Справа № 431/2822/15-к
Провадження № 11-кп/782/5/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого-судді : ОСОБА_1

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря : ОСОБА_4

прокурора : ОСОБА_5

захисника : ОСОБА_6

потерпілого : ОСОБА_7

обвинуваченого : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру за №0001674 від 09.12.2014 року за зміненою апеляційною скаргою прокурора Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Старобільського районного суду Луганської області від 25.11.2015 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Саратовського району Саратовської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, розлученого, маючого малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вирокуСтаробільського районного суду Луганської області від 25.11.2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування основного покарання строком на 1 (один) рік.
Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_8 (ід. код НОМЕР_1 ) на користь КУ «Старобільське РТМО" р/р НОМЕР_2 , МФО 804013 ГУДКСУ Луганської області, ід. код 01983714, матеріальну шкоду у розмірі - 2902 грн. 47 коп.
Стягнуто з ОСОБА_8 (ід. код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 матеріальні збитки у сумі 15918 гри. 54 коп.
Стягнуто з ОСОБА_8 (ід. код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 (ід. код НОМЕР_1 ) на користь держави (УК у Старобільському районі, Старобільський район р-и 24060300. р/р 0331, МФО 804013, Банк ГУДКСУ у Луганській області, ід. код 37858396) процесуальні витрати за проведення судової експертизи лакофарбових матеріалів і покрить № 14061 від 25.12.2014 року у розмірі 1476 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_8 (ід. код НОМЕР_1 ) на користь держави (УК у Старобільському районі,Старобільський район р-п 24060300. р/р 0331, МФО 804013. Банк ГУДКСУ у Луганській області, ід. код 37858396). процесуальні витрати, за проведення судової автотехнічної експертизи № 182 від 09.06.2015 року у розмірі 3532 грн. 80 коп.
Речові докази вирішені на підставі ст. 100 КПК України.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що 09.12.2014 року о 08 годині 16 хвилин, керуючи автомобілем марки «ОРЕL VЕСТRА», реєстраційний № НОМЕР_3 , рухався по автошляху Р- 07 Чугуєв-Мілове (199км+600м), поблизу будинку № 18, по вул. 1-го Травня м. Старобільськ Луганської області, в напрямку від с. Чмирівка Старобільського району Луганської області до м. Старобільськ Луганської області. Одночасно, попереду, в попутному напрямку рухався автомобіль марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний № НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_11 , попереду якого в попутному напрямку рухався велосипед марки «Либідь» під керуванням велосипедиста ОСОБА_7 . Водій автомобіля «RENAULT KANGOO» ОСОБА_11 наближаючись до велосипедиста ОСОБА_7 виконав маневр об`їзду велосипедиста ліворуч, змістившись частково на зустрічну смугу руху, а водій автомобіля «ОРЕL VЕСТRА» ОСОБА_8 , який не дотримувався безпечної дистанції до транспортного засобу, що рухався попереду, уникаючи зіткнення з автомобілем «RENAULT KANGOO» виконав маневр його об`їзду праворуч, де скоїв зіткнення з велосипедистом ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 164 (129) від 23.06.2015 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому медіальної лодижки, який відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я, терміном більш 21 доби.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 182 від 09.06.2015 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «ОРЕL VЕСТRА», реєстраційний № НОМЕР_3 ОСОБА_8 повинен був дотримуватись безпечної дистанції до автомобіля «RENAULT KANGOO», що рухався попереду, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до П.13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Не погодившись з вироком суду, прокурор Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 звернувся до суду з апеляційною скаргою, яку до початку розгляду в апеляційній інстанції змінив, в якій не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації протиправних дій, вважає, що вирок піддягає зміни у зв`язку з тим, що судом першої інстанції у мотивувальній частини вироку не вірно вказана ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України, вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин невеликої тяжкості, а не середньої тяжкості, як зазначено у мотивувальній частині вироку, в іншій частині вирок залишити без змін.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити вирок в частині призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, скасувавши вказане додаткове покарання,вважає його занадто суворим, з огляду на наступне. Вказав, що після скоєння ДТП відразу ж викликав швидку потерпілому та прослідував за ним до лікарні. Частково відшкодував матеріальну шкоду, постійно допомагав потерпілому своїм транспортом для поїздок до лікарні. В процесі досудового слідства сприяв розслідуванню. Як на досудовому слідстві, так і при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції повністю визнав свою вину та щиро розкаявся. Окрім цього просить врахувати, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, в нього немає негативних характеристик за місцем проживання, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, а також відсутні обставини, які обтяжують покарання. Більш того, автомобіль є хоча і не стабільним але все ж таки єдиним джерелом доходу його сім`ї. На підставі вищезазначених обставин просить не позбавляти права керування транспортними засобами аби в подальшому він мав можливість хоч якось утримувати свою сім`ю та поступово сплачувати потерпілому відшкодування за його позовом, суд першої інстанції не взяв до уваги і позбавив його права керування ТЗ. В своєму вироку суд не обговорив та не зазначив питання про доцільність застосування додаткового покарання.
На підставі вищевикладеного просить пом`якшити покарання, для чого змінити вирок в частині призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, скасувавши вказане додаткове покарання.
Потерпілий ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з запереченнями на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , в яких просить залишити рішення суду від 25 листопада 2015 року відносно ОСОБА_8 , без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, утримати солідарно з винуватця і з його страхової компанії матеріальний збиток і моральну шкоду, обґрунтовує свої вимоги тим, що судом було встановлена вина обвинуваченого і доведено все повністю. Згідно ч.1 ст. 286 КК України ОСОБА_8 , призначена міра покарання. Також вказав, що апеляційна скарга ним не була подана.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_8 його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, апеляційну скаргу прокурора просили задовольнити частково, прокурора який підтримав зміни до апеляційної скарги від 01.02.2016 року, просив їх задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, потерпілого ОСОБА_7 який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, а також просив задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого у зв`язку з тим, що обвинувачений пообіцяв йому відшкодувати завдані йому збитки, якщо у нього залишиться право на керування транспортними засобами, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, при обставинах, зазначених у вироку, а також щодо її кваліфікації за ч.1 ст 286 КК України в апеляційних скаргах прокурором і обвинуваченим не оспорюються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції повною мірою врахував тяжкість вчиненого злочину, об`єктивні обставини справи, а також відомості про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, має неповнолітню дитину, не працює.

