Справа № 755/8678/15-к
В И Р О К
іменем України
"12" травня 2015 р. року Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002047 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_7 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 ; проживаючого в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Чернігівської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , проживаючого в АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, -

встановив:
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 23.04.2015 року між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 23.04.2015 року між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просили суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнали себе винними у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 355 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_4 , розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважав за необхідне угоди затвердити.

Прокурор, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні вказаних угод були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив ці угоди затвердити і призначити обвинуваченим узгоджену в угодах міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України(далі - КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з вказаними угодами, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 355КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що в листопаді 2012 року ОСОБА_4 домовився з невстановленою досудовим слідством особою про продаж металовиробів на суму 211 000 грн, таким чином створивши умови виникнення між ним та невстановленою досудовим слідством особою цивільно-правових зобовязань, згідно яких ОСОБА_4 , повинен був продати металовироби, а невстановлена досудовим слідством особа іх надати.

В подальшому, у листопаді 2011 року, вказані металовироби були продані та з невстановленою особою ОСОБА_4 не розрахувався у звязку з чим у невстановленої досудовим слідством особи виник злочинний умисел, спрямований на примушування до виконання цивільно-правових зобовязань, а саме повернення грошових коштів.

Реалізуючи свої злочинні наміри, невстановлена досудовим слідством особа вступила в злочинну змову з ОСОБА_6 ,у лютому 2015 року з метою примушення ОСОБА_4 до виконання цивільно-правових зобоязань, а саме повернення боргу ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_6 та невстановлені особи, 09 лютого 2015 року у невстановлений досудовим слідством час, перебуваючи у м.Чернігів, отримали інформацію від невстановлених осіб про наявність у володінні ОСОБА_4 автомобіля марки БМВ 523 д.н.з. НОМЕР_1 .

Після чого, ОСОБА_6 в телефонній бесіді повідомив ОСОБА_5 , про свої злочинні наміри та необхідність поїздки до м. Києва з метою вивчення обстановки та збору необхідної інформації для вчинення злочину, на що ОСОБА_5 погодився.

09 лютого 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 поїхали до м. Києва, де за адресою: м. Київ, пр. Бажана в районі метро Позняки взяли з собою ще одну невстановлену особу, після чого направились за адресою м. Київ пр. Воззєднання, 15 де чекали на ОСОБА_4 , проте не дочекавшись останнього поїхали до м. Чернігів.

10 лютого 2015 року приблизно о 14 годині, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановлені досудовим слідством особи на автомобілі Крайслер 300С д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , прибули за адресою: м. Київ, пр. Воззєднання, 15 де чекали потерпілого ОСОБА_4 , який приблизно у той же час прибув на автомобілі БМВ д.н.з. НОМЕР_1 до вказаної адреси.

Після чого, невстановлені особи вийшли з автомобіля та запросили до салону автомобіля Крайслер 300С ОСОБА_4 , в цей момент ОСОБА_6 почав погрожувати застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоровя, а саме заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та висловив вимогу передачі йому грошових коштів, які ОСОБА_4 заборгував невстановленій особі, чим вчинив примушення потерпілого до виконання цивільно-правових зобовязань.

ОСОБА_4 повідомив, що він дійсно винен грошові кошти у сумі 211 000 гривень та сказав, що він поверне гроші які заборгував, та на даний час може повернути 40 000 грн, які лежать в сумці його автомобіля, та взявши сумку він передів ОСОБА_6 40000 грн та повідомив, що потрібно поїхати за його місцем мешкання де він займе гроші у знайомих для повернення остатку боргу.

Повернувшись до пр. Воззєднання, 15 в м. Києві ОСОБА_4 , повідомив, що він на даний час не може повернути залишок боргу, та передав свдоцтво про реєстрацію транспортного засобу БМВ д.н.з. НОМЕР_1 та сказав, що автомобіль він передає ОСОБА_6 , як гарантію повернення боргу.

Після цього, ОСОБА_5 , на автомобілі потерпілого ОСОБА_4 , марки БМВ, а ОСОБА_6 на автомобілі Крайслер 300 С поїхали до м. Чернігів.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України оскільки своїми умисними діями вчинили примушування до виконання цивільно-правових зобовязань, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою насильства, яке є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повинні понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме позбавлення волі строком на 3 (три) роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо впродовж 2 (двох) років іспитового строку вони не вчинять нового злочину та виконає покладені на нього обовязки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України,Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченим узгодженої міри покарання.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у провадженні, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 23 квітня 2015 року між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002047 від 12 лютого 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.355 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо впродовж 2 (двох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекції для реєстрації.

Затвердити угоду про примирення, укладену 23 квітня 2015 року між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002047 від 12 лютого 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.355 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо впродовж 2 (двох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекції для реєстрації.

Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль БМВ д.н.з. НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_4 залишити у володінні ОСОБА_4 ; автомобіль Крайслер 300С д.н.з. НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_6 - залишити у володінні ОСОБА_6 .

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний відносно засудженого ОСОБА_5 - до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний відносно засудженого ОСОБА_6 - до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

Суддя: