Провадження № 11-кп/792/651/15
Справа № 676/583/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене 15 квітня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000574, за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2015 року,-

В с т а н о в и л а:
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2015 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Державінськ, Державінського району Турлайскої області, Республіки Казахстан, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працює, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2013 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку один рік шість місяців,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області від 17 травня 2013 року, остаточно призначено покарання у виді дев`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 10 вересня 2015 року, зараховано у строк відбуття покарання час тримання під вартою з 20 листопада 2014 року по 9 вересня 2015 року включно.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Заявлений цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Кам`янець-Подільської міської ради задоволений, постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь останньої 2026 грн. 72 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої 19904 грн. матеріальної шкоди та 200000 грн. моральної шкоди.

Речовий доказ мобільний телефон «Nokia 7230», який переданий на зберігання ОСОБА_10 , залишено у її користуванні; светр та футболку, вилучені у ОСОБА_11 та які зберігалися в кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського МВ УМВС України, постановлено повернути ОСОБА_11 .

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину за наступних обставин. 14 квітня 2014 року близько 16 год. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою вживання алкогольних напоїв прийшли до помешкання ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , де між останнім з одної сторони та ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з іншої сторони, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_8 , з метою умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення ОСОБА_13 наніс не менше чотирнадцяти ударів руками та ногами по тулубу ОСОБА_13 , заподіявши таким чином останньому тілесні ушкодження у виді закритої травми органів грудної клітки - переломів 5-6 по середньо-підпахвовій лінії, 7-8 ребер по задньо-підпахвовій лінії зліва, 10 ребер по середньо-підпахвовій лінії справа, чотирнадцяти синяків по передній поверхні грудної клітки справа на рівні 3-4-5 ребер по середньо-ключичній лінії, на боковій поверхні грудної клітки справа на рівні 5-6-7 ребер по передньо-підпахвовій та середньо-підпахвовій лініям, на передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва на рівні 3-4-5-6-7 ребер по середньо та підпахвовим лініям, сім крововиливів на рівні 4 та 5 міжреберних проміжків по середньо та передньо-підпахвовим лініям справа та зліва (які мають ознаки тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я більше 21 дня та прямого причинної зв`язку із настанням смерті не мають); шість ушкоджень у вигляді шести синяків в підреберній області зліва, в області правого та лівого фланку черевної стінки, в здухвинній області зліва, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень та прямого причинного зв`язку із настанням смерті не мають.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на доведення свого злочинного наміру до кінця ОСОБА_8 умисно наніс іще не менше шести ударів руками в область голови ОСОБА_13 , заподіявши таким чином тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку важкого ступеня на рівні тім`яної та скроневої долей головного мозку зліва, лівобічного травматичного субдурального крововиливу, травматичного внутрішньо-мозкового крововиливу в ліву скроневу долю головного мозку, крововиливу в м`які тканини головного мозку на рівні тімяно-скроневої області зліва з розповсюдженням на соскоподібну область зліва, п`яти синяків в підочних областях справа та зліва в області верхніх повік обох очей в лобній області справа та зліва, в скроневій області зліва з розповсюдженням донизу на бокові відділи шиї зліва до середньої її третини, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення, мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті, та внаслідок отримання яких ІНФОРМАЦІЯ_2 о 21 год. 50 хв. ОСОБА_13 помер в приміщенні реанімаційного відділення Кам`янець-Подільської міської лікарні №1.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_14 просить вирок суду скасувати, а провадження у справі закрити. Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскарженому вироку, не підтверджуються дослідженими в суді доказами, судом не було взято до уваги його покази, що потерпілий нападав на нього з ножем, що підтверджували свідки події, працівники міліції, показання яких судом першої інстанції не спростовані, в обвинуваченого були виявлені тілесні ушкодження, які він отримав в результаті конфлікту з потерпілим.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді дев`яти років позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання, призначеного Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області від 17 травня 2013 року, остаточно призначити покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі. Вказує, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не було взято до уваги, що останній вчинив тяжке кримінальне правопорушення під час іспитового строку, після вчинення нового злочину ухилявся від органу досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності тривалий час перебував у розшуку, визнав вину частково, взагалі не відшкодував спричинену злочином шкоду.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; пояснення прокурора в підтримання доводів апеляційної скарги прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, при наведених у вироку обставинах підтверджуються зібраними в провадженні, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Дії ОСОБА_8 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність в його діях складу злочину, за який його засуджено, та невідповідність висновків суду щодо наявності в його діях ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, фактичним обставинам провадження - безпідставні.

Покладені в основу вироку докази повністю викривають обвинуваченого у вчиненні умисного заподіяння потерпілому ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого, твердження обвинуваченого про наявність в справі обставин, що виключають настання відповідальності за спричинені потерпілому тілесні ушкодження, були предметом перевірки суду першої інстанції та визнані такими, що не відповідають дійсності і вказують на намагання винного уникнути настання відповідальності.

Дослідивши зібрані в справі докази, суд дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та обгрунтовано відхилив його показання в суді про відсутність в його діях складу злочину, що він перебував в стані необхідної оборони, навів у вироку належне мотивування своїх висновків.

В суді першої інстанції обвинувачений частково визнавав свою вину у вчиненому злочині, не заперечував факту спричинення ним виявлених тілесних ушкоджень потерпілому, вказував, що 14 квітня 2014 року після спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вони прийшли до подвір`я потерпілого, який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, утримуючи в руці ніж, намагався нанести ним удар ОСОБА_11 в область живота. Обвинувачений вказував, що він з метою захисту схопив потерпілого за руку, в якій останній утримував ніж, а другою почав наносити потерпілому удари по різним частинам тіла, в тому числі і в голову, намагаючись забрати ніж. При цьому в суді першої інстанції обвинувачений підтверджував, що удари наносив він один, а свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не наносили жодних ударів потерпілому ОСОБА_13 . Такі свої показання він підтвердив в апеляційному суді.

Суд першої інстанції обгрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого про відсутність в нього умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, від яких той помер, навів у вироку суду мотивування своїх висновків. З такими висновками погоджується також колегія суддів, позаяк, незважаючи на часткове визнання ним своєї вини у вчиненому, його вина у вчиненні злочину, за який він засуджений, підтверджується сукупністю досліджених в суді об`єктивних доказів.

В суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 показала, що 14 квітня 2014 року біля 16 год. вона з донькою поверталась додому, неподалік свого місця проживання зустріла обвинуваченого, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , від яких дізналась про те, що її чоловік побитий. При вході в будинку на підлозі вона виявила чоловіка, який був з видимими тілесними ушкодженнями, в крові, чоловік їй повідомив, що його били руками та ногами. Такі показання потерпілої в суді першої інстанції підтверджувала свідок ОСОБА_15 , також вказувала, що після виклику ними карети швидкої допомоги, її батько потерпілий ОСОБА_13 був доставлений до міської лікарні, де внаслідок отриманих ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в приміщенні реанімаційного відділення міської лікарні.

Згідно даних протоколу огляду місця події зафіксовано факт виявлення трупа ОСОБА_13 з ознаками насильницької смерті, в патологоанатомічному відділенні Кам`янець-Подільської міської лікарні №1 (т.2, а.м.к.п. 22-25).

Відповідно до даних висновків судово-медичних експертиз № 81 від 7 червня 2014 року та № 108 від 10 червня 2014 року, причиною смерті ОСОБА_13 являється закрита черепно-мозкова травма забій головного мозку важкого ступеня на рівні тім`яної та скроневої долей головного мозку зліва, лівобічний травматичний субдуральний крововилив, травматичний внутрішньо-мозковий крововилив в ліву скроневу долю головного мозку, яка призвела до ускладнення набряку, стискання післятравматичне розм`якшення речовини головного мозку, серозного набряку легенів зупинки серцевої та легеневої діяльності (т.3 а.м.к.п.26-29, 36-39). Зазначені тілесні ушкодження згідно вказаних висновків відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх спричинення.

На час проведення судово-медичної експертизи № 81 від 7 червня 2014 року на трупі потерпілого ОСОБА_13 виявлено, крім вищевказаних тілесних ушкоджень, також тілесні ушкодження в вигляді закритої травми органів грудної клітини переломів 5-6 по середньо-підпахвовій лінії, 7-8 ребер по задньо-підпахвовій лінії зліва, 10 ребер по середньо-підпахвовій лінії справа, чотирнадцяти синяків по передній поверхні грудної клітки справа на рівні 3-4-5 ребер по середньо-ключичній лінії, на боковій поверхні грудної клітки справа на рівні 5-6-7 ребер по передньо-підпахвовій та середньо-підпахвовій лініям, на передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва на рівні 3-4-5-6-7 ребер по середньо та задньо-підпахвовим лініям, сім крововиливів на рівні 4 та 5 міжреберних проміжків по середньо та передньо-підпахвовим лініям справа та зліва, які мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я більше 21 дня та прямого причинного зв`язку із настанням смерті не мають; тілесні ушкодження в вигляді шести синяків в підреберній області зліва, в області правого та лівого фланку черевної стінки, в здухвинній області зліва, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень та прямого причинного зв`язку з настанням смерті не мають, та які могли утворитись від дій твердих тупих предметів, якими могли бути взута ступня та кисть руки, зібрана в кулак.

Зазначеними висновками експертиз підтверджуються показання обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_10 щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , узгоджуються з іншими дослідженими судом першої інстанції доказами.

В суді першої інстанції свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили, що ніхто з них не наносив ударів потерпілому, з їх показань видно, що під час їх перебування біля входу на територію будинковолодіння потерпілого, останній почав висловлюватись в їх сторону нецензурною лайкою, в тому числі щодо обвинуваченого, використовуючи кухонний ніж, спричинив легкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 .

Вказані докази вказують на те, що саме ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого, чого він не заперечував в апеляційному суді.

Згідно даних висновків судово-медичних експертиз № 285 від 27 травня 2014 року в ОСОБА_11 були виявлені тілесні ушкодження в виді двох подряпин лінійної форми в підреберній ділянці зліва, які могли утворитись внаслідок двохразової дії предмета з загостреною поверхнею по дотичній, можливо, дії одного чинника ріжучою частиною леза ножа.

Твердження обвинуваченого, що тілесні ушкодження були спричинені обвинуваченим потерпілому в стані необхідної оборони, при перевищенні меж необхідної оборони на увагу не заслуговують з наступних підстав.

Згідно приписів п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» № 1 від 26 квітня 2003 року, при встановленні наявності чи відсутності ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, що захищалась, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Суд першої інстанції, дав вірну оцінку дослідженим в суді доказам, прийшов до висновку, що з показань обвинуваченого ОСОБА_16 , та очевидців події свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 видно, що на територію будинковолодіння першим зайшов ОСОБА_11 , а наступним за ним обвинувачений та ОСОБА_12 , при цьому потерпілий розмахував ножем, намагаючись нанести удар ОСОБА_11 , щодо ОСОБА_16 будь-яких активних дій не чинив.

Разом з тим, як пояснював ОСОБА_16 , він наблизившись до потерпілого, однією рукою утримував руку потерпілого, в якій знаходився ніж, а іншою наносив удари ОСОБА_13 в різні частини тіла, вказував, що після того, як забрав ніж в потерпілого, будь-яких ударів потерпілому не наносив.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого в цій частині, позаяк як видно з показань свідків ОСОБА_11 після того, як в ОСОБА_13 обвинувачений відібрав ніж, боротьба між ними продовжувалась, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вказували, що після отриманих ушкоджень ОСОБА_17 не міг вчиняти самостійні дії та самостійно пересуватись, в зв`язку з чим вони занесли його до житлового будинку, що спростовувало доводи обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження потерпілому обвинуваченим були спричинені виключно з метою самозахисту.

Як видно з даних запису фіксування судового засідання технічними засобами видно, що свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції вказував, що побиття потерпілого відбувалось впродовж досить тривалого часу - 2-3 хвилин, під час цього ОСОБА_8 наносив удари кулаками потерпілому, а також припинив побиття потерпілого, після того, як припинити наносити удари йому наказав свідок ОСОБА_11 .

З показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_18 в суді першої інстанції видно, що ніж в потерпілого обвинувачений забрав на початку їх конфлікту, що підтверджується даними запису фіксування судового засідання технічними засобами, а в апеляційному суді обвинувачений не зміг пояснити нанесення ним значної кількості ударів потерпілому вже після відібрання в того ножа, пояснивши це тим, що він не пам`ятає всіх обставин нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

При цьому підставно суд першої інстанції, спростовуючи такі показання обвинуваченого, вказав, що згідно даних висновків судово-медичних експертиз № 81 від 7 червня 2014 року та № 108 від 10 червня 2014 року, виявлені на тілі потерпілого тілесні ушкодження могли бути спричинені внаслідок нанесення не менше 20 ударів тупими твердими предметами, якими могли бути взута ступня та кисть, зібрана в кулак, частина з яких відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого. При цьому в судовому засіданні допитана потерпіла ОСОБА_10 підтверджувала, що потерпілий в зв`язку з хворобою ноги міг пересуватись лише за допомогою палиці, відтак вчиняти будь-які активні дії він не міг.

Такі показання свідка узгоджуються з даними долучених до провадження виписок з історії хвороби, довідок МСЕК про інвалідність на ім`я ОСОБА_13 (т.1 а.м.к.п. 54-60), якими підтверджувалась наявність фізичних вад в потерпілого.

Суд першої інстанції, врахувавши обставини конфлікту, фізичний стан та стан здоров`я потерпілого, внаслідок чого він не міг активно пересуватись та вчиняти суспільно небезпечне посягання шляхом заподіяння обвинуваченому шкоди його охоронюваним інтересам, що він знаходився на достатній для уникнення заподіяння йому тілесних ушкоджень (в апеляційному суді обвинувачений підтвердив наявність в нього можливості уникнути спричинення йому тілесних ушкоджень через досить достатню відстань від потерпілого), ініціативи обвинуваченого наблизитись та відібрати в потерпілого ножа, факту продовження боротьби після відібрання ножа, реальне співвідношення сил між потерпілим (інвалідом) та обвинуваченим з двома товаришами (фізично молодими особами), місця конфлікту належного потерпілому домоволодіння, на яке зайшли сторонні особи, готовність та можливість обвинуваченого безперешкодно уникнути спричинення тілесних ушкоджень через фізичні вади потерпілого, який не міг швидко рухатись та вчинити раптовий напад, суд першої інстанції в сукупності оцінивши всі зібрані в справі докази, підставно вказав, що ОСОБА_8 діяв не в стані необхідної оборони, а відтак не було і її перевищення.

Ті обставини, що обвинуваченому були спричинені тілесні ушкодження в вигляді рубця внутрішньої поверхні проксимальної фаланги 1-го пальця лівої кісті, який міг утворитись внаслідок одноразової дії предмета з колюче-ріжучою поверхнею 14 квітня 2014 року, тобто під час вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи № 289 від 18 травня 2015 року, оскільки досліджені судом докази дають підстави вважати, що такі тілесні ушкодження обвинуваченому були спричинені внаслідок активних дій обвинуваченого, спрямованих на відібрання ножа в потерпілого (який перешкоджав стороннім особам зайти до його будинковолодіння) та спричинення останньому при цьому тяжких тілесних ушкоджень.

