11-кп/775/334/2015(м)
263/472/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження №0000159 за апеляційною скаргою прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, не судимого, який працює старшим інспектором з особливих доручень оперативного відділу штабу ГУМВС України в Донецькій області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим та виправдано за ч.1 ст.367 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 виправдано за наступним обвинуваченням:

Наказом т.в.о. начальника ГУМВС України в Донецькій області №383о/с від 27.08.2013 року ОСОБА_7 призначено на посаду заступника начальника штабу Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області. Наказом начальника Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області №54 від 03.01.2014 року ОСОБА_7 призначено відповідальним за облік озброєння, закріплення, закріплення на постійне носіння й зберігання озброєння та спецзасобів та на нього покладено контроль за наявністю та дотриманням порядку зберігання, обліку озброєння та спецзасобів.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року ОСОБА_7 зобов`язаний забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок, запобігати правопорушенням, припиняти їх.

Відповідно до п.1.3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС №622 від 21.08.1998 року, ОСОБА_7 зобов`язаний запобігати порушенням порядку придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної, холодної зброї, патронів до них, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Крім того, при виконанні своїх службових обов`язків ОСОБА_7 зобов`язаний знати та застосовувати Інструкцію із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею і прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, затверджену наказом МВС №141 від 27.03.2008 року, згідно якої:

- п.2.3 - обов`язки щодо збереження зброї, боєприпасів і спеціальних засобів покладаються на відповідальних за облік озброєння і боєприпасів та оперативних чергових;

- п.9.3 - підставою для видачі озброєння й спецзасобів особовому складу підрозділу є письмова вказівка керівника підрозділу у вигляді затверджених ним відомостей служби нарядів, графіків чергувань або чищення зброї, розстановок особового складу під час уведення в дію оперативних планів чи проведення операцій, витягів з наказів або рапортів з його резолюцією;

- п.9.4 - при наявності підстав для видачі озброєння і спецзасобів оперативні чергові зобов`язані видати працівникам підрозділу закріплену за ними табельну зброю індивідуального використання, боєприпаси - в обмін на картку-замісник (форма №18) і при наявності підписів осіб, які їх отримують, у Книзі нарядів (для виконання службових обов`язків чи проведення занять по службовій підготовці на строк не більше доби) або у книзі форми №5 (в інших випадках);

- п.9.6 - категорично заборонено видавати озброєння й спецзасоби без підпису особи, яка їх отримує, у відповідній обліковій документації, а також раніше часу, зазначеного в книзі наказів або в іншому дозволі на отримання зброї, боєприпасів чи спеціальних засобів.

Проте, ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу та представником влади, маючи спеціальне звання капітана міліції, скоїв службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило істотну шкоду державним та громадським інтересам за наступних обставин.

Так, актом повної інвентаризації озброєння, боєприпасів та іншого майна у Жовтневому РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 28 лютого 2014 року підтверджується наявність та відповідність обліковим даним табельної вогнепальної зброї, спецзасобів, що перебувають на балансі в Жовтневому РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області.

ОСОБА_7 , будучі відповідальним за облік озброєння, закріплення на постійне носіння й зберігання озброєння та спецзасобів, перебуваючи у приміщенні Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, розташованому за адресою: вул. Фонтанна, 87 в Жовтневому районі міста Маріуполя, у період з 28 лютого 2014 року по 20 серпня 2014 року, діючи в порушення п.п.2.3., 9.3., 9.4., 9.6 Інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею і прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС №141 від 27.03.2008 року, п.1.3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС №622 від 21.08.1998 року, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, не проконтролював дії оперативних чергових чергової частини штабу райвідділу, щодо встановленого порядку видачі вогнепальної зброї та боєприпасів, у тому числі, протягом квітня-травня 2014 року та допустив неодноразове вивезення зброї і боєприпасів за межі райвідділу не уповноваженими на те особами та без отримання на це письмового наказу або розпорядження керівника підрозділу, не оформив належним чином прийом-передачу зброї та боєприпасів зазначеним особам, чим скоїв службову недбалість.

Неналежне виконання ОСОБА_7 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них у період з 28 лютого 2014 року по 20 серпня 2014 року призвело до втрати вогнепальної зброї та боєприпасів, які перебували на озброєнні Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області у кількості 6 пістолетів Макарова: НОМЕР_1 - 1971 р.в.; НОМЕР_2 - 1976 р.в.; НОМЕР_3 - 1962 р.в.; ГС 5071 - 1962 р.в.; НОМЕР_4 - 1971 р.в.; НОМЕР_5 - 1962 р.в.; магазинів пістолетних 68 шт.; набоїв кал. 5.45 мм - 2833 шт., кал. 9 мм 544 шт., відповідно до акту повної інвентаризації озброєння, боєприпасів та іншого майна у Жовтневому РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 20 серпня 2014 року, що завдало істотної шкоди державним і громадським інтересам, яка полягає у заподіянні суспільно-небезпечних наслідків нематеріального характеру, оскільки втрата бойового знаряддя, діючого на ураження людини, унеможливлює контроль за його використанням та створює реальну загрозу застосування.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч.1 ст.367 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на три роки. Зазначає, що суд неповно та невірно дослідив докази у справі, а тому прийшов до хибного висновку про недоведеність того, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, за яким його виправдано. Вважає, що стороною обвинувачення суду були надані достатні та належні докази, що саме ОСОБА_7 був службовою особою, відповідальною за облік та зберігання озброєння у зазначений у вироку період часу, а тому є суб`єктом інкримінованого йому злочину, судом безпідставно не було взято до уваги докази з приводу цього, в тому числі показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Посилається також на те, що висновки суду про наявність загрози захоплення райвідділу міліції у зазначений час та наявність виключної форс-мажорної ситуації, в якій в екстреному порядку видавалася зброя та боєприпаси особовому складу без відповідного документального оформлення, не відповідають дійсності. Крім того, зазначає, що показанням свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 судом взагалі не надано аналізу у вироку.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника про необґрунтованість апеляційної скарги та законність судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, за вказаних у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, які судом всебічно і повно безпосередньо досліджені та правильно оцінені.

Цей висновок, зокрема, підтверджується показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що у його функціональні обов`язки як заступника начальника штабу облік озброєння не входив, а контроль за його зберіганням взагалі не покладався. З зазначеним наказом начальника Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області №54 від 03.01.2014 року про закріплення його як відповідальної особи та покладення на нього відповідних обов`язків він не був обізнаний. Згідно відомчих нормативних актів при зміні матеріально-відповідальної особи в триденний термін повинен бути складений акт прийому-передачі майна, але такий акт також не складався, а він його не підписував. Команду на евакуацію зброї та боєприпасів давали перші керівники райвідділу безпосередньо оперативному черговому, тому будь-хто не міг не виконати їх наказ, враховуючи, що в місті була неординарна ситуація. Технічної можливості ні в нього, ні у всього особового складу Жовтневого РВ провести інвентаризацію та документальне оформлення зброї в тих умовах не було, тим більш, що частина її вивозилася таємно, про місце її зберігання було обізнано лише декілька осіб, а зброю було повернуто фактично після ліквідації у місті незаконних збройних формувань та стабілізації оперативної обстановки.

В судовому засіданні були ретельно досліджені внутрішні функціональні обов`язки обвинуваченого ОСОБА_7 , як заступника начальника штабу Жовтневого РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області, з якими його особисто ознайомлено під розпис, та відповідно до яких контроль приймання, видачі та обліку спеціальних засобів, зброї та боєприпасів з боку останнього не передбачений. Натомість, такі обов`язки прямо покладено на помічника начальника райвідділу-оперативного чергового чергової частини, відповідно до функціональних обов`язків останнього.

Судом також було перевірено легітимність наказу начальника Жовтневого РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області №54 від 03.01.2014 року про призначення ОСОБА_7 відповідальною особою за облік озброєння, закріплення, закріплення на постійне носіння й зберігання озброєння та спецзасобів, а його дублером ОСОБА_10 , та достеменно встановлено, що останні з даним наказом ознайомлені не були, про що свідчить відсутність в журналі обліку наказів, розпоряджень, вказівок, рішень колегії начальника Жовтневого РВ за 2014 рік їх підписів, а також на самому наказі, що підтвердив під час допиту свідок ОСОБА_10 , який про ці обставини дізнався лише під час досудового розслідування, прийому-передачі зброї, ніяких інших функцій щодо збереження зброї на час відпустки ОСОБА_7 він не здійснював.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 щодо обізнаності ОСОБА_7 про наявність такого локального акту, оскільки це спростовується відсутністю зазначеної відповідної процедури набрання ним чинності, самі ці показання за таких умов без існування належних доказів про доведення такого наказу до відома виконавця носять лише характер припущень, а усі сумніви з цього приводу, як правильно зазначив суд, повинні тлумачитись лише на користь обвинуваченого.

Крім того, судом також правильно було враховано ті обставини, що згідно пояснень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 неодноразово приймав участь у планових інвентаризаціях, які проводилися у лютому та серпні 2014 року. Однак, відповідальна за зброю особа не могла приймати участь у інвентаризації, оскільки є зацікавленою особою.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Судом першої інстанції також було надано правильної оцінки й самим обставинам, в яких здійснювалася евакуація зброї з райвідділу міліції, та встановлено, що в умовах ситуації у місті Маріуполі в період квітень-травень 2014 року, коли незаконні збройні формування захоплювали об`єкти органів державної влади, в тому числі приміщення правоохоронних органів, з метою заволодіння зброєю та боєприпасами, що така ситуація була виключною та такою, що унеможливлювала дотримання вимог відповідних нормативних актів щодо документального супроводу такої екстреної евакуації зброї.

Такі обставини підтвердили під час судового розгляду свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_16 про те, що саме вони, як перші керівники Жовтневого РВ ММУ ГУМВС, тобто прямі начальники, віддавали накази оперативному черговому та іншим працівникам (в тому числі ОСОБА_7 ) на термінову евакуацію зброї, частину якої здійснювали в умовах таємності, про що було взагалі обізнано декілька осіб, саме вони в тих умовах взяли на себе відповідальність за такі дії, а тому реальної можливості документально оформити такі дії взагалі не було у будь-якої відповідальної особи. Такі обставини підтверджено висновками неодноразових службових розслідувань за фактом недостачі зброї та набоїв, а також показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

При цьому самою Інструкцією із забезпечення контролю або будь-яким іншим нормативно-правовим документом конкретні обов`язки відповідальної особи та порядок їх виконання при екстреній евакуації зброї та боєприпасів не передбачені взагалі, у зв`язку з чим неможливо встановити реальну можливість виконати ці обов`язки в такій ситуації та встановити об`єм та міру відповідальності.

Посилання в апеляційній скарзі на оперативні зведення, як на доказ спростування намірів захоплення приміщення Жовтневого РВ та відсутність надзвичайної ситуації в місті Маріуполі в зазначений період, не є слушними, так як ці факти є загально визначеними і встановленими, відомими широкому загалу з засобів масової інформації, навіть вже є сторінками історії України.

Колегія суддів також звертає увагу та той факт, що стороною обвинувачення не встановлена точна дата втрати зброї та набоїв. Так, ОСОБА_7 інкримінується неналежне виконання своїх службових обов`язків, що призвело до втрати вогнепальної зброї та боєприпасів у період з 28 лютого 2014 року по 20 серпня 2014 року. При цьому, обвинуваченням не враховано, що в період з 20 червня 2014 року по 20 липня 2014 року ОСОБА_7 перебував у черговій відпустці, а тому зброя та боєприпаси могли бути втрачені в тому числі й в період знаходження обвинуваченого у відпустці. Як встановлено в ході судового розгляду, зброя неодноразово видавалась та приймалась в цей час, в судовому засіданні була оглянута копія книги видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів Жовтневого РВ (форма №5), надана свідком ОСОБА_8 (колишнім керівником даного підрозділу), відповідно до якої усі втрачені пістолети, магазини та набої до них були у наявності станом на 8 травня 2014 року, про що свідчить підпис чергового про їх отримання. Оригінал цього документу стороною обвинувачення не був наданий у зв`язку з його відсутністю, що підтверджено відповідним листом. За таких обставин можливість втрати зброї в період відпустки ОСОБА_7 не спростована, а в такому разі усі сумніви з приводу цього повинні тлумачитись на користь останнього, відповідно до вимог ст.ст.2,17,373 КПК України, ст.62 Конституції України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи обвинувачення про те, що саме з вини ОСОБА_7 сталося неодноразове вивезення зброї та боєприпасів за межі райвідділу міліції без належного оформлення, взагалі без відповідних наказів керівництва та неуповноваженими особами, суд першої інстанції правильно визнав недоведеними та обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про доведеність обвинувачення та невірну оцінку доказів з боку суду є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За встановленими судом фактичними обставинами провадження, виходячи із сукупності зазначених та інших досліджених у судовому засіданні доказів, які отримали відповідну правову оцінку у вироку, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано і правильно, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.373 КПК України, виправдав обвинуваченого ОСОБА_7 за вказаним обвинуваченням.

Докази, на яких побудовані висновки суду про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є належними, допустимими, достатніми та достовірними, а висновки суду щодо їх оцінки не містять протиріч та сумнівів, судом були досліджені усі докази, надані сторонами, згідно вимог ст.94 КПК України, що підтверджується журналом судового засідання та інформацією носія його запису технічним засобом, та усім ним була надана оцінки у вироку, а тому доводи в апеляційній скарзі про це не є слушними.

Вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідає вимогам ст.ст.370,374 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону та підстав для скасування або зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області