Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8441/15-к
Провадження №
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши кримінальне провадження № 1-кп/758/441/15 (спрва №№758/8441/15), кримінальне провадження під час досудового розслідування №0003073, яке надійшло з прокуратури Подільського району міста Києва з обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, перебуває у фактичному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину 12 років, працюючого в ТОВ «Гарлен ЛТД» на посаді збірника корпусної меблі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , індивідуальний номер картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
09.05.2015 року, близько 23 години, на прохання невстановленої жінки побити ОСОБА_12 , з яким у неї перед цим був конфлікт, ОСОБА_14 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, з невстановленою особою чоловічої статі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, вступили у попередню змову заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_14 , не ставлячи до відома невстановлену особу чоловічої статі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, вирішив використати вчинене ними насильство та заподіяні тілесні ушкодження для заволодіння майном потерпілого.
Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_13 разом з невстановленою особою чоловічої статі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, підійшли до потерпілого ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_13 вдарив останнього кулаком по потилиці, поваливши його на землю.
Після цього ОСОБА_13 разом з невстановленою особою чоловічої статі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я, завдали потерпілому ОСОБА_12 не менше п`яти ударів в область тулуба та голови, більш точну кількість яких встановити не вдалося, від чого останній втратив свідомість також вони спричинили потерпілому наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку, перелому кісток носа, гематом м`яких тканин носа та лівої щоки, на повіках обох очей з субкон`юнктивальними крововиливами, саден спинки носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
В цей час на місце події на автомобілі під`їхали працівники Подільського ВДСО УДСО при ГУ МВС України в м. Києві, які проїжджали поруч, після чого невстановлена особа чоловічої статі, матеріали, щодо якої виділені в окреме провадження, яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_12 , втекла з місці події, а ОСОБА_13 , діючи згідно власного умислу, зняв з плеча потерпілого ОСОБА_12 , який на той час лежав на землі та був непритомним, сумку «Cult», вартістю 175 грн.00 коп., в якій знаходилися наступні речі:
- ніж для офіціанта, вартістю 42 грн. 68 коп.;
- дві лампочки торгової марки «ISKRA» у пакуваннях виробника, загальною вартістю 21 грн. 86 коп.;
- військовий квиток серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_12 , 1979 року народження, який матеріальної цінності не становить;
- паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданого Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві 05.06.2012, на ім`я ОСОБА_12 , 1979 року народження, який знаходиться в обкладинці, який матеріальної цінності не становить;
- пластикова картка ломбарду «Скарбниця», яка матеріальної цінності не становить;
- картка для виплат «Приват Банк» НОМЕР_4 , яка матеріальної цінності не становить;
- три запаковані пачки сигарет «LD», які матеріальної цінності не становлять;
- одна пачка сигарет «Rotmaans», яка матеріальної цінності не становить;
- одна розпакована пачка сигарет «Kiss» з однією сигаретою, яка матеріальної цінності не становить;
- три ключі на кільці, які матеріальної цінності не становлять;
- дезодорант-освіжувач для порожнини рота «Близ Фреш», який матеріальної цінності не має;
- два рахунки на сплату за послуги водопостачання та водовідведення, які матеріальної цінності не становлять;
- квитанція на здійснення валютно-обмінної операції, яка матеріальної цінності не становить;
- фіскальний чек від 28.04.2015 №, який матеріальної цінності не становить;
- резинка блакитного кольору, яка матеріальної цінності не становить;
- три зубочистки у прозорих пакуваннях, які матеріальної цінності не становлять;
- пластикова карта «Аптека низьких цін», яка матеріальної цінності не становить;
- пластикова карта білого кольору, яка матеріальної цінності не становить;
- сіль у паперовому пакуванні, яка матеріальної цінності не становить;
- карта активації «Freshtel», яка матеріальної цінності не становить;
- дві візитні картки, які матеріальної цінності не становлять.
Після цього ОСОБА_13 , заволодівши майном потерпілого ОСОБА_12 , з місця вчинення злочину зник та мав можливість розпорядитися викраденим майном, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 239 грн. 54 коп.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_13 свою винуватість по пред`явленому обвинуваченню за ч.1 ст.187 КК України визнав частково та дав показання, що 09.05.2015 року, близько 23 години 00 хвилин, він перебув зі своєю співмешканкою у магазині «АТБ» по вулиці Фрунзе у місті Києві. В цей день випив пляшку пива. Біля каси магазину бачив конфлікт між нині потерпілим ОСОБА_12 та якоюсь жінкою. Вказаний конфлікт він бачив також біля приміщення магазину, де стояв з співмешканкою та матір`ю. Був свідком, як ОСОБА_12 замахувався на невідому пляшкою, стверджуючи, що вона розбила пляшку з коньяком. Згодом конфлікт закінчився. Жінка пішла, однак, згодом повернулась з 3-4 чоловіками і шукала ОСОБА_12 . Коли вони ОСОБА_12 і його супутницю знайшли на зупинці громадського транспорту, то двоє з чоловіків почали його бити. Він не брав будь-якої участі у цьому конфлікті і потерпілого не бив, однак, коли бійка вже закінчилась і потерпілий лежав на асфальті, він підбіг до ОСОБА_12 і забрав його сумку з речами. Намагався втекти, однак, був затриманий працівниками міліції. З переліком майна, яке він викрав, та висновками експертизи про його вартість повністю погоджується, кається у вчиненому. Наполягає, що розбійний напад не вчиняв, удару в потилицю потерпілому не наносив. Таку ж позицію займав на протязі всього досудового розслідування. Дійсно під час одночасного допиту з ОСОБА_12 той наполягав, що саме він другим його ударив. Він цього не підтверджував і не підтверджує.
Потерпілий ОСОБА_12 дав суду показання, що він наполягає на тому, що участь у розбійному нападі на нього брав ОСОБА_13 . Підстав оговорювати його унього немає. Він також дав показання, що 09.05.2015 року, близько 23 години 00 хвилин, перебув зі своєю знайомою в магазині по АДРЕСА_3 , де дісно в них виник конфлікт на касі з раніше незнайомою жінкою, яка після виходу з магазину почала чіплятись до його знайомої і через яку, як він вважає, розбилась пляшка його коньяка. Він дійсно ставив претензії цій жінці, щоб вона компенсувала вартість коньяку. Однак, незнайома жінка спочатку погодилась, а потім відмовилась і кудись пішла. Він зі своєю знайомою ОСОБА_15 пішли на зупинку. Обвинуваченого до цього він не бачив. Коли вони були на зупинці, то появилась та жінка з чоловіками, вказала на нього і сказала його «мочити». Один із чоловіків ударив його в обличчя, другий у затилок, коли він повернувся до того, хто бив його ззаду, то побачив, що це був нині обвинувачений ОСОБА_13 , якому він дивився у обличчя і добре його розгледів. Він намагався чинити йому опір, однак, отримав удари з різних боків і втратив свідомість. У подальшому йому пред`являлись чотири фотокартки для впізнання і він впізнав саме ОСОБА_13 як особу, яка брала участь у нападі на нього. На своїй позиції категорично наполягає, підстав оговорювати обвинуваченого унього немає. Хто забрав його сумку, він не бачив. Викрадене йому повернуто. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому просить не позбавляти ОСОБА_13 волі.
Свідок ОСОБА_15 дала суду показання, що потерпілий ОСОБА_16 її хлопець, з яким вона зустрічається. 09 травня 2015 року вони разом приїхали у супермаркет по вулиці Фрунзе у місті Києві, щоб купити продукти. На касі магазину у них виник конфлікт з раніше незнайомою рудоволосою жінкою, яка була у стані сп`яніння. Приводом для конфлікту було те, що жінка була незадоволена тривалістю їхнього розрахунку на касі. Вказана жінка лаялась і погрожувала їм розправою, хотіла її вдарити.
Після цього вони пішли на зупинку біля будинку по вулиці Фрунзе, 129 у місті Києві. ОСОБА_16 відлучався на декілька хвилин в бік магазину, як потім пояснив, він ставив претензії рудоволосій жінці розрахуватись за розбиту пляшку коньяку під час сварки.
Коли сиділи на зупинці, вона почула голосну розмову, повернула голову і побачила як два хлопці, одним з яких однозначно був ОСОБА_13 ,. почали бити ОСОБА_17 . Невідомі били ОСОБА_18 одночасно. До неї почала приставати рудоволоса жінка і вимагала, щоб вона сіла у ящик для сміття. Вона пручалась і вибігла на проїжджу частину, перебігла на протилежний бік вулиці, де її від цієї жінки захистили незнайомі хлопці. Через дорогу вона бачила як продовжували бити ОСОБА_19 . Коли вона поверталась назад на зупинку, то побачила, що під`їхав легковий автомобіль з надписом: «Охорона». Працівники міліції їй повідомили, що вони піймали одного з нападників, у якого вилучили сумку потерпілого. В автомобілі працівників міліції вона дійсно побачила саме того чоловіка, який брав участь у побитті ОСОБА_19 і це був ОСОБА_13 . Вона бачила, шо кулаки ОСОБА_13 були в крові. У неї немає підстав оговорювати ОСОБА_13 , вона говорить правду і на своїх показаннях нанаполягає. Вона також підтверджує, що конфлікт дійсно був у неї і ОСОБА_19 із рудоволосою жінкою. Вона не чула як невідомі домовлялись заволодіти сумкою чи іншим майном ОСОБА_19 . Можливо його починали бити з метою помсти за конфлікт з невідомою жінкою.
Свідок ОСОБА_20 дала суду показання, що за станом на 09 травня 2015 року вона працювала продавцем квітів в кіоску по АДРЕСА_3 . В цей день близько 23 години вона почула крик на вулиці, тому вийшла з кіоску. Вона побачила на зупинці громадського транспорту на відстані 15-20 метрів від неї як троє чоловіків руками та ногами били чоловіка, який лежав на асфальті. Коли приїхали працівники міліції, то чоловіки, які били, розбіглись. Згодом працівники міліції одного з чоловіків затримали і привели на місце події, в нього була сумка потерпілого. Початок конфлікту вона не бачила. Під час побиття також були сторонні люди, дівчина чоловіка, якого били. Вона не бачила, щоб після того як чоловіки розбіглись, хтось підходив до потерпілого і забирав у нього сумку. Вона також вказує, що чоловіки, які били потерпілого, діяли узгоджено, обступивши потерпілого, допомагаючи один одному.
В судовому засіданні свідок після дослідження її показів на досудовому розслідуванні, заявила, що згадала, як одни із чоловіків, який бив потерпілого, виривав у нього сумку, яка була у потерпілого через плече навхрест тулобу. Той чоловік зірвав сумку через голову потерпілого і знею втік з місця події.
Свідок ОСОБА_21 дала суду показання, що обвинуваченого ОСОБА_13 та потерпілого особисто вона не знає. В день події вона працювала в кіоску, біля Куренівського ринку. Почула гамір та побачила через вікно на зупинці потерпілого з дівчиною. Бачила, що потерпілого бив один хлопець невисокого зросту та був одягнутий в джинсах та в джемпері. Він завдав один удар кулаком в обличчя, а інший ногою, при цьому підстрибнув, щоб достати ногою до обличчя. Коли до неї підійшла жінка потерпілого, вона вказала куди побіг чоловік, який його бив, та особи, що знаходились поруч, але працівники міліції побігли в протилежний бік. Під час надання показів слідчому, на робочому місці в кіоску, вона вказувала, що потерпілого бив хлопець невисокого зросту. Сам початок бійки вона не бачила. Не бачила і момент затримання обвинуваченого. Бачила як він вже був у наручниках. Сумки в руках обвинуваченого не бачила. Описати осіб, які стояли навколо потерпілого та особу, яка його била, вона не може, оскільки пройшло багато часу. Категорично стверджує про те, що в той час коли вона дивилась на місце події, обвинувачений не бив потерпілого. Також вона заявила, що події від початку і до кінця вона не бачила, так як відволікалась на обслуговування покупців.