Під час вчинення інкримінованих йому дій обвинувачений ОСОБА_8 в стані афекту, фрустрації, психічного стресу не перебував, що підтверджено даними висновку судово-психіатричної експертизи № 8 від 14 січня 2015 року, що не позбавляло ОСОБА_16 реально оцінити відсутність обставин, які б свідчили про суспільну небезпечність дій потерпілого ОСОБА_13 .

Предметом перевірки суду першої інстанції були доводи обвинуваченого про можливе спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, від яких той помер, в той день іншими особами. Такі доводи свого підтвердження в суді не знайшли. Суд першої інстанції підставно послався на показання потерпілої ОСОБА_10 про те, що о 15 год. вона спілкувалась по телефону з потерпілим ОСОБА_13 , який в розмові їй повідомив про те, що до нього мав прийти ОСОБА_11 , він не перебував в збудженому стані, не повідомляв про те, що на території їх будинковолодіння перебувають інші сторонні особи, також не повідомляв про якийсь конфлікт з свідком ОСОБА_19 , який на той час вже залишив будинковолодіння потерпілого. Також в суді першої інстанції обвинувачений та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вказували, що потерпілий до них вийшов без тілесних ушкоджень, що також підтверджував в апеляційному суді обвинувачений, відтак такі твердження обвинуваченого та його захисника в апеляційному суді про можливе спричинення виявлених в потерпілого тілесних ушкоджень іншими особами, свого підтвердження не знайшли.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дав невірну оцінку показанням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суперечать фактичним обставинам кримінального провадження. Твердження апеляційної скарги обвинуваченого, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання працівників міліції, які начебто вказували, що потерпілий нападав на нього з ножем, що змусило його захищатись та нанести виявлені в потерпілого тілесні ушкодження, не можуть бути прийнятими судом до уваги, зважаючи на ті обставини, що як видно з даних запису фіксування судового засідання технічними засобами видно, що допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 (працівники міліції) вказували, що вони не були очевидцями побиття потерпілого, а приїхали за повідомленням про вчинений злочин до Кам`янець-Подільської міської лікарні.

Суд належним чином дослідив всі зібрані докази в даному провадженні, дав їм вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів, належним чином відобразив їх в вироку.

Покарання обвинуваченому призначене з дотримання вимог ст. 65 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих його покарання обставин, особу винного, який раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, не перебуває на обліку в лікарів психіатра та нарколога, не працював, не навчався, та прийшов до обґрунтованого висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та йому слід призначити покарання в виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити остаточне покарання, частково приєднавши невідбуте покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного судуХмельницької області від 17 травня 2013 року.

При призначенні покарання суд в повній мірі врахував обставини, на які посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі. Ті обставини, що обвинувачений після вчинення злочину перебував в розшуку, під час судового розгляду не визнавав повністю своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину (що є правом, а не обов`язком особи згідно чинного законодавства), не відшкодував спричинену злочином шкоду (як він вказував в апеляційному суді шкоду не відшкодував в зв`язку з відсутністю такої можливості через скрутне матеріальне становище та відсутність родичів, які б могли йому допомогти в вирішенні цього питання, так як він є сиротою), не дають колегії суддів підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання за ч. 2 ст. 121 КК України в виді дев`яти років позбавлення волі, про що просить прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Вид та строк покарання, а також остаточно призначене судом першої інстанції покарання за сукупністю вироків, з застосуванням принципу часткового приєднання невідбутої частини покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Обгрунтованих підстав, які б давали колегії суддів підстави вважати, що при призначення остаточного покарання слід застосувати принцип повного складання покарань, апеляційна скарга прокурора не містить, не наведено таких підстав прокурором і в апеляційному суді.

Істотних порушень КПК України, які б давали підстави для скасування чи зміни вироку суду, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора залишити без задоволення, а вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2