У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5.,
суддів ОСОБА_6. і ОСОБА_7,
розглянувши в судовому засіданні у місті Києві 17 лютого 2016 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2014 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 січня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за частиною третьою статті 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років. На підставі статті 75 КК засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2,3 статті 76 КК.

Зазначений вирок суду першої інстанції залишено без зміни ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2014 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2014 року на підставі пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України з заявою про перегляд рішення суду касаційної інстанції від 30 травня 2014 року з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 445 КПК: неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень; неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

У своїй заяві він просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2014 року щодо нього, а справу направити на новий касаційний розгляд.

На підтвердження неоднакового застосування норм права, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, ОСОБА_4 долучив до заяви копії взятих з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвал колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2015 року щодо ОСОБА 6, від 7 квітня 2015 року щодо ОСОБА 2, від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА 5 та копію постанови Верховного Суду України від 12 квітня 2012 року щодо ОСОБА 1.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву та долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що заяву про перегляд судового рішення необхідно залишити без розгляду.

Так, із тексту заяви та доданих матеріалів убачається, що засуджений ОСОБА_4 11 лютого 2016 року звернувся із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2014 року щодо нього.

Відповідно до частини першої статті 447 КПК заява про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше.

Судове рішення, стосовно якого засуджений ОСОБА_4 подав заяву про перегляд, було ухвалено судом касаційної інстанції 30 травня 2014 року, а судові рішення, на які здійснюються посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 445 КПК, ухвалені 25 травня 2015 року, 7 квітня 2015 року та 24 березня 2015 року.

Також, відповідно до частини другої статті 447 КПК заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подається заява про перегляд, або з дня прийняття постанови Верховного Суду України, на яку здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 цього Кодексу.

Так, до заяви засудженим ОСОБА_4, на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК, було долучено копію Постанови Верховного Суду України від 12 квітня 2012 року.

Отже, засуджений ОСОБА_4 подав заяву про перегляд судового рішення з пропуском установленого законом строку.

У заяві засуджений не просить поновити пропущений строк і не наводить ніяких доводів на обґрунтування поважності причин його пропуску.

Згідно з вимогами статті 447 КПК, якщо особа не порушує питання про поновлення пропущеного строку заява про перегляд судового рішення залишається без розгляду.

З огляду на викладене та керуючись статтею 447 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд постановленої щодо нього ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2014 року залишити без розгляду.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7