Проаналізувавши обставини справи і відомості про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції, цілком відповідає вимогам ст.65 КК України. Воно є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження з його боку нових злочинів. А тому з врахуванням вищє вказаних обставин і даних про особу обвинуваченого, то що він не працює, відсутність даних про те, що ОСОБА_8 потрібно мати право на керування транспортними засобами не надано, колегія суддів вважає, що додаткове покарання обвинуваченому призначено обґрунтовано. Крім того, обвинуваченим не надано переконливих підстав для задоволення його доводів апеляційної скарги. З урахуванням наведеного, колегія суддів підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому не вбачає, тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд в мотивувальній частині вироку помилково зазначив, що дане кримінальне правопорушення відноситься до правопорушень середньої тяжкості, що не відповідає вимогам ст. 12 КК України, оскільки правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України відносяться до правопорушень невеликої тяжкості, при таких обставинах необхідно внести в мотивувальну частину вироку зміну у даній частині вироку, виходячи з того, що воно не погіршує становище обвинуваченого, крім того воно не вплунуло на призначене судом 1 інстанції покарання обвинуваченого, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити повно та всебічно розглянути провадження і постановити законні, обґрунтовані та справедливі рішення при розгляді даного провадження не було допущено.

Керуючись, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Змінену апеляційну скаргу прокурора Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_9 - задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Старобільського районного суду Луганської області від 25.11.2015 року, відносно ОСОБА_8 - змінити, внести в мотивувальну частину вироку зміну, вказав що відповідно вимогам ст. 12 КК України правопорушення, передбачені ч.1 ст.286 КК України відносяться до правопорушень невеликої тяжкості.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
________________ __________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3