Свідок ОСОБА_22 , який працює міліціонером водієм Подільського районного відділу державної служби охорони, дав суду показання, що 09 травня 2015 року, близько 23 години, у складі автопатруля вони проїжджали по вулиці Фрунзе у місті Києві, де їх на проїжджій частині зупинила жінка і повідомила, що побили її чоловіка, який перебуває на зупинці громадського транспорту. Він побачив, що на зупинці лежить чоловік і біля нього близько 5 осіб. Як били чоловіка він не бачив. Вказані особи почали розбігатись і він побачив, що один із низ забрав якійсь речі, тому саме за ним вони побігли. Згодом його затримали. Це виявився нині обвинувачений ОСОБА_13 . Вони його підвели до потерпілого і його дружини, де вони вказали, що сумка належить потерпілому і що ОСОБА_13 брав безпосередню участь у побитті потерпілого їх позиція була категоричною. Він також стверджує, що ОСОБА_13 , коли тікав, то міг реально розпорядитись викраденим.
Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_23 , який був у складі автопатруля разом з ОСОБА_22 . Однак. свідок відмітив, що потерпілий не був категоричний як його дружина в тому, що саме ОСОБА_13 брав участь у його побитті.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що обвинувачений її син. Стосунки добрі. Потерпілого не знає. Про день затримання сина пам`ятає, що біля магазину була сварка між двома жінками, потім підключився чоловік, який замахнувся на жінку з рудим волоссям пустою пляшкою. Розмови між ними не чула. Син та його дружина ніякого відношення до конфлікту не мали. Вона знаходилась на відстані 5-10 метрів від місця конфлікту. Події відбувались на протязі 10 хв. Після конфлікту чоловік та жінка з пакетами пішли в бік зупинки. Жінка з рудим волоссям побігла на дитячий майданчик. Згодом ця ж жінка вибігла з дитячого майданчику з якимись хлопцями. Вони бігли в бік, куди пішли чоловік та жінка. Вона чула як жінка з рудим волоссям кричала: "Ось він, бийте його!". Вона не бачила як хлопці підбігли до жінки з білим кольором волосся та до чоловіка. Вона направлялась в бік будинку. Бійка відбувалась 2 хвилини. Її син забрав сумку у потерпілого, коли бійка закінчилась. Вона не знає, чому він забрав сумку. Потерпілий в той час сидів на тротуарі. Вона не бачила, що син бив потерпілого. Син відбіг на відстань 10-15 метрів та побіг в бік магазина. Вона не бачила як затримували сина. Бачила сина в наручниках, на яких висіла сумка. Мотив побиття потерпілого був через конфлікт біля магазину.
Вона також дала показання, що перед подією вони вживали горілку. В тому числі горілку пив син, який також вживав пиво. Син був одягнений в чорну шкіряну курточку , чорний гольф та сині джинси.
Свідок ОСОБА_25 дала суду показання, що ОСОБА_13 її чоловік. Потерпілого не знає. 09 травня 2014 біля магазину "АТБ" по вулиці Фрунзе у місті Києві вони стали свідками конфлікту між двома жінками. Потерпілий почав замахуватись пустою пляшкою з під коньяка на жінку з рудим волоссям. Рудоволоса жінка після конфлікту побігла в бік магазину, а потерпілий з жінкою пішли до зупинки громадського транспорту. Вони залишились біля магазину АТБ та вживали пиво. Перед цим матір ОСОБА_13 заходила до них в гості і вони вживали горілку. Згодом рудоволоса жінка вибігла з чоловіками і вони направились в бік зупинки. Жінка кричала: "Ось він, гасіть його». Коли вони йшли додому, вона побачила як двоє чоловіків б"ють потерпілого, інші стояли поруч. В чей час на протилежному боці вулиці жінки з білим та рудим волоссям билися. Освітлення зупинки було добре. ОСОБА_13 в той час, коли чоловіки, які били потерпілого, розбіглись, зненацька для неї, вихопив сумку у потерпілого та побіг. Потерпілий притримував сумку руками, щоб ОСОБА_13 її не взяв. ОСОБА_13 їй не говорив про намір забрати сумку у потерпілого. Вона стверджує, що ОСОБА_13 потерпілого не бив. В контакт з потерпілим та рудоволосою жінкою не вступав. Потім вона побачила чоловіка після затримання його працівниками міліції. Крові на руках ОСОБА_13 небачила. Він був одягнутий в сині джинси та чорну куртку.
ОСОБА_26 , який працює слідчим Подільського РУ ГУ МВС України у місті Києві, дав показання, що клопотання про продовження строку досудового розслідування обвинуваченому вручав він. ОСОБА_13 відмовився отримати копію клопотання. Для фіксування цих дій він запрошував понятих з осіб, які були присутні в СІЗО. Інформацію про понятих він фіксував зі слів, оскільки в умовах СІЗО він не мав можливості належним чином запросити понятих з документами. Захисника про проведення цієї дії повідомив телефонограмою, на що захисник повідомив, що з"явиться лише по повістці та відмовився від отримання клопотання про продовження строку досудового розслідування. Він також заявив, що проводив розслідування відповідно до вимог закону, об`єктивно, неправомірного тиску на нього не було.
Свідок ОСОБА_27 дала суду показання, що у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 була присутня в якості свідка при врученні йому клопотання про продовження строків досудового розслідування. Слідча дія здійснювалась на внутрішньому подвір`ї Подільського РУГУ. Під"їхав конвойний автомобіль, з якого вийшов слідчий ОСОБА_26 та запропонував їй та ОСОБА_28 бути присутніми в якості понятих під час вручення обвинуваченому клопотання. Вони підписали запропонований документ. ОСОБА_13 перебував у автомобілі і вони чули, що він відмовляється отримувати документ. Слідчий звертався до затриманої особи, називаючи його ОСОБА_29 . Вона є працівником канцелярії Подільського РУГУ і не являється державним службовцем. Вона знайома зі слідчим ОСОБА_26 наглядно, знала ким він працює. Слідчий роз`яснював їй права, вона не зацікавлена в результатах кримінального провадження.
Свідок ОСОБА_30 дав суду показання, що є працівником Київського СІЗО. Він стверджує, що 02.07.2015 року він не брав участі у слідчих діях разом зі слідчим ОСОБА_26 . ОСОБА_31 знає як ув"язнену, але особисто не знайомий. Разом з нею участі у проведенні слідчих дій не брав. Слідчого ОСОБА_26 не знає. У слідчих діях відносно ОСОБА_13 та за участі ОСОБА_32 не брав.

Свідок ОСОБА_33 показала суду, що обвинуваченого вона не знає та ніколи не бачила. 02 липня 2015 року вона не засвідчувала факту відмови підозрюваного ОСОБА_13 отримати у слідчого копію клопотання про продовження строку досудового розслідування. Однак, пам"ятає, що в СІЗО, коли вона перебувала у відділенні для виконання слідчих дій, до неї звернувся якийсь слідчий та попросив щось підписати, не пояснюючи що саме. Вона підтверджує, що підписувала наданий їй для огляду в судовому засіданні документ, однак, слідчий не дав їй можливості його прочитати. ОСОБА_13 в цей час не було. Описати слідчого вона зараз не може.
Відповідно до висновку експерта №1165/Е від 26 червня 2015 року, у потерпілого ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку, перелому кісток носа, гематом м`яких тканин носа та лівої щоки, на повіках обох очей з субкон`юнктивальними крововиливами, саден спинки носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Фактичні дані, що містяться в цьому висновку експертизи, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно в висновку товарознавчої експертизи №5005/227 від 22 червня 2015 року, вартість сумки «Cult», за станом на 09.05.2015 року могла становити вартістю 175 грн.00 коп., ніж для офіціанта - 42 грн. 68 коп., дві лампочки торгової марки «ISKRA» у пакуваннях виробника, загальною вартістю 21 грн. 86 коп. Згідно долученої до експертизи довідки вартість проведеної експертизи становить 460 гривень 80 копійок.
Фактичні дані, що містяться в цьому висновку експертизи, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно заяви потерпілого ОСОБА_12 про вчинення злочину від 10 травня 2015 року, відібраної у встановленому законому порядку, 09 травня 2015 року, близько 23 години, біля будинку №129 по вулиці Фрунзе у місті Києві, поблизу зупинки громадського транспорту, двоє невідомих побили його, після чого один із них, вирвав з рук сумку та відкрито заволодів нею.
Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно протоколу огляду місця події від 10 травня 2015 року, під час огляду зупинки громадського транспорту біля будинку №129 по вулиці Фрунзе у місті Києві, злівої частини лавки зупинки виявлено плями бурого кольору, які схожі на кров. Аналогічні сліди виявлено на асфальтному покритті біля лавки.
Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно протоколу огляду місця події від 10 травня 2015 року, біля приміщення Подільського РУ ГУ МВС України у місті Києві, на капоті службового автомобіля , в присутності ОСОБА_34 була оглянута джинсова сумка, в якій виявлено пачки сигарет, лампочки, ніж, інші речі, військовий квиток та паспорт на ім`я ОСОБА_12 . Згідно пояснень ОСОБА_13 на місці події, сумку він забрав у чоловіка після того як його побили невідомі.
Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними і допустимими.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.07.2015 року на відеозапису цієї слідчої дії, який переглянуто в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_12 на місці події вказав обставини його побиття двома невідомими, одним з яких був ОСОБА_35 . Також він вказав, що під час побиття втрачав свідомість, у зв`язку з цим не бачив обставин, як у нього відбиралась сумка. Однак, саме ОСОБА_36 до нього на місці злочину підвели працівники міліції і у нього була його сумка.
Фактичні дані, що містяться в цьому документі та на відеозапису, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10 травня 2015 року, ОСОБА_13 фактично було затримано 09 травня 2015 року о 23 годині 30 хвилин.
Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно долучених до справи документів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_13 , він раніше не судимий, зареєстрований і проживає у місті Києві, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, успішно займався спортом, на обліку у лікарів психіатрів і наркологів не перебуває.
Фактичні дані, що містяться в цих документах, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність , чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що покази в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, свідків отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому вони є допустимими.
Належними і допустимими як джерело доказу є висновки проведених у справі судових експертиз, суд не вбачає порушення вимог КПК України під час їх призначення та проведення.
Суд не погоджується з доводами захисника про визнання недопустими як доказу фактичних даних, які містяться у протоколі огляду місця події від 10 травня 2015 року проведений слідчим ОСОБА_37 , який було розпочато в 01 годинні 00 хвилин і закінчено в 01 годині 40 хвилин (т.1, а.с.117-119). Свої доводи захисник мотивує тим, що в порушення закону вказана слідча дія була проведена до внесення до Єдиного реєстру досудових розслідування інформації про вчинений злочин.
Як встановлено в судовому засіданні до Єдиного реєстру досудових рослідувань інформація про вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_12 була внесена 07 годин 56 хвилин.
Однак, доводи захисника протирічать вимогам ч.3 ст.214 КПК України, яка передбачає, що огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
Як встановив суд обставини вимагали невідкладний огляд місця події зупинки громадського транспорту, де сліди злочину могли бути знищенні, тому фактичні дані, що містяться у протоколі огляду місця події від 10 травня 2015 року суд визнає допустимими.
Окрім цього, згідно ч.1 ст.214 КПК України відомості про вчинення кримінального правопорушення вносяться слідчим, прокурором після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-яких джерел обставин про злочин.
Як встановив суд, відомості про кримінальне правопорушення вчинене відносно ОСОБА_12 були внесені в Єдиний рестр досудових розслідувань слідчим в 07 годин 56 хвилин 10 травня 2015 року.
