печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою і просить визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора України та його заступника, яка полягає в ігнорування заяви від 30 липня 2014 року, переадресованої із Адміністрації Президента України до Генеральної прокуратури України, у невнесенні відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання моєї заяви від 30 липня 2014 року, переадресованої із Адміністрації Президента України до Генеральної прокуратури України, зобов`язати Генерального прокурора України або його заступника внести до ЄРДР мою заяву від 30.07.2014 року на ім`я Президента України, забезпечити досудове розслідування. Скарга обгрунтована тим, що в порушення вимог ст. 214 КПК України уповноваженими особами Генеральної прокуратури України не внесені відомості до ЄРДР після отримання поданої заявником заяви від 30.07.2014р.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений у строки та спосіб визначений КПК України.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, думки прокурора, визнано можливим розгляд скарги у відсутність особи, яка подала скаргу на підставі поданих заявником доказів.

Прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 в своїх запереченнях зазначав про те, що відповідно до вимог ст.ст. 214,216,218 КПК України, та вимог п.3.6 Інструкції "Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення", затвердженої наказом Генерального прокурора від 03.12.2012р. №125 заяву ОСОБА_3 було направлено до прокуратури м. Києва для розгляду, про що заявника було повідомлено .

Вислухавши прокурора ОСОБА_4 , вивчивши подані сторонами матеріали, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

У відповідності до положень ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, заява ОСОБА_3 щодо можливого кримінального правопорушення від 30.07.2014р. , у якій він посилається у своїй скарзі, дійсно надійшла до Генеральної прокуратури України. Вказана заява була перенаправлена до прокуратури м.Києва для організації перевірки та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства, про що проінформовано заявника, шляхом направлення відповідного повідомлення , що відповідає п. 3.6 наказу Генерального прокурора України №125 від 03 грудня 2012 року Про затвердження Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, згідно з яким, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли до міських, районних, міжрайонних, районних у містах та прирівняних до них прокуратур, прокуратур обласного рівня, але вчинені на території іншого міста, району, району в місті, області, за дорученням керівника цих прокуратур або керівника структурного підрозділу прокуратури обласного, міського рівня з дотриманням територіального принципу направляються до відповідної прокуратури через прокуратуру вищого рівня.

Таким чином, направлення заяви ОСОБА_3 до прокуратури м. Києва за територіальним принципом відповідають положенням кримінального процесуального закону та наказу Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012, що спростовує доводи особи, яка подала скаргу про незаконність бездіяльності Генеральної прокуратури України.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Слідчим суддею, при розгляді даної скарги не встановлено порушення Генеральною прокуратурою України будь яких прав особи, яка подала скаргу чи інших осіб при перенаправленні його заяви до прокуратури м.Києва для розгляду.

За вказаних обставин приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей до ЄРДР, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1