Дата документу Справа № 334/7402/14-к
УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1
22 жовтня 2015 року місто Запоріжжя

№ єу-334/7402/14-к

№ 11-кп/778/1745/15

Апеляційний суд Запорізької області у складі суддів:

ОСОБА_2 доповідача і головуючого, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

інспектора Ленінського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_1 ,

за апеляційною скаргою
прокурора прокуратури Ленінського району міста Запоріжжя ОСОБА_8 ,

здійснив судове провадження в суді апеляційної інстанції з перегляду ухвали

Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25 серпня 2015 року (головуючий в суді 1 інст. суддя ОСОБА_9 , №1-в/334/131/15).

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд установив:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Запоріжжя і там же зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 23 жовтня 2014 року за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 на 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України, -

ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25 серпня 2015 року в поданні інспектора Ленінського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_10 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_1 відмовлено з тим вмотивуванням, що:

подання інспектора є передчасним, так як засуджений був впевнений в тому, що його звільнили від відбуття покарання з випробуванням про що свідчить надана ним суду довідка із міліцейської бази даних «Армор». ОСОБА_1 запевнив суд, що не переховується від КВІ має постійне місце проживання та більше порушень щодо відбуття покарання з випробуванням допускати не буде.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , стверджуючи про незаконність і необґрунтованість ухвали місцевого суду, вказує на те, що ОСОБА_1 систематично не виконував обов`язки з`являтися для реєстрації в КВІ. Крім того, суд першої інстанції безпідставно послався на довідку з міліцейської бази даних «Армор» , як на доказ поважності неявки засудженого до КВІ. Просить про скасування судового рішення і ухвалення нового, яким задовольнити клопотання про направлення ОСОБА_1 для відбування покарання, призначеного вироком.

При здійсненні апеляційного розгляду:

апеляційним судом Запорізької області на ОСОБА_1 накладено грошове стягнення за невиконання процесуальних обов`язків у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, тобто у сумі 1378 гривень;

долучені матеріали про здійснення приводу ОСОБА_1 в судове засідання;

прокурор підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити;

засуджений ОСОБА_1 просив суд не направляти його в місця позбавлення волі посилаючись на те, що він вважав, що його звільнено від відбування покарання на підставі довідки з міліцейської бази «Армор» та зазначив що дійсно мав розмову по телефону з інспектором КВІ 21.10.2015 року;

інспектор Ленінського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області показала, що засуджений ОСОБА_1 з 01.04.2015 року по 08.07.2015 року до Ленінського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області на реєстрацію, за викликами КВІ не з`являвся, приховував місце свого фактичного перебування. Також звернула увагу на те, що на її повідомлення ОСОБА_1 по телефону 21.10.2015 року про необхідність явки в судове засідання суду апеляційної інстанції, останній заявив, що в нього на то не має часу;

За наслідками здійсненого провадження в суді апеляційної інстанції суд вбачає підстави до задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрутованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Так, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 78 КК України, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При цьому вказана норма закону передбачає, що суд вправі направити засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання засудженим хоча б одного із тих обов`язків, які були покладені на нього судом у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів особової справи ОСОБА_1 , він вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 23 жовтня 2014 року за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України засуджений на 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України , а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Після набрання вироком законної сили, засуджений ОСОБА_1 з 02 грудня 2014 року перебував на обліку Ленінського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області.

Початок іспитового строку 23.10.2014 року, закінчення 23.10.2016 року.

На виконання пункту 2.2 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 року №270/1560, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 9 січня 2004 року за №16/8615 працівниками інспекцій спільно з органами внутрішніх справ відносно ОСОБА_1 проводилася індивідуально-профілактична робота .

Проте, перебуваючи на обліку в інспекції, ОСОБА_1 , неодноразово допускав невиконання покладених на нього обов`язків, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції кожну 1 та 3 середу місяця, що підтверджено даними, які містяться в матеріалах його особової справи, на підставі чого до нього було застосовано привід .

Посилання суду першої інстанції на довідку з міліцейської бази даних «Армор», в якій зазначено про відсутність судимості у ОСОБА_1 ,як на доказ поважності неявки засудженого до КВІ, апеляційний суд вважає необґрунтованим та непереконливим.

Крім того, матеріали кримінального провадження взагалі не містять жодного переконливого доказу на підтвердження того, що у ОСОБА_1 були поважні причини, які перешкоджали йому з`являтися до інспекції для реєстрації і що вона завчасно та офіційним шляхом повідомляв кримінально-виконавчу інспекцію про неможливість явки в призначений день та час до кримінально-виконачої інспекції.

З урахуванням наведених обставин провадження суд апеляційної інстанції доходить до висновку про безпідставність відмови судом першої інстанції в задоволенні подання інспектора Ленінського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_10 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні засудженого ОСОБА_1 та вважає за необхідне скасувати судове рішення про відмову в направленні ОСОБА_1 для відбування призначеного судом покарання в місця позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 372, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 426 КПК України, ст.ст.537, 539 КПК України апеляційний суд постановив:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Ленінського району міста Запоріжжя ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25 серпня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасувати і постановити нову ухвалу, якою подання інспектора Ленінського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_10 від 09 липня 2015 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Направити засудженого ОСОБА_1 для відбування покарання ,призначеного вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 23 жовтня 2014 року.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4