Справа № 761/3970/15-к
Провадження №1-кп/761/420/2015
В И Р О К
іменем України
07 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002461 від 05 березня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіти вищої, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Мешканець міста Києва ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 липня 2014 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, перебуваючи за кермом автомобіля "Toyota" д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вул. Дегтярівській в м. Києві від станції метро "Берестейська" в напрямку вул. Довженка в м. Києві.

Проїжджаючи повз будинок № 45 по вул. Дегтярівській в м. Києві, ОСОБА_9 побачив автомобіль "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався з увімкненими аварійними сигналами задньою ходою правою смугою дороги, за кермом якого знаходився ОСОБА_7 .

ОСОБА_9 зупинив керований ним автомобіль "Toyota" д.н.з. НОМЕР_1 та в словесній формі виразив, раніше не відомому йому громадянину ОСОБА_7 своє незадоволення діями останнього. ОСОБА_7 в цей час зупинив рух автомобіля "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_2 та вийшов із його салону.

В цей же час у ОСОБА_9 , який був обурений неправомірною на його думку поведінкою ОСОБА_7 , з мотивів раптово виниклої особистої неприязні до останнього, виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 припаркував автомобіль "Toyota" д.н.з. НОМЕР_1 в правій крайній смузі дороги та, вийшовши з салону автомобіля, підійшов до ОСОБА_7 та наніс один удар головою в його обличчя.

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_9 наніс один удар правою ногою у внутрішню частину лівої ноги ОСОБА_7 , спричинивши останньому, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1473/Е від 11 вересня 2014 року тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Від отриманого удару ОСОБА_7 відчув різкий біль та впав на асфальтне покриття. ОСОБА_9 , не зважаючи на неможливість ОСОБА_7 чинити опір та користуючись цим, наніс ще не менше двох ударів ногою по голові ОСОБА_7 , спричинивши останньому, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1473/Е від 11 вересня 2014 року, легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, після чого ОСОБА_9 на автомобілі "Toyota" д.н.з. НОМЕР_1 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Такі дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, не визнав та показав, що він 05 липня 2014 року, на початку 23.00 години, разом зі своїм знайомим на прізвище ОСОБА_10 , на власному автомобілі "Toyota" д.н.з. НОМЕР_1 , їхав з тренування по вулиці Дегтярівській у місті Києві, яка має дві смуги руху в кожну сторону. Він їхав у лівій смузі. Перед ним рухався автомобіль, який увімкнув лівий покажчик повороту, що примусило його різко перестроїтися до правого ряду руху. Після того, як він перестроївся до правого ряду, він побачив автомобіль потерпілого ОСОБА_7 , який рухався заднім ходом без включення будь-яких аварійних сигналів та доволі швидко. ОСОБА_9 ледь встиг вивернути кермо свого автомобіля та повернувся в ліву смугу. Після цього він порівнявся з водієм ОСОБА_7 та сказав йому, що так їздити не можна, та при цьому запитав: "Ти де права купив?" ОСОБА_7 відповів ОСОБА_9 : "Їдь куди їхав, можеш припаркувати машину, зараз я тобі поясню, де я права купив!" ОСОБА_9 це обурило і він, як і запропонував потерпілий, припаркував машину, приблизно в чотирьох метрах від автомобіля потерпілого, з метою пояснити останньому, що так, як він, їздити не можна, проте ОСОБА_9 залишився у ній сидіти на певний час. Його трусило від того, що ледь не трапилося ДТП з вини ОСОБА_7 . Він побачив, що останній вийшов з автомобіля та йшов до ОСОБА_9 . ОСОБА_9 , в свою чергу, вийшов на зустріч ОСОБА_7 , вони зустрілися, десь між двома автомобілями, та розпочали діалог. ОСОБА_7 при цьому почав ображати ОСОБА_9 , махати руками та взяв його в захват "ключ". ОСОБА_9 вирвався з цього захвату та не вдарив, а саме штовхнув своєю головою ОСОБА_7 також в голову. Після цього поштовху останній демонстративно впав, як в кіно, почав хапатися за ногу та начебто почав щось доставати з кишені штанів. Після цього, коли ОСОБА_7 стояв на "корточках" та щось діставав з кишені, ОСОБА_9 подумав, що може він намагається дістати якусь зброю та, з метою самозахисту, своєю правою ногою наніс потерпілому два удари поштовхового характеру в область правого вуха останнього. ОСОБА_9 зазначив, що він визнає, що спричинив потерпілому ОСОБА_7 забій правої мочки вуха, щодо усіх інших тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 заявив, що не міг їх заподіяти, оскільки не наносив ударів по лівій нозі та лівій частині обличчя потерпілого та, що потерпілий є аферист і підробив медичну документацію. По завершенню даного конфлікту ОСОБА_9 побачив кров на вусі ОСОБА_7 і запитав чи не треба йому викликати швидку допомогу, на що той відповів:"Їдь вже!" ОСОБА_9 також показав, що він діяв таким чином лише з метою самозахисту, оскільки першим напав на нього саме ОСОБА_7 , а тому обвинувачений не вбачає в своїх діях будь-яких ознак неправомірності та не почуває себе винним. Його з дитинства виховали, що завжди треба давати "здачу", що він і зробив. Також ОСОБА_9 вказав, що він на момент зазначених подій не бачив тих осіб, які були допитані в судовому засіданні як свідки обвинувачення, а тому він ставить під сумнів достовірність показань цих свідків у даному кримінальному провадженні та вважає їх завідомо неправдивими. (а.с. 92-93)

Показання обвинуваченого ОСОБА_9 , щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України суд вважає цілком зрозумілими, оскільки обвинувачений таким чином здійснює свій захист та, з метою уникнення відповідальності, намагається створити уяву про те, що, начебто, він не вчиняв зазначене кримінальне правопорушення та безпідставно притягнутий як обвинувачений в рамках даного кримінального провадження.
З цією ж метою останній зазначив, що потерпілому він не міг заподіяти середньої тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки, начебто, він його сильно не бив, а лише здійснював самозахист від нападу ОСОБА_7 , який полягав у здійсненні навіть не ударів, а поштовхів головою та ногою. Суд критично ставиться до показань обвинуваченого в тій частині, що він здійснював самозахист, оскільки, як вбачається з показань самого ОСОБА_9 , він не відчував справжньої небезпеки зі сторони потерпілого ОСОБА_7 , про що свідчить у тому числі й та обставина, що, як встановлено комплексом досліджених доказів, він першим наніс удар головою потерпілому, а пізніше продовжив умисно наносити удари ногою в область голови останнього, коли вже той знаходився на асфальтному покритті.
Суд також критично оцінює показання ОСОБА_9 в тій частині, що, начебто, потерпілий ОСОБА_7 спочатку схопив його в захват "ключ", і лише після цього обвинувачений, захищаючись, у відповідь вчинив насильницькі дії щодо потерпілого, та не приймає показання в цій частині до уваги, оскільки таким чином ОСОБА_9 дотримується своєї лінії захисту та намагається створити хибну уяву в учасників судового засідання про, начебто, правомірність своїх дій. Проте, комплекс виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, ґрунтовний та об`єктивний аналіз письмових доказів, показань потерпілого та допитаних в судовому засіданні свідків, судово-медичного експерта, дає суду можливість прийти до переконання про невідповідність показань ОСОБА_9 дійсним обставинам події кримінального правопорушення.
Таким чином, провівши судове слідство, ґрунтовно та всебічно дослідивши усі докази, надані сторонами провадження, суд такі показання обвинуваченого вважає неправдивими, не спроможними та такими, що суперечать іншим зібраним у справі доказам, які наведені далі у цьому вироку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у повному обсязі доведена наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:
Показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , з яких вбачається, що 05 липня 2014 року між 21 годиною 30 хвилин та 21 годиною 50 хвилин він, як водій таксі, отримав заказ на вул. Дегтярівську, 45 в м. Києві. Спочатку він на своєму автомобілі "Volkswagen" д.н.з. НОМЕР_2 заїхав на подвір`я цього будинку з однієї сторони, проте потім зрозумів, що під`їжджати необхідно з вулиці Дегтярівської. ОСОБА_7 виїхав на вулицю Дегтярівську перед перехрестям та, перебуваючи в правій крайній смузі, включивши "аварійку", без створення будь-якої аварійної ситуації, почав потихеньку здавати назад та зупинився в цій же смузі біля тротуару, не вимикаючи ліхтарів аварійної зупинки, з метою дочекатися пасажира. Коли загорілося червоне світло світлофора, автомобілі, що перебували в лівій смузі припинили рух. Потім загорілося зелене світло, машини почали рух, два автомобіля проїхали, після чого напроти нього зупинився автомобіль "Toyota" сріблястого кольору, та водій цього автомобіля, як в подальшому з`ясувалося ОСОБА_9 , відкривши вікно правих передніх дверцят, почав кричати та лаятися брутальною лайкою в бік ОСОБА_7 . Останній вийшов з автомобіля та промовив ОСОБА_9 , щоб той проїздив, і що він взагалі не бачить причин для виникнення будь-якого конфлікту, оскільки він зупинився біля тротуару та ніяким чином не заважав руху ОСОБА_9 . Останній різко проїхав вперед, перестроївся в праву смугу та, зупинившись за декілька метрів від перехрестя, вискочивши з машини, підбіг до ОСОБА_7 та одразу здійснив спробу вдарити своєю головою потерпілого в область обличчя. ОСОБА_7 ухилився від цього удару та одразу відчув удар ногою в область гомілковостопного суглобу лівої ноги з внутрішньої сторони та впав, тобто, якби, осів на асфальт. Цей удар ОСОБА_9 наніс своєю правою ногою. Декілька разів ОСОБА_7 намагався встати, проте йому це не вдалося, оскільки нога одразу підкошувалася та він знову падав. В цей час ОСОБА_9 цілеспрямовано наніс ОСОБА_7 , як мінімум, два удари ногою в голову, в область лівої частини обличчя в районі нижньої щелепи та лівого вуха. Після цього, помітивши вказану подію, почали підходити люди. Коли ОСОБА_9 це побачив, то сів в свій автомобіль та поїхав. Потім хтось приніс воду, серветки, почали надавати першу медичну допомогу. Хтось викликав швидку медичну допомогу, співробітників ДАІ. Коли приїхали лікарі швидкої допомоги, вони констатували перелом ноги в ОСОБА_7 та надали першу необхідну медичну допомогу. Останній, розуміючи, що його забиратимуть в лікарню, зателефонував в диспетчерську службу таксі, з метою викликати колег таксистів, які б відігнали його машину на стоянку, що в подальшому і було зроблено. ОСОБА_7 на автомобілі швидкої допомоги завезли до лікарні на вулицю Лабораторну в м. Києві, там підтвердили діагноз - перелом кістки, та на ногу наклали "гіпс". Пізніше в лікарні також поставили діагноз - перелом щелепи. Щелепи ОСОБА_7 скручували металевою проволокою, щоб зрісся перелом, і він з цією проволокою ходив двадцять два чи двадцять три дні. Потім, приблизно через десять днів після події, ОСОБА_7 зробили операцію, а саме накладали металеві пластини на зламану кістку ноги, закручували металеві шурупи тощо. ОСОБА_7 зазначив, що він будь-яких насильницьких дій щодо ОСОБА_9 не вчиняв. ОСОБА_7 в судовому засіданні також у повному обсязі підтримав поданий ним цивільний позов. (а.с. 63-65)

Показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що рік тому, точну дату він не пам`ятає, він на власному автомобілі, разом зі знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , рухався по вул. Шевцова в бік вул. Дегтярівської. На вул. Дегтярівській він побачив, що, майже на перехресті, стоїть один автомобіль сірого кольору "Toyota", а позаду нього інший - "Volkswagen" таксі, при цьому між даними автомобілями один чоловік бив іншого, нанісши тому чотири - п`ять ударів ногою в голову. Обставини вказаної події він бачив дуже чітко, оскільки ліхтарі освітлювали перехрестя, та добре запам`ятав, що спричинені удари ногою були вельми потужними. ОСОБА_11 зупинив автомобіль з метою втрутитися та допомогти чоловіку якого б`ють. Проте, коли вони з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вийшли з автомобіля, чоловік, який наносив ушкодження сів у власний автомобіль та поїхав з місця події. В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 впізнав в обвинуваченому ОСОБА_9 чоловіка, що бив потерпілого. Вони втрьох підійшли до потерпілого та ОСОБА_11 викликав карету швидкої допомоги. Потерпілий був у шоковому стані, він не міг нічого вимовити, в нього була ушкоджена нога, оскільки він намагався підвестися, але це йому не вдавалося. Через деякий час прибули співробітники міліції та карета швидкої допомоги. Приїхали також на допомогу і таксисти. ОСОБА_11 також показав, що за його участі, під час досудового розслідування, слідчим було проведено ряд слідчих дій, а саме: допит як свідка, слідчий експеримент із застосуванням відеозйомки та проведення впізнання за фотознімками, на яких він впізнав обвинуваченого. По завершенню слідчих дій він розписувався в протоколах. (а.с. 54-55)

Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що влітку 2014 року, точну дату та час вона не пам`ятає, проте вже були сутінки, її разом з подругою ОСОБА_14 з роботи забрав її хлопець ОСОБА_15 . Коли вони виїхали з вулиці Шевцова на вулицю Дегтярівську, вона побачила, що якось не звично зупинився автомобіль світлого сріблястого кольору "Toyota" посеред дороги, недалеко від перехрестя. З цієї машини вибіг чоловік та побіг в сторону автомобіля таксі. ОСОБА_12 зі своїми знайомими вирішили припаркуватися з метою, розібратися, що коїться, оскільки розуміли, що відбувається якась нестандартна подія. Коли вони паркувалися, то ОСОБА_12 побачила, що чоловік, який вийшов з автомобілю сріблястого кольору, ногами наніс два удари іншому чоловіку в область голови, як вона зрозуміла водієві автомобіля чорного кольору, що був припаркований позаду. Потерпілий при цьому сидів на асфальті. Через деякий, невеликий проміжок часу, водій автомобіля сріблястого кольору "Toyota" повернувся, сів за кермо та поїхав. Вони підійшли до потерпілого, який мовчки сидів на асфальті та тримався руками за голову. Останній декілька разів намагався встати, але в нього це не вийшло, оскільки, як зрозуміла ОСОБА_12 , в нього був перелом ноги. Подорожний Нікіта або ОСОБА_14 викликали карету швидкої допомоги і до її прибуття потерпілий залишався на місці. Також приїхали таксисти, яких потерпілий викликав по телефону, вони допомагали йому: умивали, носили воду тощо. Коли приїхав лікар, потерпілого поклали на ноші та увезли. Свідок, крім того, зазначила, що вона не бачила, щоб під час даного конфлікту потерпілий вчиняв якісь дії, спрямовані на заподіяння водію автомобіля "Toyota" тілесних ушкоджень. ОСОБА_12 також показала, що за її участі, під час досудового розслідування, слідчим було проведено ряд слідчих дій, а саме: допит як свідка, слідчий експеримент з застосуванням відеозйомки. По завершенню слідчих дій вона розписувалася в протоколах. (а.с. 63-65)

Такі послідовні показання допитаного потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які судом попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, суд вважає правдивими та такими, що в повному обсязі спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він, начебто, діяв в стані необхідної оборони та не міг заподіяти тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому, оскільки, як потерпілий, так і свідки прямо вказують, що, коли ОСОБА_7 , напівсидячи, вже перебував на асфальті, тобто ніяким чином вже не міг створювати будь-якої загрози ОСОБА_9 , останній продовжив насильницькі дії та умисно наніс декілька потужних ударів ногою в область голови ОСОБА_7 , що в сукупності з іншими доказами у справі, зокрема з висновком судово-медичного експерта та показаннями, допитаного в судовому засіданні, цього ж експерта, створюють у суду чітку та переконливу впевненість у тому, що ОСОБА_9 саме умисно заподіяв ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження з мотивів раптово виниклої особистої неприязні.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 05 липня 2014 року, приблизно після 22.00 години, він разом зі своїм товаришем на прізвище ОСОБА_9 , на автомобілі останнього їхали з тренування по АДРЕСА_2 . Свідок перебував на задньому сидінні автомобіля обвинуваченого. В цей час у ОСОБА_9 та водія іншого автомобіля, на підставі недотримання правил дорожнього руху останнім, почався конфлікт, спочатку словесний, а потім вони обидва вийшли з автомобілів та ОСОБА_10 побачив, що інший водій перший накинувся на ОСОБА_9 , схопив його в "ключ" та почав душити. ОСОБА_9 вирвався з цього ключа та почалась якась штовханина, подробиць якої ОСОБА_10 не пам`ятає, оскільки він в цей час розмовляв по мобільному телефону.(а.с. 63-65)

В цілому показання свідка ОСОБА_10 підтверджують факт конфлікту та бійки між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_7 , які відбулися 05 липня 2014 року, проте показання даного свідка в частині того, що потерпілий перший схопив обвинуваченого та, що він не спостерігав за розвитком події бійки, після того, як його товариш ОСОБА_9 вирвався з "ключа", суд вважає не у повній мірі щирими та розцінює, що у такий спосіб свідок намагається приховати факт саме умисного спричинення його товаришем ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , з метою допомогти особі, з якою він товаришує, уникнути відповідальності за вчинене, а тому в цій частині виключає ці показання з числа доказів у даному кримінальному провадженні.

Показаннями допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_16 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та допитаним в судовому засіданні, підтвердив та у повному обсязі обґрунтував, наданий ним в рамках зазначеного кримінального провадження, висновок судово-медичного експерта № 1473/Е від 11 вересня 2014 року. При цьому, відповідаючи на запитання сторони захисту, експерт підтвердив, що експертне дослідження було ним проведене з повним дотриманням вимог КПК України, ЗУ "Про судову експертизу" та інструкції про проведення судово-медичної експертизи. (а.с. 116-117)
Суд вважає необхідним зазначити, що, виходячи з чітких та послідовних роз`яснень експертом мотивувальної та підсумкової частин експертного висновку, надання ним ґрунтовних відповідей на всі запитання щодо обставин проведення ним даного дослідження, обставин застосування при цьому профільних методичних рекомендацій, обставин механізму утворення та часу виникнення в потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень тощо, будь-яких сумнівів щодо правомірності та об`єктивності висновків даної судово-медичної експертизи в суду не виникає.

