Справа №10-328/11 20.12.2011 20.12.2011 20.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-328/11 Головуючий у першій інстанції:
Категорія: ст. 236-2 ОСОБА_1
КПК України Доповідач апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої Маркової Т.О.

суддів: Гребенюк В.І. , Міняйло М.П.

за участю: прокурора Андрусяка В.Г.

представника потерпілого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали за апеляцією представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2011 року, якою відмовлено в задоволенні скарги

ОСОБА_4 на постанову слідчого прокуратури Березнегуватського району Миколаївської області від 11 листопада 2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи.

20 вересня 2011 року ОСОБА_5 звернулася до прокуратури Березнегуватського району з заявою про застосування до її сина

ОСОБА_4 фізичного насильства працівником Березнегуватського РВ УМВС ОСОБА_6

11 листопада 2011 року за результатами перевірки заяви, слідчим прокуратури Березнегуватського району винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, у звязку з відсутністю в діях співробітника Березнегуватського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 складу злочинів, передбачених ч.2 ст.365, ч.2 ст.125, ч.1 ст.296 КК України.

16 листопада 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого Березнегуватського району Миколаївської області від 11 листопада 2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи.

Постановою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2011 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено, в звязку з відсутністю підстави для порушення кримінальної справи.

В апеляції представник потерпілого - адвокат ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати та матеріали справи направити до прокуратури Миколаївської області для порушення кримінальної справи відповідно до ст.98 КПК України та для направлення до прокуратури іншого району.

Посилається на те, що при проведенні перевірки, слідчим не зібрані всі необхідні дані для повного та обєктивного аналізу обставин справи, що свідчить про неповноту такої перевірки та упередженості прийнятого рішення.

Вважає, що суд, вказавши в своїй постанові про відмову в порушенні кримінальної справи, фактично продублював постанову слідчого, а у судовому засіданні, тільки оглянув та перелічив ці матеріали без дослідження їх в повному обсязі. Крім того, вважає, що суд не дав належної оцінки протиріччям показів свідка ОСОБА_7 з висновками службового розслідування та пояснень ОСОБА_6 та не звернув увагу на те, що дослідження стану здоровя ОСОБА_6 були не повними, передчасними, та не могли бути розцінені як обєктивні та остаточні.

На думку апелянта, суд ретельно не проаналізував матеріали дослідчої перевірки прокуратури, з яких вбачається, що по даній справі відсутні обставини, що виключають провадження в кримінальній справі відповідно до ст.6 КПК України.

Також апелянт наголошує, що усунення наявних протиріч можливо тільки після порушення кримінальної справи і в ході досудового слідства, провівши ряд слідчих дій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого - адвоката ОСОБА_3 на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення постанови без зміни, перевіривши матеріали скарги та матеріали про відмову у порушенні кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів визнає апеляцією такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КПК України при відсутності підстав для порушення кримінальної справи прокурор своєю постановою відмовляє у порушенні кримінальної справи.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_4, суддя в постанові зазначив, що підстави для порушення кримінальної справи відносно

ОСОБА_6 відсутні, в звязку з тим, що з пояснень останнього, вбачається те, що він не бив ОСОБА_4, а навпаки останній наносив йому удари, в результаті чого ОСОБА_6 отримав легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. Також вказує, що пояснення ОСОБА_6 узгоджується з поясненнями ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, протоколами огляду місця події від 18 вересня 2011 року, актом судово-медичного обстеження від 20 вересня 2011 року та поясненнями судово-медичного експерта.

Як вбачається з матеріалів, наданих прокуратурою, за заявою ОСОБА_5, була проведена перевірка за фактом перевищення співробітником Березнегуватського РВ УМВС ОСОБА_6 своїх службових повноважень, в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4

Відповідно до ст. 99 КПК України за результатами перевірки заяви чи повідомлення, що надійшли, якщо не встановлено підстав для порушення кримінальної справи, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя своєю постановою відмовляють у порушення кримінальної справи.

Оцінюючи законність та обґрунтованість прийнятого рішення про відмову в порушенні кримінальної справи відповідно до вимог ст. 236-2 КПК України, суддя перевіряє чи містять матеріали, як це передбачено ч. 2 ст.94 КПК України, достатні дані які вказують на наявність ознак злочину.

В даному випадку суд першої інстанції, вказавши в своїй постанові про перевірку матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи фактично продублював постанову слідчого, а у судовому засіданні, тільки оглянув та перелічив вказані матеріали без дослідження їх в повному обсязі, про що свідчить сам текст постанови суду, в якій відсутній аналіз доказів обставин справи.

Суд першої інстанції не звернув увагу на протиріччя між поясненнями ОСОБА_6 та поясненнями ОСОБА_4, а також між поясненнями ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Також не врахував, що вказані протиріччя та достовірність всіх інших доказів, в межах дослідчих дій, передбачених ст. 97 КПК України перевірити неможливо.

Відповідно до ст.64 КПК України така обставина, як подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) підлягають доказуванню тільки при провадженні досудового слідства, дізнання, або судом, тобто тільки після порушення кримінальної справи.

Приймаючи рішення по даній справі суд першої інстанції не врахував, що для встановлення дійсних подій, за якими ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були отримані тілесні ушкодження необхідно провести ряд слідчих дій, які відповідно до норм кримінально-процесуального законодавства можливо провести тільки після порушення кримінальної справи.

Відповідно до вимог ст.27 КПК України справа про злочини, передбачені, зокрема, ст.125 КК України порушуються не інакше, як за скаргою потерпілого, якому і належить в такому разі право підтримувати обвинувачення. В цих справах дізнання і досудове слідство не проводиться.

Відмовляючи в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6 по факту спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_4, слідчий прокуратури послався на те, що в його діях відсутній склад злочину, в тому числі і по справі приватного обвинувачення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України.

Згідно з вимогами ст.4 КПК України суд, прокурор, слідчий і орган дізнання порушують кримінальну справу в межах своєї компетенції. В межах своїх повноважень, зазначені особи також приймають рішення про відмову в порушенні кримінальної справи і про її закриття.

З огляду на викладене, не скасована постанова слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи, що передбачено ст.6 п.11 КПК України перешкоджає зацікавленим особам звернутися до суду зі скаргою приватного обвинувачення.

З вказаних підстав, постанова суду підлягає скасуванню з направленням скарги на новий судовий розгляд, в ході якого суду відповідно до вимог закону необхідно перевірити законність та обґрунтованість постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 01 грудня 2011 року.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію представника потерпілого ОСОБА_4 О,О. адвоката

ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2011 року скасувати, а матеріали скарги направити на новий судовий розгляд.

Головуюча:

судді: