Справа № 446/2371/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/784/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2015 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

у кримінальному провадженні № 0000330 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Печихвости Кам`янка-Бузького району Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю :
прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянула апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 03 червня 2015 року, яким ПАВЛУСЯ визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 та стягнуто з ПАВЛУСЯ на його користь 500 гривень моральної шкоди.

Згідно з вироком ПАВЛУСЯ визнано винним у тому, що він, близько 14.30. години 26 квітня 2014 року, перебуваючи на пасовищі біля с. Вислобоки Кам`янка-Бузького району Львівської області, під час суперечки, що виникла на ґрунті неприязних відносин, наніс ОСОБА_11 один удар молотком в область правої руки, внаслідок чого спричинив потерпілому умисне легке тілесне ушкодження у виді синця. В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , покликаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги покази ПАВЛУСЯ про те, що він жодного удару потерпілому не наносив і не міг його вдарити, оскільки в ході сварки ОСОБА_11 сам повалив його на землю та наніс кілька ударів руками й ногами у різні ділянки тіла, внаслідок чого він перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні. Крім того, суд не прийняв до уваги і не надав оцінки показам свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , дружини й сина обвинуваченого.

Наявний у справі висновок судово-медичної експертизи не можна вважати допустимим доказом, оскільки такий був зроблений тільки 05.05.2014, тобто через 11 днів після зазначених подій. Як слідує з пояснень ОСОБА_11 , викладених у висновку експерта, удар йому був нанесений 26.04.2015, біль в місці удару він відчув тільки 02.05.2015, а експертиза проведена 05.05.2015. Фактично ОСОБА_11 звернувся із заявою про проведення судово-медичної експертизи тільки тоді, коли дізнався про те, що від нанесених ним побоїв ПАВЛУСЬ перебуває на стаціонарному лікуванні і за його заявою про спричинення тілесних ушкоджень відкрито кримінальне провадження.

При допиті в якості потерпілого ОСОБА_11 взагалі не вказував про те, що очевидцями його конфлікту з ПАВЛУСЕМ були свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , проте останні з незрозумілих причин були допитані під час досудового розслідування та в суді в якості свідків, і їхні покази суд прийняв до уваги, як належні та допустимі докази у кримінальному провадженні. У той же час суд відкинув, як докази, покази обвинуваченого, його дружини ОСОБА_12 та сина ОСОБА_13 щодо обставин справи. Вважає, що за таких обставин ні в ході досудового розслідування, ні в суді не здобуто доказів вини ПАВЛУСЯ у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 ..

Просить вирок районного суду скасувати та закрити провадження у справі через відсутність в діях ПАВЛУСЯ складу кримінального правопорушення.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ПАВЛУСЬ апеляційну скаргу підтримали.

Прокурор і представник потерпілого ОСОБА_10 з апеляційною скаргою не погодилися і просили залишити її без задоволення, а вирок без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про обставини справи і зміст апеляційної скарги, виступи сторін щодо апеляції, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, встановила наступне.

Відповідно до ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

При вивченні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що на долученому до матеріалів справи технічному носії інформації ( диску ) відсутній технічний запис фіксування судових засідань у справі від 02.02.2015 та 12.05.2015, коли судом допитувались обвинувачений, потерпілий і свідки, а також вирішувались клопотання заявлені сторонами у справі.

При розгляді апеляційної скарги обвинувачений ПАВЛУСЬ та захисник ОСОБА_16 наполягли на тому, що при розгляді справи в суді першої інстанції ними заявлялось клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , яке було судом задоволено і такі в судовому засіданні були допитані. Проте будь яких даних щодо допиту вказаних свідків районним судом ані у вироку, ані у журналі судових засідань немає.

Перевірити обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 і залишення без належної оцінки судом їхніх показів у вироку колегія суддів апеляційного суду немає можливості через відсутність у справі аудіозапису технічного фіксування судових засідань.

Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Відсутність у справі аудіозапису судових засідань на технічному носії інформації колегія суддів розцінює, як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 409 КПК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на вказані порушення колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника ОСОБА_16 задовольнити частково, вирок районного суду скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

При новому розгляді справи районному суду слід усунути допущені порушення і постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково. Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 03 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4