У зв`язку з цим суд, погодився з доводами захисника, що така слідча дія як впізнання потерпілим ОСОБА_13 як особи, що скоїла злочин було проведено в порушення ч.3 ст.214 КПК України до внесення даних в Єдиний реєстр досудових рослідувань, оскільки впізнання було проведено з 04 годин до 04 годин 30 хвилин 10 травня 2015 року ( т.1 а.с 127-129), тобто до виконання вимог ч.1 ст.214 КПК України. Суд визнав фактичні дані, що містяться в цих документах недопустимими.
З цих же мотивів суд погодився з доводами захисника, що допит свідка ОСОБА_21 з 01 години до 01 години 30 хвилин 10 травня 2015 року, свідка ОСОБА_20 з 02 години 30 хвилин до 03 години 10 травня 2015 року, ОСОБА_38 з 04 годин до 04 годин 30 хвилин 10 травня 2015 року, а також допит потерпілого ОСОБА_12 з 04 годин 30 хвилин до 05 годин 30 хвилин 10 травня 2015 року було проведено в порушення вимог ч.1 та ч.3 ст.214 КПК України. Фактичні дані, що містяться в цих документах суд визнав недопустимими.
Суд бере також до уваги, що свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , були також безпосередньо допитані в судовому засіданні, протоколи їх допитів на досудовому розслідуванні не досліджувались, хоча, як вбачається із доводів захисника, вказані особи також допитувались слідчим до внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Суд визнає допустими як доказ протокол огляду місця події від 10 травня 2015 року, біля приміщення Подільського РУ ГУ МВС України у місті Києві, де на капоті службового автомобіля, в присутності ОСОБА_34 була оглянута джинсова сумка, в якій виявлено пачки сигарет, лампочки, ніж, інші речі, військовий квиток та паспорт на ім`я ОСОБА_12 . Згідно пояснень ОСОБА_13 на місці події, сумку він забрав у чоловіка після того як його побили невідомі. Суд бере до уваги, що слідчий ОСОБА_39 і обвинувачений ОСОБА_40 підтвердили, що вказана слідча дія виконувалась. Суд вважає правдивими свідчення слідчого ОСОБА_41 , що час виконання цієї слідчої дії відображено правильно, а час допиту свідка ОСОБА_21 у протоколі відображений помилково неправильно. Суд також бере до уваги, що ухвалою суду від 11 грудня 2015 року визнано недопустими як докази у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_13 фактичні обставини, які містяться у протоколі допиту свідка ОСОБА_21 з 01 години до 01 години 30 хвилин 10 травня 2015 року ( т.2 а.с. 114-115).
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, незважаючи на визнання частини доказів недопустимими, суд прийшов до висновку, про достатність доказів для визнання ОСОБА_13 винуватим у злочині про пред`явленому обвинуваченню за ч.1 ст.187 КК України.
Аналізуючи досліджені докази суд звертає увагу на послідовні покази потерпілого, які узгоджуються з іншими доказами, характером і логікою розвитку подій і які суд визнає правдивими і такими які в сукупності з іншими доказами можна покласти в основу обвинувального вироку.
Покази потерпілого також узгоджуться з висновками судово-медичної експертизи про характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень.
Як вбачається з аналізу показів потерпілого у нього немає мотивів оговорювати ОСОБА_13 , не назвав таких мотивів для оговору і обвинувачений.
Покази і позицію ОСОБА_13 суд оцінює критично і вважає їх такими, що направлені на пом`якшення кримінальної відповідальності.
Суд бере до уваги покази свідка ОСОБА_20 , яка дала покази, що один із чоловіків, який бив потерпілого, виривав у нього сумку, яка була у потерпілого навхрест тулобу чере плече. Він зірвав сумку через голову і з нею втік з місця події.
Вказаний свідок спростовує твердження обвинуваченого, що він підбігав до потерпілого після його побиття і лише після цього забрав у нього сумку. Свідок наполягав, що сумкою заволоділа особа, яка до цього била потерпілого.
Так обставина, що ОСОБА_13 виривав сумку під час побиття свідчить про те, що заподіючи тілесні ушкодження потерпілому він вже мав намір заволодіти його майном, при цьому застосовуючи відповідне насильство, тому суд не погоджується з доводами захисника про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого на ч.1 ст.186 КК України.
Суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_21 , яка працювала в кіоску поруч з місцем злочину, і посилалась, що бачила лише як потерпілого бив чоловік невисокого зросту, заявила, що не була свідком подій від початку і до кінця, оскільки відволікалась на покупців.
Суд бере до уваги послідовні і категоричні твердження свідка ОСОБА_15 , яка вказує, що коли вони з потерпілим сиділи на зупинці, вона почула голосну розмову, повернула голову і побачила як два хлопці, одним з яких однозначно був ОСОБА_13 , почали бити ОСОБА_17 . Невідомі били його одночасно. Також вона категорично стверджує, що коли працівники міліції після затримання підвели ОСОБА_13 із сумкою ОСОБА_17 , то вона звернула увагу на його кулаки, які були в крові. У неї немає підстав оговорювати ОСОБА_13 , вона говорить правду і на своїх показаннях нанаполягає.
Суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст.187 КК України на ч.1 ст.186 КК України.
Суд встановив, що слідчим не було в достатній мірі повно зафіксовано факт відмови підозрюваного ознайомитись під час досудового розслідування з клопотанням про продовження строків досудового розслідування. Однак, ця обставина не впливає на висновок суду про доведеність вчинення ОСОБА_13 злочину передбаченого ч.1 ст. 187 КК України. Також суд бере до уваги показання обвинуваченого в судовому засіданні, який визнавав факт того, що він дійсно відмовлявся отримати клопотання слідчого, мотивуючи свої дії незгодою з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.187 КК України.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), ОСОБА_13 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.187 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_13 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, в тому числі межі санкції ч.1 ст.187 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, по місцю проживання негативної інформації щодо нього не надходило, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, перебуває у фактичному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину.
Пом`якшуючих покарання ОСОБА_13 обставин передбачених ст.66 КК України не встановлено.
Обтяжуючою покарання ОСОБА_13 обставиною суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що передбачено п.13 ч.1 ст. 67 КК України.
Враховуючи конкретні обставини справи, значну суспільну небезпеку розбійного нападу, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_13 до покарання у виді позбавлення волі.
Однак, з врахуванням насамперед думки потерпілого, який настійливо просить суд не позбавляти ОСОБА_13 волі, беручи до уваги наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, що він раніше не судимий, займається суспільно-корисною працею, по місцю проживання характеризується позитивно, що позиція обвинуваченого визнавати чи не визнавати вину є його правом і не може бути поставлена йому у вину, враховуючи, що з 09 травня 2015 року по 25 грудня 2015 року він утримується під вартою, що згідно ст. 72 КК України, в редакції Закону №838-V111 від 26 листопада 2015 року, становить більше одного року трьох місяців позбавлення волі, що перебування його під вартою тривалий час безумовно вплинуло на його виправлення, суд, призначаючи покарання, що не перевищує п`яти років позбавлення волі, вважає за можливе звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.
Безпосередньо заслухавши обвинуваченого у судовому засіданні, суд вважає, що його запевнення в тому, що більше ніколи вчиняти злочинів не буде? а даний злочин був йому уроком на все життя є щирими.
Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_13 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Згідно ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню сдові витрати на проведення експертиз у справі.
Відповідно до ст.100 КПК України речові докази, які передано для зберігання потерпілому та свідку ОСОБА_25 залишити в їх володінні як законних власників.
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_13 встановити три роки.
Згідно п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_13 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_13 змінити з утримання під вартою в Київському СІЗО на особисте зобов`язання. Зобов`язати ОСОБА_13 прибувати за кожною вимогою до суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, не відлучатись з міста Києва без дозволу суду.
Звільнити ОСОБА_13 з під варти в залі судового засідання.
Згідно ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_13 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 ) на користь держави 460 гривень 80 копійок на відшкодування затрат на проведення товарознавчої експертизи у справі.
Згідно ст.100 КПК України речові докази, які передано для зберігання потерпілому ОСОБА_12 та свідку ОСОБА_25 залишити в їх володінні.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1