КП№ 278/57/16-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
08 лютого 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Попередніми Указами Президента України «Про часткову мобілізацію», а також Указом №15/2015 від 14.01.2015 року в Україні проводилася мобілізаця та було оголошено про особливий період у державі. На підставі Указу Президента України №15/2015 ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 28.01.2015 року призвано на військову службу під час мобілізації. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №29 від 12.03.2015 року солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номер обслуги гранатометного відділення 2-го взводу вогневої підтримки роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_2 .
Отже, ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу в умовах особливого періоду.
Під час проходження військової служби ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. ст. 11,16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військовій присяги відповідно до яких захист Вітчизни, незалежності та її територіальної цілісності є обов`язком громадянина України, а військова служба у Збройних Силах України є державною службою особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти
військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Про все, що сталось з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатись до свого безпосереднього начальника.
Усупереч вимогам закону, ОСОБА_4 порушив встановлений порядок проходження військової служби та вирішив самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 .
Реалізуючі свій злочинний умисел, 07.06.2015 року, перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом в умовах особливого періоду, без відповідного дозволу та без поважних причин, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив місце несення військової служби. Після цього проводив час на власний розсуд. Перебуваючи поза межами військової частини, обвинувачений не повідомляв правоохоронні чи інші органи державної влади про свою належність до військової служби.
І лише 13.01.2016 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону та в цей ж день був направлений для подальшого проходження військової служби до резервного батальйону військової частини НОМЕР_2 . Отже, ОСОБА_4 самовільно, без дозволу командира частини, без поважних причин залишив місце несення служби військову частину пошта польова НОМЕР_1 в умовах особливого періоду.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому йому злочині, визнав повністю. Пояснив, що він дійсно самовільно залишив місце несення служби і поїхав додому в смт. Летичів, але потім добровільно повернувся на військову службу. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.
Наведені показання обвинуваченого повністю узгоджуються зі змістом обвинувального акту.
Прокурор запропонував провести дослідження доказів у даній справі за спрощеним порядком. Обвинувачений погодився з такою позицією прокурора.
Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які учасниками кримінального провадження не оспорюються. При цьому судом встановлено, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин та у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції. Наслідки ч. 3 ст. 349 та ч.1 ст. 394 КПК України сторонам роз`яснені.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повернення на місце служби. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не виявлено.
При призначенні покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, особу винного, який характеризується позитивно, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно повернувся на місце служби. До кримінальної відповідальності притягається вперше. Суд також бере до уваги наявність кількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, які з огляду на викладені обставини дещо знижують ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого і вчиненого ним злочину. Суд
ураховує міркування прокурора про призначення ОСОБА_4 більш м`якого виду покарання. Разом з тим суд ураховує, що злочин вчинено в умовах особливого для держави України періоду. Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й і виправлення засуджених. Викладені обставини у сукупності дають підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе із призначенням ОСОБА_4 реального покарання, проте із застосуванням ст.69 КК України, якого на думку суду буде достатньо для перевиховання останнього та запобіганню вчинення ним нових злочинів, дозволить ефективніше досягати мети покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України відбування арешту здійснювати на гауптвахті.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_1