Справа № 367/1559/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1081/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 51 15.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

секретаря судових засідань ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу 21/2 прокуратури Київської області ОСОБА_5 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 20 липня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградне, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України;

ВСТАНОВИЛА:
20 липня 2015 року за результатами підготовчого судового засідання Ірпінським міським судом Київської області ухвалено вирок, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та призначено йому покарання за вказаною статтею кримінального закону у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 54 КК України ОСОБА_6 позбавлено спеціального звання прапорщик міліції, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення в інтересах ОСОБА_8 відповідної дії з використанням наданої йому влади, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

На зазначений вирок суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу з підстав, передбачених п.2 ч.4 ст.394 КПК України, в якій просить змінити оскаржуваний вирок та призначити ОСОБА_6 міру покарання, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, затвердженої судом. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги прокурор посилається на те, що відповідно до змісту угоди про визнання винуватості від 24 лютого 2015 року, складеної у кримінальному провадженні №0000097 між ОСОБА_6 та прокурором, сторонами угоди було узгоджене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.3 ст.368 КК України (в редакції кримінального закону від 13.05.2014) у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах та посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади строком на 1 рік, на підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_6 спеціального звання прапорщик міліції, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України, на підставі ст.77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовувати. Прокурор зазначає, що всупереч умовам зазначеної угоди суд першої інстанції не призначив ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах та посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади, у зв`язку з чим апелянт просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 20 липня 2015 року змінити та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно зазначених вище умов угоди.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, прокурор просить змінити вирок на підставі ст. 409 КПК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.3 ст.368 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах та посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади, яке всупереч умовам угоди про визнання винуватості не було призначене судом першої інстанції. Тобто, прокурор фактично просить застосувати до обвинуваченого більш суворе покарання шляхом зміни вироку суду першої інстанції.

Однак, зазначені апеляційні вимоги прокурора явно протирічать кримінальному процесуальному закону.

Згідно ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Таким чином, не дивлячись на порушення судом першої інстанції положень ч.1 ст.475 КПК України щодо ухвалення вироку у кримінальному провадженні на підставі угоди, вимоги апеляційної скарги прокурора не узгоджуються з кримінальним процесуальним законом, а саме ст. 408 КПК України, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вказана норма кримінального процесуального закону стосується і судових рішень, прийнятих на підставі угод в кримінальному провадженні.

Аналіз оскаржуваного прокурором вироку свідчить про недотримання судом першої інстанції зазначених вимог процесуального закону.

Згідно ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Як вбачається з угоди про визнання винуватості від 24 лютого 2015 року та вироку Ірпінського міського суду Київської області від 20 липня 2015 року, яким затверджено зазначену угоду, органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за попередньою змовою з ОСОБА_9 , тобто фактично встановлено участь останнього у вчиненні зазначеного злочину. Однак, матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не містять об`єктивних даних про визнання ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за вироком суду, що є порушенням його конституційного права на презумпцію невинуватості. А тому суду першої інстанції необхідно було перевірити укладену угоду на відповідність вимогам процесуального закону, зокрема, чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси інших осіб, та прийняти відповідне рішення з цього приводу.

Крім того, судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме ст.ст. 366, 367 КПК України, яке виразилося в тому, що після виходу до нарадчої кімнати для прийняття рішення відносно ОСОБА_6 на підставі угоди про визнання винуватості та після виходу з неї, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 376 КПК України, не проголосив судового рішення, а продовжив судове засідання, що є безумовним порушенням процесуального закону.

Також, поза увагою суду першої інстанції залишилося порушення органом досудового слідства вимог ст.291 КПК України при складанні обвинувального акта відносно ОСОБА_6 . Як вбачається зі змісту обвинувального акта від 25 лютого 2015 року, складеного у кримінальному провадженні № 0000097, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він в період з 23 січня 2015 року по 09 лютого 2015 року, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , одержав неправомірну вигоду для себе за невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ОСОБА_8 за результатами розгляду матеріалів перевірки нанесення нею тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та непритягнення у подальшому до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , при цьому дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст.368 КК України.

Однак, сума одержаної ОСОБА_6 неправомірної вигоди в формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.368 КК України взагалі не зазначена, що свідчить про неконкретність пред`явленого йому обвинувачення та тягне за собою порушення права обвинуваченого на захист.

Зазначені вище порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та в сукупності дають підстави апеляційному суду зробити висновок про невідповідність вироку Ірпінського міського суду Київської області від 20 липня 2015 року, ухваленого відносно ОСОБА_6 на підставі угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, вимогам ст. 370 КПК України, у зв`язку з чим зазначене судове рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. При новому розгляді суду першої інстанції слід врахувати висновки і мотиви, з яких скасовано оскаржуваний вирок, після чого прийняти судове рішення у відповідності з вимогами статті 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 20 липня 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 на підставі угоди про визнання винуватості - скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Судді:

__________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4