Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/551/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2015 року м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , поданою на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітня дитина, із неповною загальною середньою освітою, такого, який працює учнем маляра в п.п. ОСОБА_10 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-22.04.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки;
-26.04.2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців;
-30.04.2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік; 30.04.2014 року звільнений по відбуванню покарання,
визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки, покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 23 січня 2015 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи по вулиці Червонозорівській, 17 у місті Кіровограді, неподалік магазину «Каштан», зустрівся із знайомим йому ОСОБА_11 . В ході спілкування, ОСОБА_11 , діставши із кишені належну йому купюру номіналом 100 доларів США, тримаючи в руках, продемонстрував її ОСОБА_8 , після чого у останнього виник умисел на заволодіння вказаною купюрою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, схопив вказану вище грошову купюру номіналом 100 доларів США (згідно із курсом валют Національного банку України станом на 23.01.2015 року, у перерахунку на національну валюту 1 579 гривень 20 копійок), заволодівши нею у такий спосіб в присутності ОСОБА_11 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Вирок суду першої інстанції оскаржено прокурором у кримінальному провадженні, який у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_8 та правильність кваліфікації дій останнього не оскаржуються.
Свої вимоги умотивовує наступними доводами.
При призначенні покарання ОСОБА_8 , судом першої інстанції не у повній мірі враховано наявність у обвинуваченого не знятих та непогашених судимостей, повторно вчинив кримінальне правопорушення, на шлях виправлення не став, що свідчить про підвищену небезпечність особи ОСОБА_8 , неможливість його перевиховання за допомогою інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Тож, судом першої інстанції безпідставно застосовано до ОСОБА_8 положення ст.75 КК України та звільнено його від відбування покарання з випробуванням, чим порушено вимоги ст. 65 КК України.
Заслухавши доповідача, у дебатах прокурора, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу, просив вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, обвинуваченого ОСОБА_8 , та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора і просили вирок суду першої інстанції залишити без змін як законний та обґрунтований, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За змістом ч. 3 ст. 349 КПК України у разі, якщо судом першої інстанції визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників судового провадження не оспорюються, і такі докази, за погодженням учасників судового провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції не досліджувалися, - учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідження доказів судом першої інстанції по даному кримінальному провадженні проведено, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, у скороченому процесуальному порядку, доведеність винуватості ОСОБА_8 ніким із учасників судового провадження, у тому числі обвинуваченим, не оспорюються, як не оспорюються правильність кваліфікації дій обвинуваченого та фактичні обставини кримінального провадження, як їх встановлено.

Відтак, колегія суддів не вдається до оцінки доказів по кримінальному провадженні, і вважає винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - доведеною, а кваліфікацію дій останнього як вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно - правильною.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції правильно, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, осудний, має не зняті та непогашені судимості, обставини, які пом`якшують ОСОБА_8 покарання, - визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, щире каяття, повне відшкодування завданої потерпілому кримінальним правопорушенням шкоди, відсутність обставин, які обтяжують винуватому покарання.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 - без його ізоляції від суспільства, та призначив йому покарання у межах санкції статті обвинувачення, у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.
Колегія суддів визначену обвинуваченому судом першої інстанції міру покарання, а саме, вид та розмір покарання, вважає обґрунтованим, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, таким, що відповідає меті покарання.
Доводи апеляційної скарги прокурора відносно того, що судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_8 , судом першої інстанції не у повній мірі враховано наявність у обвинуваченого не знятих та непогашених судимостей, того факту, що обвинувачений повторно вчинив кримінальне правопорушення, на шлях виправлення не став, що свідчить про підвищену небезпечність особи ОСОБА_8 , неможливість його перевиховання за допомогою інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, - свого підтвердження не знайшли.
Як убачається із оскаржуваного вироку суду першої інстанції, - суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, врахував як ті обставини, що їх наведено прокурором у своїй апеляційній скарзі, так і характеристики особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, однак, працює за трудовим договором у ПТ «Ломбард Сіндікат-плюс, Гульцов та Компанія» монтером-будівельником з 04 липня 2014 року, де виключно позитивно характеризується, ряд обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, як повне визнання вини, щире каяття, відшкодування потерпілому ОСОБА_11 заподіяної шкоди (том 2 аркуш провадження 40-41, том 1 аркуш провадження 38 характеристика по місцю роботи).
Крім того, колегія суддів приймає до уваги той факт, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення тяжких наслідків не настало, потерпілий ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_8 не висунув жодних претензій, будучи допитаним судом першої інстанції в судовому засіданні характеризував останнього як спокійну людину, просив не позбавляти волі (том 2 аркуш провадження 40). Крім того, на час апеляційного розгляду справи, обвинувачений офіційно працевлаштувався, де за місцем роботи має позитивні характеристики, має на утриманні малолітню дитину.
На підставі викладеного та враховуючи положення ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, положення ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, - колегія суддів вважає, що у даному випадку призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, із застосуванням положень ст. 75 КК України, є виваженим, достатнім для можливого перевиховання обвинуваченого, що надасть можливість обвинуваченому стати на шлях виправлення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора свого підтвердження не знайшли, а тому колегія суддів не убачає підстав до скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції, як те просить особа, яка подала апеляційну скаргу, та залишає вирок суду першої інстанції без змін, як законний та обґрунтований.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4