Провадження № 1-кп/521/578/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, солдата строкової служби стрільця 1-го відділення 2-ї стрілецького взводу, 1-ї стрілецької роти, в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
23 травня 2013 року, ОСОБА_4 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначеним військовим комісаріатом ОСОБА_4 направлений до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження строкової військової служби.

У відповідності до наказу №103 командира військової частини НОМЕР_1 від 23 травня 2013 року, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця, зараховано до списків особового складу зазначеної частини та на всі види забезпечення, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі наказу начальника УПТрК №53 о/с від 27 грудня 2013 року наказом №263 від 30 грудня 2013 року командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за контрактом строком на три роки, тобто з 30 грудня 2013 року по 29 грудня 2016 року, та призначений на посаду стрільця 1 відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, зараховано до списків особового складу зазначеної частини та на всі види забезпечення, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Закону України №876-УІІ від 13 березня 2014 року «Про Національну гвардію України», наказу Міністра Внутрішніх Справ України від 08 травня 2014 року №445, управління Південного територіального командування Внутрішніх військ Міністерства Внутрішніх Справ України перетворено у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом №22 о/с від 21 листопада 2014 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 1 відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (ВОС-100915П), зараховано до списків особового

складу зазначеного військового формування та на всі види забезпечення, яке дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей про наявність і місце знаходження особового складу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, солдат ОСОБА_4 26 березня 2015 року повинен був перебувати на військовій службі у зазначеному військовому формуванні. Проте, ОСОБА_4 не з`явився до зазначеного військового формування та ухилявся від проходження військової служби до 29 березня 2014 року, проводячи час у вказаний період за своїм постійним місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до наданих свідчень командира 1 стрілецької роти ОСОБА_5 та матеріалам службового розслідування №412 від 09 квітня 2015 року, встановлено, що 29 березня 2015 року солдата ОСОБА_4 було знайдено силами особового складу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Являючись військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний додержуватись правил військової ввічливості, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

Проте, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог та зобов`язань, солдат ОСОБА_4 , повторно, 01 квітня 2015 року вчинив нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин, до зазначеного військового формування, та ухилявся від проходження військової служби по 25 червня 2015 року, проводячи час у вказаний період за своїм постійним місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що 05 березня 2015 року набрали чинності Закон України №158-19 від 05 лютого 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців, надання командирам додаткових прав та покладення обов`язків в особливий період», в редакції Закону України №194-19 від 12 лютого 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» та оголошено особливий період.

Відповідно до редакції від 05 березня 2015 року Закону України №1932- XII від 06 грудня 1991 року «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців, стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і, частково, відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Окрім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких, відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, судом визнано недоцільним, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 407 ч. 4 КК України за кваліфікуючими ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем строкової служби.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених злочинів, визнання вини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивна характеристика за місцем проживання.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.

Сукупність викладених пом`якшувальних ОСОБА_4 покарання обставин, котрі значно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дають суду достатньо підстав вважати, що обвинуваченому необхідно призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче нижчої межі санкції ст. 407 ч. 4 КК України. Однак, з урахуванням незадовільної характеристики з місця проходження ОСОБА_4 строкової військової служби, суд вважає необхідним, призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі.

При цьому, з урахуванням всіх обставини кримінального провадження та особи засудженого, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину, враховуючи позицію державного обвинувача, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливе без відбування покарання в місцях позбавлення волі і вважає можливим, на підставі ст. 62 КК України, замінити призначене покарання у вигляді позбавлення на триманням у дисциплінарному батальйоні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Судових витрат та речових доказів по кримінальному провадженню немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та, з урахуванням ст. 69 КК України, призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

В силу ст. 62 КК України, замінити ОСОБА_4 призначене покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі, на триманням у дисциплінарному батальйоні на той же строк 2 /два/ роки.

Строк тримання в дисциплінарному батальйоні ОСОБА_4 обчислювати з моменту направлення особи до відповідного військового формування для відбування вказаної міри покарання.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Судових витрат та речових доказів по кримінальному провадженню немає.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1