Справа №11-559/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Лугового М.Г.,

суддів Олійника В.Б., Ященка В.А.,

з участю прокурора Кононенко К.М.,

засудженої ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_3 та прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Тростянецького районного суду Сумської області, від 6 вересня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Коршево, Воронежської обл., Російської Федерації, мешканка с. Білка, Тростянецького р ну, Сумської обл., вул. Зарічна, буд. 9, раніше не судима,

засуджена: за ст. 172 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади, повязані з розпорядчими функціями, на строк 1 рік;

за ст. 172 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади, повязані з розпорядчими функціями, на строк 3 ріки;

за ст. 366 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу на суму 1500 грн.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, ОСОБА_2 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади, повязані з розпорядчими функціями, на строк 3 ріки та штрафу на суму 1500 грн. При цьому покарання у виді штрафу на суму 1500 грн. виконувати самостійно.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 засуджена за вчинення наступного.

ОСОБА_2, займаючи посаду завідуючої дошкільним навчальним закладом „Червона шапочка Білківської сільської ради Тростянецького р ну Сумської обл., використовуючи свої службові повноваження, запропонувала вихователю цього закладу ОСОБА_4 написати заяву про прийняття її на посаду кочегара, а також запропонувала отримувану ОСОБА_5 заробітну плату віддавати їй.

ОСОБА_2, отримавши згоду від ОСОБА_4, використовуючи свої службові повноваження, видала завідомо неправдивий офіційний документ наказ № 149, від 15 жовтня 2009 року, згідно якого ОСОБА_5 прийнята до дошкільного навчального закладу „Червона шапочка Білківської сільської ради Тростянецького р ну Сумської обл. на посаду сторожа кочегара з 17 жовтня 2001 року, при цьому ОСОБА_4 на вказану посаду фактично не приймалась і на ній не працювала.

Після цього у табелі робочого часу відносно ОСОБА_4 зазначався час її роботи на вказаній посаді, в той час як вона фактично на цій посаді не працювала. Вказаний табель ОСОБА_2І, як завідувач навчального закладу, затверджувала, надаючи тим самим табелю статусу офіційного документу за яким ОСОБА_4 нараховувались та видавались кошти, як заробітна плата. Всього за вказаних обставин ОСОБА_4 було нараховано та виплачено коштів, як заробітної плати, 1351 грн., які вона віддавала ОСОБА_2 і які та використовувала на власний розсуд.

Крім того ОСОБА_2 вчинила грубе порушення вимог законодавства про працю.

У відповідності з постановою КМУ № 1152, від 30 жовтня 209 року, „Про запобігання поширенню грипу і гострих респіраторних захворювань серед населення та наказу МОН України № 996, від 30 жовтня 2009 року, „Про тимчасове призупинення навчального процесу у навчальних закладах та установах освіти, навчальний процес у дошкільних навчальних закладах був призупинений з 31 жовтня 2009 року на три тижні.

Згідно до Галузевої угоди між МОН України та центральним комітетом профспілки працівників освіти та науки України, оплата простою не з вини працівника проводиться у повному обсязі згідно тарифної ставки ( посадового окладу ), як педагогічним працівникам, так і обслуговуючому персоналу.

За період призупинення навчального процесу в дошкільному навчальному закладі „Червона шапочка Білківської сільської ради Тростянецького р ну Сумської обл. працівники цього закладу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та інші отримали заробітну плату.

Завідуюча дошкільним навчальним закладом „Червона шапочка Білківської сільської ради Тростянецького р ну Сумської обл. ОСОБА_2, грубо порушуючи законодавство про працю України, своїм наказом, від 24 лютого 2010 року, без наявних фактів безпідставних невиходів на роботу звільнила ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з роботи за прогули на підставі ст. 40 п. 4 КЗПП України, тим самим фактично відсторонивши вказаних осіб від роботи, зробивши про це відповідні записи в їх трудових книжках.

Крім зазначених працівників, завідуюча дошкільним навчальним закладом „Червона шапочка Білківської сільської ради Тростянецького р ну Сумської обл. ОСОБА_2, грубо порушуючи законодавство про працю України, без наявних фактів безпідставних невиходів на роботу, звільнила пять осіб, що є матерями та мають на утриманні дітей віком до 14 років.

Так, ОСОБА_2, порушуючи вимоги ст. ст. 43; 147 1; 148; 149 КЗПП України, без наявності фактів вчинення прогулів, без згоди первинної профспілкової організації, без відібрання відповідних пояснень, з порушенням строку накладення стягнення, не дивлячись на наявність на утриманні дітей віком до 14 и років, звільнила з роботи за прогули, за ст. 40 п. 4 КЗПП, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_12, зробивши про це відповідні записи в їх трудових книжках, тим самим грубо порушила трудове законодавство відносно матерів, що мають на утриманні дітей віком до 14 и років.

На вирок суду надійшла апеляція від захисника ОСОБА_3 в якій не оспорюючи висновки суду щодо встановлення вини ОСОБА_2 в вчиненому та кваліфікації її дій, стаивться питання про помякшення призначено їй покарання.

Захисник вважає, що по справі маються достатні підстави для закриття справи відносно ОСОБА_2 у звязку з зміною обстановки, оскільки ОСОБА_2 щиро розкаялася в вчиненому, має на утриманні дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, позитивно характеризується.

За вказаних обставин захисник вважає, що ОСОБА_2 не є суспільно небезпечною, а тому суд безпідставно не закрив провадження по справі за його клопотанням, у звязку з чим вирок суду підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

На вирок суду також надійшла апеляція від прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, в якій, не оспорюючи висновків суду щодо встановлення вини ОСОБА_2 в вчиненому та кваліфікації її дій, ставиться питання про скасування вироку з поверненням справи на новий судовий розгляд з мотивів невідповідності призначеного відносно ОСОБА_2 покарання її особі та ступеню тяжкості вчинених нею злочинів, внаслідок мякості призначеного покарання.

Крім того прокурор ставить питання і про скасування вироку і з підстав допущення судом порушення вимог кримінального закону, оскільки призначив ОСОБА_2 покарання за ст. 366 ч. 1 КК України яке не передбачено санкцією цього закону, а також невірно призначив ОСОБА_2 покарання за сукупністю злочинів, поглинувши призначене покарання у виді штрафу покаранням у виді позбавлення права обіймати керівні посади, повязані з розпорядчими функціям, при цьому визначив, що кожне з них виконується самостійно.

Заслухавши доповідь судді щодо суті вироку та поданих апеляцій, думку прокурора про заперечення апеляції захисника та підтримку апеляції прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, пояснення засудженої ОСОБА_2 про підтримку апеляції захисника та заперечення апеляції прокурора, дослідивши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція захисника задоволенню не підлягає, а апеляція прокурора підлягає до повного задоволення.

Колегія суддів не може погодитись з мотивами апеляції захисника про необхідність закриття провадження по справі та звільнення ОСОБА_2 у звязку з зміною обстановки, оскільки ні вході судового розгляду справи, ні в ході апеляційного розгляду справи, а також, і в самій апеляції захисника, не було наведено жодних мотивів щодо того, що ОСОБА_2 перестала бути суспільно небезпечною та вчинені нею суспільно небезпечні діяння втратили суспільну небезпечність.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду з закриттям провадження по справі і звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у звязку з зміною обстановки.

В той же час колегія суддів, задовольняючи апеляційні вимоги прокурора, виходить з наступного.

Так суд, призначаючи ОСОБА_2 покарання за ст. 172 ч. 1 КК України у виді позбавлення права обіймати керівні посади, повязані з розпорядчими функціями на строк 1 рік, допустив порушення вимог ст. 55 ч. 1 КК України, згідно якої даний вид покарання, як основний, не може бути призначений менше ніж 2 роки.

Крім того, суд призначивши покарання ОСОБА_2 за ст. 366 ч. 1 КК України у виді штрафу на суму 1500 грн., також вийшов за межі санкції вказаного закону, оскільки за вказаним законом передбачено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Також суд допустився помилки і при призначенні ОСОБА_2 покарання за сукупністю злочинів. Суд, призначаючи покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, тобто штрафу позбавленням права обіймати керівні посади, повязані з розпорядчими функціями, не мав права вказувати, що вказані види покарання повинні виконуватись самостійно, оскільки таке можливе тільки при складанні призначених покарань, а не при поглиненні менш суворого більш суворим.

Вже тільки за цих обставин вирок суду не можу вважатись законним, а тому він підлягає до скасування з поверненням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 366; 367; 371; 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити повністю.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області, від 6 вересня 2010 року, відносно ОСОБА_2, скасувати у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону, а справу повернути на новий судовий розгляд до того ж суду іншому складу суддів.

СУДДІ:

М.Г. ОСОБА_13 ОСОБА_14 Ященко