Справа №
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.12.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів:
ОСОБА_1 /головуючої/
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, без освіти, непрацюючу, перебуваючу у фактичних шлюбних відносинах, маючу на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше несудиму,
визнано винною і призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 595 грн.;
- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 680 грн.;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 510 грн..
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн..
Цивільний позов Управління соціального захисту населення Берегівської РДА задоволено,
В порядку ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.
Вироком суду ОСОБА_7 визнана винною у тому, що 31 березня 2010 року, з метою незаконного отримання соціальної допомоги одиноким матерям та незаконного збагачення, внесла до заяви від 31 березня 2010 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 205 від 22.07.2003 року, неправдиві відомості як підставу для нарахування соціальної допомоги одиноким матерям та шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками приховала інформацію про те, що вона проживає з особою від якої народила дитину, хоча фактично з самого народження доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала з батьком останньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі та вела спільне господарство за адресою с. Бадалово, Окремий Хутір, Берегівського району, внаслідок чого, в період з 01.09.2010 року по 31.08.2015 року, в порушення абз. 4 ст. 18-1 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», незаконно отримала соціальну допомогу одинокій матері, чим спричинила державі, в особі Управління соціального захисту населення Берегівської РДА матеріальні збитки на загальну суму 18331,80 грн..

Крім того, 31 березня 2010 року, ОСОБА_7 , знаходячись в АДРЕСА_2 , умисно внесла неправдиву інформацію в офіційний документ заяву від 31 березня 2010 року про те, що вона не проживає з особою від якої народила дитину, хоча фактично з часу народження доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала з батьком дитини ОСОБА_9 .

Крім того, 31 березня 2010 року, ОСОБА_7 , знаходячись в АДРЕСА_2 , подала до районного Управління соціального захисту населення Берегівської РДА завідомо підроблену заяву від 31 березня 2010 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 205 від 22.07.2003, в якій умисно були внесені неправдиві відомості про те, що вона не проживає з особою від якої народила дитину, хоча фактично з самого народження доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона проживала з батьком дитини ОСОБА_9 у с. Бадалово, Окремий Хутір, Берегівського району, з яким не перебувала у зареєстрованому шлюбі і вела з ним спільне господарство..

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок в частині визнання її винною та призначення їй покарання за ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358, а також застосування ст. 70 КК України, скасувати, виключити з мотивувальної частини вироку мотиви призначення обвинуваченій покарання за вказаними статтями, постановити ухвалу, якою ОСОБА_7 вважати звільненою від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження в цій частині вважати закритим, і у решті вирок залишити без змін. Посилається на те, що ухвалюючи обвинувальний вирок та призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, суд не врахував вимоги ст. 49 КК України, частин 2, 7, 8 ст. 284 та ст. 285 КПК України, наявність підстав для звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, та не роз`яснив обвинуваченій право на таке звільнення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора про підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, судова колегія приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_10 за ч.1, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України, доведеність вини прокурором не оспорюється, як і іншими учасниками судового розгляду, тому вирок переглядається в межах заявлених вимог.

Апеляційний суд погоджується з твердженнями прокурора, що на час постановлення судом вироку, строки притягнення до кримінальної відповідальності за окремими епізодами обвинувачення, кваліфікованими, зокрема, за ч.1 ст. 358, та ч.4 ст. 358 КК України, з урахуванням положень ст. 49 КК України закінчилися . Так, кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 358 КК України, як визнав доведеним суд, ОСОБА_10 вчинила 31.10.2010, як і за ч.4 ст. 358 КК України 31.10.2010. Злочини, передбачені ч.1 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, та за які передбачено покарання у виді обмеження волі. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності особи за вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі встановлений у три роки. Отже на час постановлення вироку строки притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 закінчилися.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта про те, що суд порушив вимоги ст. 284 та 285 КПК України, оскільки зобов`язаний був закрити провадження із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності передбачений ст. 285-288 КПК України. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

З матеріалів судового провадження убачається, що жодна із сторін кримінального провадження до суду з таким клопотанням не зверталась, ні в письмовій, ні в усній формі. Отже доводи прокурора про те, що суд мав закрити провадження із звільненням особи від кримінальної відповідальності в порядку ст. 284 КПК України є необгрунтованим.

Погоджуючись із доводами прокурора про закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 за ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України, апеляційний суд вважає, що суд при ухваленні вироку, не в повній мірі вирішив питання, передбачені ст. 368 КПК України, зокрема, п. 6 цієї статті щодо того, чи повинна особа відбувати призначене покарання з урахуванням вимог ст. 49 КК України.

З наведених підстав апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу прокурора та приходить до висновку про необхідність зміни вироку в порядку п.4 ч.1 ст. 408 КПК України, та на підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання призначеного за ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України..

Керуючись ст. 404, 405 407 КПК України.

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу 680 грн. та за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 510 грн., у зв`язку із спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

Виключити з вироку вказівку на призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України .

Вважати ОСОБА_7 засудженою до покарання, призначеного за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 595 ( п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: