Справа №336/4053/15-к
пр.1-кп/336/413/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя

в складі головуючого судді : ОСОБА_1 ,

при секретарі : ОСОБА_2 ,

за участю прокурора : ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №0001175 від 23.03.2015 року року внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українець, громадянин України, який має середньо-спеціальну освіту, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України , -

В С Т А Н О В И В :
Так, 22 березня 2015 року, приблизно о 16 годині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклого конфлікту із раніше знайомим йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який намагався не дозволити зачинити двері вказаної квартири, ОСОБА_4 діючи необережно внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг передбачити, з метою заподіяння фізичного болю потерпілому, наніс один удар правою ногою в область правої ноги ОСОБА_5 , від якого потерпілий не втримався на ногах та впав скотившись по сходам, в результаті чого отримав, згідно висновку експерта Запорізького обласного бюро судово-медичних експертиз №1070 від 26.04.2015 року закриту черепно-мозкову травму у вигляді багатооскольчатого перелому лівої скроневої кістки з утворенням епідуральної гематоми зліва (крововиливом над твердою мозковою оболонкою), з забоями головного мозку та субарахноідальними церебральними крововиливами, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя та знаходиться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 у 5 МКЛ та ШМД, від який останній помер.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та показав, що 22.03.2015 приблизно о 16:00 перебував у квартирі АДРЕСА_2 у ОСОБА_6 . Разом з ними був ОСОБА_7 , який вимагав у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 50 грн., на що остання йому сказала, щоб вони вийшли в під`їзд побалакати. Коли ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вийшли з квартири на сходову площадку, то ОСОБА_4 почув сварку між ними та ОСОБА_8 покликала ОСОБА_4 на поміч. ОСОБА_5 не хотів йти та намагався знову зайти до квартри. ОСОБА_8 почала закривати за ним двері, в цей час ОСОБА_4 вибіг та почав його виштовхувати з квартири та вдарив правою ногою по правій нозі ОСОБА_5 , після чого почав закривати двері та побачив як ОСОБА_5 падав по сходах вниз. Потім підійшов до нього, спитав чи все гаразд та пішов додому, при йьому ОСОБА_5 був у свідомості. ОСОБА_9 побачив кров у ОСОБА_5 на обличчі в області носа. Цивільний позов потерпілої не визнав, оскільки не вважає себе винуватим.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченим ОСОБА_4 раніше знайома.Пшеничний ОСОБА_11 був її сином. 22.03.2015 року до неї прибігла дівчина яку вона раніше не знала та сказала, що мого сина ОСОБА_12 забрали до лікарні. 24.03.2015 року вранці хотіла їхати до сина в лікарню, однак їй повідомили, що син помер. Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 потерпіла підтримала. Просила стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 12 000 тисяч гривень, які вона витратила на поховання сина та моральну шкоду в розмірі 8000 гривень, яка складається з погіршення її здоров`я у зв`язку з наявністю кредиту в банку, який остання оформила для поховання сина. Просила призначити покарання ОСОБА_4 на розсуд суду.
Незважаючи на повне невизнання вини в інкримінованому обвинуваченому кримінальному правопорушенні його вина підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення.

Так, свідок ОСОБА_13 пояснила, що 22.03.2015 вона, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приблизно о 16:00 прийшли до неї додому в квартиру АДРЕСА_2 . До цього ОСОБА_5 на вулиці просив у неї 50 грн. Перебуваючи у вказаній квартирі ОСОБА_14 знов просив у неї 50 грн., але вона йому сказала, щоб вони вийшли в під`їзд побалакати. Коли ОСОБА_5 пішов з квартири на сходову площадку, то вона намагалась закрити за ним двері, однак ОСОБА_5 не хотів йти та намагався знову зайти до квартири, ставивши ногу на порозі. Вона кликала на поміч ОСОБА_4 який прийшов та почав його виштовхувати з квартири та потім товкнув ногою по нозі ОСОБА_5 . Після чого вони закрили двері і вона почула як ОСОБА_5 скотився по сходах.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що проживала на 5 поверсі в будинку АДРЕСА_3 . 22.03.2015 вийшовши з квартири винести сміття, приблизно о 16:00 на почула сварку на 4 поверсі у вказаному будинку та вийшла на сходову площадку. З 5-го поверху, вона побачила як ОСОБА_5 намагався зайти до квартири АДРЕСА_4 , стучався у двері ОСОБА_6 . Побачила ОСОБА_4 , який відкрив двері, та вдарив правою ногою ОСОБА_16 , від чого той покатився по сходам. Приблизно через півгодини вона винесла сміття на подвіря, та бачила ОСОБА_17 лежачим на поверх нижче. Бачила кров на потерпілому в області голови. Шумів та драк за участю інших осіб не чула та не бачила. Коли винесла сміття, та повертаючись, бачила, що ОСОБА_5 лежав в такій позі, як і раніше. Після чого разом із сусідкою на імя ОСОБА_18 викликали швидку допомогу. Кров бачила у нього біля голови та на підлозі. Вмивали холодною водою, але в свідомість ОСОБА_5 не приходив.

На запитання суду чи підтверджує покази свідка ОСОБА_15 обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що так. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 додав, що він не думав про наслідки, все трапилось спонтанно. Частково кається, та вважає, що десь і від його удару все трапилось. В подальшому визнав свою вину частково. Крім того й позов визнав частково, а саме документально підтверджену суму позову, та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Крім того, незважаючи на повне невизнання вини, а в подальшому на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина в інкримінованому йому злочині підтверджується наступними доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом в судовому засіданні, а саме:
- лікарським свідоцтвом про смерть №1070 від 26.03.2015 року, в якому вказано, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від набряку головного мозку, забій головного мозку, закритого перелому склепіння та основи черепу внаслідок падіння на сходах 22.03.2015 року у під`їзді буд. АДРЕСА_3 (а.с.57);
-- висновком судово-медичного експерта №1070 від 24.03.2015 року який провів судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_5 та встановив наступні тілесні ушкодження у останнього, а саме закриту черепно-мозкову травму у вигляді багатооскольчатого перелому лівої скроневої кістки з утворенням епідуральної гематоми зліва (крововиливом над твердою мозковою оболонкою), з забоями головного мозку та субарахноідальними церебральними крововиливами, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя та знаходиться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_5 (а.с. 64 68);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.05.2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 де останній вказав про події які відбувались 22.03.2015 року за адресою АДРЕСА_5 , а саме, що у вказаний день та місці, він з метою відсторонення ОСОБА_5 від дверей вищевказаної квартири наніс останньому один удар правою ногою по правій нозі ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_5 не втримався на ногах та скотився по сходах (а.с.69-74);
- висновком судово медичного експерта №1997 від 29.05.2015 року, яким встановлено, що поява закритої черепно-мозкової травми у ОСОБА_5 , при падінні на сходах, яка є наслідком смерті останнього в умовах, які показав ОСОБА_4 під час слідчого експерименту від 30.05.2015 року не виключається (а.с.62);
-Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 повністю підтримав та підтвердив викладені свої висновки в експертизах №1070 від 24.03.2015 року та №1997 від 29.05.2015 року та вказав, що виявлені ним тілесні ушкодження могли бути утворені внаслідок висоти падіння ОСОБА_20 о тупі предмети, предмети з обмеженою травмуючою поверхністю або тупі предмети, які мають в своїй травмуючій частині нерівності та угли.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.04.2015 року свідку ОСОБА_15 , яка впізнала особу під №5, яким виявився ОСОБА_4 , який вдарив невідомого їй чоловіка, після чого останній впав на сходи та покотився по ним (а.с.75);
- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 , площадка між 2 та 3 поверхами від 22.03.2015 року, разом з з фото-таблицями та роздруківкою рукописного тексту до нього, під час якого було виявлено сліди речовини бурого кольору біля віконного пройому та на полу, та сліди речовини бурого кольору біля віконного пройому та на полу між 1 та 2 поверхами (а.с. 88-95);
- медичною карткою стаціонарного хворого №4745 ОСОБА_5 , та посмертним епікризом на останнього з діагнозом смерті - закрита черепно-мозкова травма, епідуральна гематома зліва, забій головного мозку, переломсклепіння черепу зліва (а.с106-107).
Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності суд приходить до висновку, про достатність досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку для ухвалення по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 обвинувального вироку.
Фактично ОСОБА_4 визнає свою провину, однак стверджує, що все трапилось спонтанно та він не думав про наслідки вдаряючи ОСОБА_5 по нозі, коли той стояв біля сходів, в результаті чого ОСОБА_5 скотився по сходах та від отриманих тілесних ушкоджень помер. Однак, суд не може прийняти до уваги таку позицію обвинуваченого, як таку, що виправдовує вину останнього, виходячи з наступного.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи, п. 26, у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення ( злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати, відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

Часткове визнання вини обвинуваченим, суд розцінює як позицію захисту з метою зменшити ступінь відповідальності та уникнути кримінальної відповідальності, яка є невідворотною за вчинене, оскільки вказана позиція повністю спростовується доказами наданими прокурором під час судових засідань, оцінку яким судом викладено вище.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство вчинене через необережність.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставини які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 часткове визнання вини, каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.
З урахуванням обставин справи, характеру та ступеню суспільної небезпечності скоєного злочину, особи обвинуваченого, який скоїв необережний злочин, віднесений законом до категорії середньої тяжкості, вину у вчиненому визнав частково, покаявся, раніше не судимий, думку потерпілої щодо міри покарання на розсуд суду, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 в рамках санкції ч. 1 ст. 119 КК України у вигляді обмеження волі. Підстав для застосування положень ст.ст.69,75 КК України, суд не вбачає.
Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_10 в частині відшкодування матеріальної шкоди, а саме: витрат на поховання, в розмірі 12 000 грн, та в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 8000 грн, суд виходить з настуного.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, та шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Щодо моральної шкоди, завданої злочином, то відповідно до положень ст. 23 ЦК України, згідно яких моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди, відповідно до п.9 ППВСУ № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Отже суд приходить до висновку, що потерпіла ОСОБА_10 , в зв`язку із вчиненням щодо її сина протиправного діяння з боку обвинуваченого, яке призвело до смерті останнього, зазнала душевних страждань, що зумовлює висновок суду про заподіяння потерпілій моральної шкоди, та визначений нею розмір в сумі 8000 грн. підлягає здоволенню.
Стосовно позовних вимог потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 12 000 грн. суд приходить до наступних висновків.
Стягненню з обвинуваченого підлягають кошти, що становлять вартість коштів, витрачених потерпілою на поховання сина. Однак потерпіла в повному обсязі не надала підтвердження про понесені витрати, в той же час сам обвинувачений визнав позов частково тільки в частині документально підтверджених понесених витрат потерпілою, тому суд вважає задовольнити частково позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 , та стягнути з обвинуваченого витрати на поховання її сина в розмірі 3340 грн, які останньою документально підтверджені.
Таким чином, загальна сума завданої шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_21 становить 11340 грн.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.128, 370, 371, 374 КПК України, ст.23 ЦК України суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років обмеження волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 обраний у виді домашнього арешту закінчився та не обирався.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 матеріальну шкоду в розмірі 3340 грн, та моральну шкоду в розмірі 8000 грн, що разом складає 11340 грн.
В решті вимог цивільного позову - відмовити в задоволенні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно видати сторонам.
Суддя Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1