Апеляційний суд Львівської області
Справа № 11а-330/ 2010 р. Головуючий: Мичка Б.Р.
Категорія: ст.81 КК України Доповідач: Гаврилов В.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року квітня 23 дня Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суд у Львівської області у складі:

Головуючого: Пайонкевича Т.Т.

Суддів: Гаврилова В.М., Яременка

З участю прокурора: Тупчія В.Ф.

Представника спостережної комісії: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляції Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 24 березня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною постановою Сихівським районним судом м.Львова у задоволенні подання Адміністрації ЛВК №48 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3, відмовлено.

Приймаючи дане рішення, районний суд виходив із того, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, перебуває в місцях позбавлення волі понад два роки, до праці не залучався та не довів своє виправлення за час перебування у колонії, лише одне заохочення застосоване до засудженого не може свідчити про його зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.

У поданій апеляції прокурор вказує на те, що вважає постанову суду незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки така не відповідає матеріалам справи та суперечить вимогам ст.81 КК України. При цьому, покликається на те, що неодноразове притягнення засудженого до кримінальної відповідальності та перебування в місцях позбавлення волі не є підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні, що суперечить ст.81 КК України.

Окрім цього, зазначає, що засуджений по прибутті в установу був працевлаштований на виробництві, однак на день вирішення питання про умовно-дострокове звільнення до роботи не залучався у звязку із скороченням обсягу робіт на виробництві. Разом з тим, як стверджує апелянт, він приймає активну участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі, за весь час відбування покарання не мав жодного стягнення. Просить постанову Сихівського районного суду м.Львова від 24.03.2010р. скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Засуджений ОСОБА_3 у поданій апеляції покликається на те, що суд не врахував того, що він повністю став на шлях виправлення, приймає активну участь по благоустрою установи, хворіє на туберкульоз та потребує лікування, його бабця одна залишилася вдома та потребує його опіки і допомоги. Окрім цього, зазначає, що суд не взяв до уваги висновки спостережної комісії, прокурора і клопотання адміністрації ЛВК-48. Просить задоволити його апеляцію та застосувати до нього ст.81 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора та засудженого, які повністю підтримали свої апеляції, вивчивши матеріали судового провадження Сихівського районного суду м.Львова № 5-129/10 про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_3, проаналізувавши доводи поданих апеляцій, Колегія Суддів вважає, що апеляції прокурора та засудженого до задоволення не підлягають.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Згідно вимог ч.2 ст.81 КК України, а також настанов Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким », умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Як вбачається із матеріалів судового провадження Сихівського районного суду м.Львова № 5-602/09 про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_4, останній відбув передбачений п.2 ч.3 ст.81 КК України строк, у звязку з чим виникла можливість вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від призначеного судом першої інстанції покарання.

Однак, як правильно зазначив районний суд у винесеній ним постанові, лише одне заохочення застосоване до ОСОБА_3 під час відбування ним покарання не свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З уваги на викладене, на переконання Колегії Суддів, є відсутніми правові підстави для застосування відносно засудженого ОСОБА_4 вимог ст.81 КК України, які регламентують умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Колегія Суддів вважає, що Сихівським районним судом м.Львова 24 березня 2010 року постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляцій правильних висновків суду не спростовують. Порушень закону, які б впливали на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, Колегією Суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.362;366;377; 379 КПК України, Колегія Суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора та засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м.Львова від 24 березня 2010 року без змін.

Головуючий:

Судді: