Справа № 405/6089/15-к
1-кп/405/260/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0000026 у відношенні:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серпневе Тарутинського району Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з професійно-технічною освітою, солдата номера обслуги 1 відділення 3 взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. ст. 4, 10, 11, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 6 травня 2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 1240-VII від 6 травня 2014 року, солдата ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період 20 червня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20 червня 2014 року № 144 з того ж дня солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 1 відділення 3 взводу охорони роти охорони військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-XIV (далі Статутів), ст.ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді дезертирства, тобто самовільного залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, 4 вересня 2014 року вирішив вчинити дезертирство, тобто самовільно залишити військову частину з метою ухилитися від військової служби.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення дезертирства, тобто самовільного залишення військової частини - польова пошта НОМЕР_1 з метою зовсім ухилитися від військової служби, солдат ОСОБА_5 4 вересня 2014 року самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжував незаконно перебувати поза межами військової частини без поважних причин до моменту затримання службовими особами Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області о 10 годині 00 хвилин 3 серпня 2015 року, проводячи службовий час на власний розсуд за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 та в інших місцях.
Протягом зазначеного періоду ухилення від проходження військової служби у військовій частині солдат ОСОБА_5 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, командування військової частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав, проводячи службовий час на власний розсуд та не маючи намір повертатися на військову службу у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 взагалі. О 10-00 годині 03.08.2015 року солдата ОСОБА_5 затримано співробітниками Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою провину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що в обвинувальному акті обставини скоєного ним кримінального правопорушення викладені вірно. 20.06.2014 року він дійсно був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією до військової частини польова пошта В НОМЕР_2 , яка розташована в АДРЕСА_3 липні-серпні 2014 року він лікувався у військовому госпіталі в АДРЕСА_4 . Після лікування повернувся до військової частини НОМЕР_1 . Там у нього знову погіршився стан його здоров`я, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до свого командування. Йому надавали ліки, які йому не допомогали та стан його здоров`я лише погіршувався. Він не міг їсти, а тільки пив, оскільки його організм не приймав ту їжу, якою його годували у військовій частині. Процедура звернення до свого командування з приводу залишення військової частини йому була відома. Однак, рапортів на ім`я свого командування він не писав та залишив військову частину самовільно, розуміючи при цьому, що такі його дії є протиправними. Залишивши військову частину, він поїхав додому і саме в домашніх умовах він зміг стабілізувати стан свого здоров`я. Після одужання він працевлаштувався охоронцем. До того моменту, як він дізнався, що його розшукують органи міліції повертатись до військової частини він не збирався. Пояснив, що його цивільна дружина завагітніла та вони чекали на народження дитини. У скоєному щиро розкаявся, обіцяв у майбутньому правопорушень не вчиняти, просив не позбавляти його свободи, оскільки його новонароджена дитина потребує батьківського піклування та матеріального забезпечення.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих даних на особу обвинуваченого, визнавши недоцільним допит свідків та дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні умисних дій, що виразилися в дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, доведена.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 408 КК України як умисні дії, що виразилися в дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не засуджений, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться, за місцем військової служби характеризується посередньо, має на утриманні малолітню (новонароджену) дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 , скоєння злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, пов`язаних зі станом його здоров`я, а також наявність на його утриманні малолітньої (новонародженої) дочки, яка потребує батьківського піклування та матеріального забезпечення.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
Також суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , який вперше вчинив злочин, що відноситься до категорії середньої тяжкості та вчинений внаслідок збігу тяжких особистих обставин, пов`язаних зі станом його здоров`я, в скоєному щиро розкаявся, має на утриманні малолітню (новонароджену) дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка потребує батьківського піклування та матеріального забезпечення саме з боку батька, оскільки згідно наданого медичного свідоцтва про народження № 1430 від 02.09.2015 року вона народилася недоношеною, а отже, має перебувати під постійним доглядом матері та окрім, як від батька не може отримати матеріальної допомоги, можливе без відбуття ним покарання, застосувавши до нього ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили слід залишити без зміни особисте зобов`язання.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні відсутній.
Витрати на проведення експертизи в даному кримінальному провадженні відсутні.
Речових доказів в кримінальному провадженні не має.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на два роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без зміни особисте зобов`язання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд міста Кіровограда Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1