В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.09.2015 Справа №607/12699/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001022 від 23 квітня 2015 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2015 року близько 15 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , який перебував поблизу будинку №25 по вул. Танцорова у м. Тернополі, на ґрунті особистих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт із ОСОБА_5 , в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_5 фізичного болю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 20 квітня 2015 року, близько 15 год. 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку №25 по вул. Танцорова в м. Тернополі, в ході конфлікту із ОСОБА_5 , умисно наніс їй один удар рукою в потиличну ділянку голови, внаслідок чого завдав ОСОБА_5 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав.

Повідомив, що потерпіла є його колишньою невісткою. Він дійсно приходив на роботу до потерпілої, де у них вник словесний конфлікт, через відвідування дітей. В ході конфлікту потерпіла повідомила йому, що діти є лише її, у зв`язку із чим, він взяв потерпілу рукою за потилицю і сказав , що діти їхні. Ударів у потилицю він потерпілій не наносив.

До показань обвинуваченого ОСОБА_3 в частині невизнання вини суд ставиться критично і оцінює їх як спосіб захисту, з огляду на наступне.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_3 вини у скоєнні кримінального правопорушення не визнав, суд вважає, що його вина в повній мірі доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 по суті кримінального провадження надала суду наступні показання.

Обвинувачений ОСОБА_3 є її колишнім тестем. У серпні 2015 року вона вийшла заміж та змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

З сином обвинуваченого вона перебувала в шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей. З обвинуваченим та його сином в ході сімейного життя склались напружені стосунки через зловживання ними спиртними напоями. Вона не проти того, щоб обвинувачений спілкувався із її дітьми у тверезому стані. Але вона категорично проти спілкування обвинуваченого з її дітьми в той час, коли ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

В квітні 2015 року приблизно в обідню пору, ОСОБА_3 приїхав до неї на роботу, а саме на АДРЕСА_2 . На той час обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою.

В подальшому, орієнтовно о 15-16 год. вона разом з подругою ОСОБА_9 вийшли з приміщення будинку АДРЕСА_2 та чекали на таксі, щоб поїхати додому. В той час, до неї підійшов ОСОБА_3 та розпочав конфлікт, з приводу того, що вона нібито не дає йому можливості бачитись із онуками. Вона намагалася не спілкуватись із ним. Розвернулась та пішла в сторону автомобіля таксі. В подальшому відчула сильний удар в ділянку потилиці, який викликав у неї фізичний біль. Одразу ж після цього, почула зауваження стороннього чоловіка в сторону ОСОБА_3 з приводу того, що останній її вдарив. Згодом у стороннього чоловіка з ОСОБА_3 виникла шарпанина.

Спочатку, тому що сталося, вона не надала значної уваги. Однак, після удару, у неї кілька днів сильно боліла голова, у зв`язку із чим вона звернулась до лікарів, котрі діагностували у неї струс головного мозку.

Вона вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 повинен понести відповідальність за скоєне, щоб зрозуміти ганебність свого вчинку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 з приводу нанесення ОСОБА_3 удару ОСОБА_5 надала суду показання, які в повній мірі аналогічні вищенаведеним показанням потерпілої.

Окрім показань потерпілої та свідка, винуватість ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому злочину доводиться і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

-даними, котрі містяться в протоколі прийняття заяви про злочин від 23 квітня 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_10 повідомляє правоохоронний орган про те, що 20 квітня 2015 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , шляхом нанесення удару кулаком руки в область потилиці, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 ;

-даними, котрі містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 28 квітня 2015 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 вказала, яким саме чином ОСОБА_3 спричинив їй тілесні ушкодження. Даний протокол суд вважає належним і допустимим доказом, з огляду на те, що протокол складений відповідно вимог КПК України, дані які в ньому зафіксовані стосуються даного кримінального провадження;

-довідкою ТМКЛШД , з якої вбачається, що ОСОБА_10 звернулась в травмпункт 23 квітня 2015 року з приводу отриманої 20 квітня 2015 року травми і їй було діагностовано ЗЧМТ, струс головного мозку, забій потиличної ділянки голови.

Таким чином, з врахуванням показань потерпілої, свідка, інших досліджених доказів, які є взаємоузгодженими, того факту, що сам обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує конфлікту між ним та потерпілою 20 квітня 2015 року, в ході якого він торкався потиличної ділянки голови потерпілої, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, який не працює, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують його покарання, , а тому приходить до переконання про необхідність призначення йому покарання саме у вигляді громадських робіт.

З врахуванням загальнолюдських уявлень про мораль, той факт, що ОСОБА_3 було скоєно злочин стосовно жінки, суд приходить до переконання про визначення максимального строку для обраного виду покарання.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України , суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 200 (двохсот ) годин громадських робіт.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1