Справа № 676/2799/15-к
Провадження № 1-кп/676/216/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 30 січня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 7 лютого 2003 року Кам`янець-Подільським МВ УМВС України в Хмельницькій області, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2010 року за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі (звільненого 6 березня 2012 року умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 9 місяців 19 днів),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
в с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному 30 січня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173, ОСОБА_4 всупереч вимогам ст. 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори 30 січня 2015 року о 10 год. 59 хв. в арці між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 з метою незаконного збагачення умисно повторно за 400 грн. збув легендованій особі під псевдонімом « ОСОБА_6 » поміщену в згорток фольги, що зберігав при собі, психотропну речовину амфетамін, масою 0,012628 г.
Крім того, 18 лютого 2015 року близько 12 год. ОСОБА_4 поблизу будинку АДРЕСА_5 з метою незаконного збагачення умисно повторно за 120 грн. збув легендованій особі під псевдонімом « ОСОБА_6 » поміщений до паперового згортку, що зберігав при собі, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 0,69 г (у перерахунку на суху речовину).

15 вересня 2015 року між прокурором прокуратури м. Кам`янця-Подільського та обвинуваченим було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно з вказаною угодою прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 з урахуванням істотних для цього кримінального провадження обставин дійшли згоди щодо правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного діяння та висловив згоду на призначення узгодженого сторонами угоди покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна. В судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений ОСОБА_4 просили затвердити вказану угоду, запевнивши суд у тому, що укладення угоди є добровільним.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з наступних мотивів.
Так, можливість укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні передбачена п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України.
Відповідно ж до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який згідно з ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином.
В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, що буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди згідно зі ст. 476 КПК України, а прокурор розуміє наслідки затвердження цієї угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Як з`ясовано судом шляхом опитування сторін угоди та вивчення матеріалів провадження, укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Вирішуючи питання можливості затвердження укладеної угоди, суд також враховує те, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам чинного Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема не суперечать вимогам ст. ст. 65, 69 КК України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а вивчені судом документи кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, дії обвинуваченого кваліфіковано правильно за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини, вчинені повторно. Обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні вказаного діяння і підлягає покаранню за його вчинення.
На виконання вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння, що є тяжким злочином, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення аналогічного діяння, за місцем фактичного проживання КП «Добробут» компрометуючим даними щодо нього не володіє, утриманців не має, не перебуває на обліку в лікаря-психіатра, перебуває на «Д»-обліку лікаря-нарколога по наркоманії.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд вважає повне визнання вини у вчиненому злочині, щире каяття, наявність ряду тяжких захворювань (ВІЛ-інфекція ІV стадії, вперше діагностований туберкульоз верхньої долі правої легені (2 лютого 2010 року), орофаренгіальний кандидоз, волосяна лейкоплакія язика, хронічний вірусний гепатит С, наркоманія (з 2003 року) та пов`язані з нею психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотичних речовин, синдром залежності).

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено, оскільки рецидив злочину є різновидом множинності злочинів, як і повторність злочинів, яка уже врахована у якості кваліфікуючої ознаки при кваліфікації діяння ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України, а відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Враховуючи ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, кількість наркотичного засобу та психотропної речовини, корисливий мотив діяння, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_4 покарання ст. 75 КК України. Водночас, з огляду на особу обвинуваченого, який є тяжко хворою особою молодого віку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним тяжкого злочину, з урахуванням обставин справи, відсутності тяжких реальних наслідків діяння, що було вчинене обвинуваченим під контролем правоохоронців, з огляду на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, суд дійшов висновку, що покарання, визначене ч. 2 ст. 307 КК України, є надто суворим для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому з урахуванням вимог ст. 65, ч. 1 ст. 69 КК України суд вбачає обґрунтованим узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, строком на 3 роки з конфіскацією майна. На думку суду, саме таке покарання є обґрунтованим та справедливим, оскільки відповідає загальним засадам призначення покарання, особі обвинуваченого, обставинам справи та меті покарання.

Право суду на затвердження вироком угоди з призначенням узгодженої сторонами угоди міри покарання у разі переконання у тому, що угода може бути затверджена, визначено ч. 5 ст. 65 КК України та ч. 1 ст. 475 КПК України.
На підставі викладеного вище суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 від 15 вересня 2015 року та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.
Оскільки ОСОБА_4 призначається покарання у вигляді реального позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд вважає на необхідне до набрання вироком законної сили залишити попередній запобіжний захід тримання під вартою.
Питання процесуальних витрат слід вирішити в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України,
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором прокуратури м. Кам`янця-Подільського ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 (за участю захисника ОСОБА_5 ) від 15 вересня 2015 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді трьох років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, крім житла.

Строк покарання обчислювати з 16 вересня 2015 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 27 лютого 2015 року по 15 вересня 2015 року включно.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 884 (вісімсот вісімдесят чотири) грн. 67 коп. процесуальних витрат на залучення експертів (а.м.д.р. 53, 79).
Речові докази:
- карти пам`яті (а.м.д.р. 134) зберігати в матеріалах справи;
- 0,012628 г амфетаміну та 0,69 г канабісу, що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області (а.м.д.р. 58,85), після набрання вироком законної сили знищити.
Вирок набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.Інші учасники судового провадження мають право на отримання копії вироку в суді.

Суддя ОСОБА_7 -Годлевська