Справа № 635/7818/15-к
Номер провадження 1-в/635/630/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2015 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золочів Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, засудженого 30.09.2013 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк сім років; Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.06.2014 року вирок змінено та пом`якшено призначене покарання, відповідно до ст. 69 КК України, до шести років позбавлення волі, який відбуває покарання в Хролівському виправному центрі Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140) про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 засуджено 30.09.2013 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк сім років; Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.06.2014 року вирок змінено та пом`якшено призначене покарання, відповідно до ст. 69 КК України, до шести років позбавлення волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 20.05.2015 року невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі було замінено на більш м`яке у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 26 (двадцять шість) днів.

Початок строку відбуття покарання 16 травня 2011 року. Кінець строку відбуття покарання 16.05.2017 року. Прибув до Хролівського виправного центру Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140) 21 вересня 2015 року.

В клопотанні засуджений ОСОБА_5 посилається на наступне.

За період відбуття покарання він не має стягнень, має заохочення, з боку представника потерпілого відсутні вимоги про відшкодування матеріальної або моральної шкоди, відбув 2/3 частини призначеного строку покарання.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 клопотання засудженого ОСОБА_5 підтримав та пояснив про те, що засуджений відбув 2/3 частини покарання та довів своє виправлення.

Представник Хролівського виправного центру Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140) клопотання засудженого не підтримав та пояснив про те, що засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, є маловивченим засудженим на підставі нетривалого часу знаходження в установі, порушень відбування покарання не допускав, стягнень та заохочень від адміністрації установи не має.

Прокурор у судовому засідання проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 заперечував, посилаючись на те, що з моменту заміни невідбутої частини покарання засудженому більш м`яким не пройшов рік, що відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України є підставою для відмови у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення, крім того засуджений не залучався до праці в період відбуття в Харківській УВП № 27 та не має достатніх підстав, які свідчать про його виправлення, а саме: наявність лише одного заохочення.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений за злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. За час відбування покарання у вигляді позбавлення волі режиму відбування покарання стягнень не мав.

Відповідно до характеристики, наданої старшим інспектором ГСВПР, засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання в Хролівському виправному центрі Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140) характеризується посередньо, є маловивченим засудженим на підставі нетривалого часу знаходження в установі, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, дисциплінарних стягнень не має, адміністрацією установи не заохочувався. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, виконує їх законні вимоги, за власним бажанням участі у програмі диференційованого виховного впливу не приймає. Працевлаштований в їдальні для засуджених установи, до виконання поставлених завдань ставиться добре. Дбайливо ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи при здійсненні за ними належного догляду. Намагається самостійно виконувати роботи з самообслуговування, виконує роботи із благоустрою місць позбавлення волі, при цьому приділяє достатню ініціативу. Намагається дотримуватися правил пожежної безпеки і безпеки праці, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня шляхом відвідування бібліотеки. За характером врівноважений, товариський, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. В побуті охайний, в скоєному злочині розкаюється.

Характеристику на ОСОБА_5 суд вважає позитивною, яка досить повно містить відомості про моральні та ділові якості засудженого, а саме; ввічливе ставлення до працівників адміністрації та товариське до засуджених, негативне відношення до скоєного злочину, визнання провини, добре ставлення до виконання поставлених завдань, ввіреного майна та предметів, якими користується, виконання робіт з благоустрою місць позбавлення волі проявлення при цьому ініціативи та інше. Тому доводи представника установи виконання покарань про те, що ОСОБА_5 є маловивченим засудженим та характеризується посередньо, суд знаходить безпідставними.

За вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30.09.2013 року грошових стягнень не має.

Таким чином, суд вважає достатніми підстави, які свідчать про становлення засудженого на шлях виправлення. Той факт, що засуджений має лише одне заохочення та нетривалий час знаходження в Хролівському виправному центрі Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№140) не може бути підставою для відмови у застосуванні умовно-дострокового звільнення у відношенні нього, оскільки матеріали справи не мають відомості про накладені стягнення, відмову засудженого від праці, а його працевлаштування в Харківській УВП № 27 не залежить віл волі останнього. Крім того, як встановлено в ході судового розгляду з пояснень представника установи виконання покарань, засуджений працевлаштований в їдальні для засуджених установи, до виконання поставлених завдань ставиться добре.

Щодо заперечень прокурора з приводу неможливості умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 з підстав, передбачених ч. 8 ст. 154 КВК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

На відміну від інших видів звільнення особи від покарання та його відбування, при заміні покарання більш м`яким особа фактично не звільняється, а продовжує відбувати покарання, хоча й іншого виду, і не втрачає статус засудженого. Крім того, замінити можна лише те покарання, яке раніше вже було призначене обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання в тому числі у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 6 Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що стаття 81 КК України не має обмежень щодо застосування умовно-дострокового звільнення у разі попереднього застосування заміни покарання більш м`яким, якщо особа сумлінною поведінкою та ставленням до праці доводить своє виправлення.

Разом з тим, як вбачається зі змісту ч. 8 ст. 154 КВК України, однорічний строк встановлений цією статтею для представлення особи, у відношення якої було замінено покарання більш м`яким, до умовно-дострокового звільнення рахується з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі. Зазначена норма поширюється тільки на осіб, які звільнені від відбування покарання з випробовуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.

За таких обставин, застосування до засудженого, який став на шлях виправлення, заміни покарання більш м`яким, не може, у разі доведення останнім сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, закривати йому перспективу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання при настанні умов, передбачених ст. 81 КК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 2/3 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд -

п о с т а н о в и в:
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення його від відбування покарання - задовольнити повністю.

ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання, призначеного вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30.09.2013 року, зміненого Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.06.2015 року, умовно - достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців 20 (двадцять) днів.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1 .