з врахуванням характеристики засудженого під час відбуття покарання в місцях позбавлення волі в Російській Федерації та Дніпропетровській виправній колонії де ОСОБА_3 характеризувався негативно, мав багато стягнень. Вважає, що підстав для застосування ст.82КК України не має.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 .

Заслухавши засудженого, представника Житомирської ВК(№4), думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.50КК України покарання має на меті виправлення засуджених та запобіганню нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.82КК України до осіб, що стали на шлях виправлення невідбута частина покарання у виді позбавлення волі може бути замінена судом більш м"яким покаранням після фактичного відбуття засудженим відповідно до ч.4 ст.82КК України не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 27.12.2001року Липецьким обласним судом РФ за ст.209 ч.1,162 ч.3 п.»а»,б,в», 105 ч.2 п.»з,н», 222 ч.3, 69 ч.3КК РФ на 18 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі постанови Єлецького міського суду Липецької області від 11.08.2008р. вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Липецького обласного суду від 27.12.2001р. за ст.209 ч.1, 162 ч.3 п.»а,в», 105 ч.2 п.»з», 222 ч.3, 69 ч.3КК РФ на 17 років позбавлення волі у виправній колонії суворого режиму. Постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.06.2011року вирок від 27.12.2001р. Липецького обласного суду РФ та постанова від 11.08.2008р. Єлецького міського суду Липецької області щодо ОСОБА_3 приведені у відповідність з КК України: вважати ОСОБА_3 засудженим за ст.ст.69,44,142 ч.3, 93 п.»а», 44(в редакції 1960року), ч.1 ст.263,70 ч.1 КК України (в редакції 2001року) на 15 років позбавлення волі. Початок строку:23.03.2001року. Кінець строку: 23.03.2016року.

Встановлено, що ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі з 28.03.2001року. За час тримання в Липецькому слідчому ізоляторі допустив одне порушення режиму тримання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення в карцер. Заохочень не мав. З 15.08.2002року відбував покарання в Єлецькій виправній колонії (№4). За час відбування покарання допустив 116 порушень режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. З них 37 раз був поміщений в ДІЗО та 9 разів переводився до ПКТ. За час відбування покарання перебував на обліку як злісний порушник режиму тримання. Двічі був заохочений правами начальника установи.

09.11.2011року засуджений ОСОБА_3 прибув у Дніпропетровську виправну колонію (№89) для відбування покарання в секторі максимального рівня безпеки у приміщенні камерного типу. За період відбування покарання допустив 4 порушення режиму тримання, заохочень не мав.

З 27.12.2014року ОСОБА_3 відбуває покарання в Житомирській виправній колонії (№4). За період відбування покарання порушень режиму тримання не допускає. Стягнень не має. Один раз заохочувався адміністрацією колонії. Працевлаштований на ділянці по переробці вторинної сировини. До праці ставиться задовільно. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи. За характером спокійний, врівноважений, хитрий. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання тільки за призначенням. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», завдання програми виконує не в повному обсязі.

За час відбування покарання в Житомирській виправній колонії (№4) має одне заохочення від 12.05.2015року за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Згідно характеристики, затвердженої начальником Житомирської ВК (№4) засуджений ОСОБА_3 не став на шлях виправлення.

Враховуючи викладене суд вважає, що відносно засудженого ОСОБА_3 не можуть бути застосовані вимоги ст.82КК України, так як засуджений хоча і відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, але не став на шлях виправлення, час який пройшов з моменту застосування до засудженого останнього заохочення, не може свідчити про те, що ОСОБА_3 став на шлях виправлення у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 82КК України,ст.ст.537,539КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою на протязі того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1