Дослідженими в судовому засіданні документами:
Даними протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, за участю потерпілого ОСОБА_7 від 09 вересня 2014 року, з долученою до нього графічною схемою та СD-R диском, переглянутим в судовому засіданні, відповідно до якого ОСОБА_7 на місці події детально розповів та показав, яким чином, та за яких обставин, обвинуваченим ОСОБА_9 йому було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження. (а.с. 69-71, 76, 77)
Даними протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 13 вересня 2014 року, з долученою до нього графічною схемою та СD-R диском, переглянутим в судовому засіданні, відповідно до якого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на місці події детально розповіли та показали, яким чином, та за яких обставин обвинуваченим ОСОБА_9 було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 (а.с. 72-75, 77)
Необхідно зазначити, що відомості, здобуті в судовому засіданні з протоколу проведення слідчого експерименту від 09 вересня 2014 року з потерпілим ОСОБА_7 ; слідчого експерименту від 13 вересня 2014 року зі свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; також схеми до цих протоколів та диск з відеозаписом, яким фіксувалися дані слідчі дії, суд приймає як допустимі докази у даному кримінальному провадженні, хоча й зазначає, що під час досудового слідства слідчий експеримент від 13.09.14, за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , було проведено з певними процесуальними порушеннями (слідчу дію необхідно було проводити з кожним зі свідків окремо, в протоколі та на схемі відсутні підписи учасника слідчого експерименту ОСОБА_12 , СD-R диск не має будь-якого маркування тощо), проте, в своїй сукупності з іншими, належним чином отриманими судом, доказами, зміст вказаних протоколів цілком вкладається в загальну картину події кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_9 та доповнює її без наявності будь-яких протиріч, а тому суд не погоджується з твердженнями сторони захисту про недопустимість даних доказів та покладає також і їх в основу даного вироку.
Висновком судово-медичного експерта № 1473/Е від 11 вересня 2014 року, яким було встановлено, що у потерпілого ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: забійна рана мочки лівого вуха, що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; садна тіла, що за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження; перелом висхідної гілки нижньої щелепи зліва без зміщення уламків та закритий трьохкісточковий перелом лівого гомілково-ступневого суглобу зі зміщенням уламків, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень свідчать про те, що спричинені вони тупим предметом(ми) та могли утворитися 05 липня 2014 року. (а.с. 79-83)
Дослідженням в судовому засіданні експертного висновку встановлено, що він у повній мірі відповідає вимогам КПК України, ЗУ "Про судову експертизу" та інструкції про проведення судово-медичної експертизи, є зрозумілим та таким, що не викликає будь-яких сумнівів щодо своєї правомірності та обґрунтованості, а тому суд вважає даний висновок належним та допустимим джерелом доказів у даному кримінальному провадженні, покладає його в основу обвинувального вироку, не приймаючи до уваги тверджень сторони захисту про його необ`єктивність.
Медичною документацією потерпілого ОСОБА_7 , долученою до справи та дослідженою в судовому засіданні (а.с. 16, 84-86)
Викладені обставини у даному вироку, характер дій обвинуваченого в конкретній ситуації, спосіб вчинення кримінального правопорушення, вказують на прямий умисел ОСОБА_9 на заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, та, за таких обставин, суд приходить до переконання про правильність кваліфікації органом досудового розслідування дій обвинуваченого.
Таким чином, суд дослідив, оцінив та проаналізував зібрані по справі докази у їх сукупності та прийшов до висновку, що дійсно своїми умисними протиправними діями, які виразилися у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого, дані, що характеризують особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, позицію потерпілого ОСОБА_7 , який просив застосувати до обвинуваченого найсуворіший вид покарання у виді позбавлення волі, відсутність факту розкаяння ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення та відсутність бажання в останнього відшкодувати заподіяну власними протиправними діями шкоду.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 є раніше не судимою особою (а.с. 88), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 89-90), позитивно характеризується за місцем колишньої роботи. (а.с. 91)

Згідно ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом також не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_9 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставини, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати міру покарання у вигляді позбавлення волі, але, оскільки його перевиховання і виправлення можливе без ізоляції від суспільства, то його допустимо звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк та зобов`язати щомісячно з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 звернувся до суду з цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_9 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 19 431 грн. 40 коп. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., посилаючись на те, що 05 липня 2014 року приблизно о 22 годині 30 хвилин у м. Києві по вул. Дегтярівській, ОСОБА_9 своїми умисними діями заподіяв йому тілесні ушкодження середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 підтримав свою позовну заяву та просив її задовольнити у повному обсязі з підстав у ній наведених.

Обвинувачений ОСОБА_9 цивільний позов не визнав та просив суд відмовити ОСОБА_7 у його задоволенні.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши цивільний позов ОСОБА_7 та додані до нього матеріали, заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та експерта ОСОБА_16 , суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 1473/Е від 11 вересня 2014 року у ОСОБА_7 були виявлені наступні ушкодження: - забійна рана мочки лівого вуха, що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; - садна тіла, що за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження; - перелом висхідної гілки нижньої щелепи зліва без зміщення уламків та закритий трьохкісточковий перелом лівого гомілково-ступневого суглобу зі зміщенням уламків, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень свідчать про те, що вони спричинені тупим предметом (предметами) та могли утворитися 05 липня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частинами 1 та 3 ст. 1198 ЦК України встановлено, що розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців.
Розмір доходу, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, обчислюється виходячи з розміру доходу, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, у сумах, нарахованих до вирахування податків.
Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами, доданими потерпілим ОСОБА_7 на підтвердження своїх позовних вимог, підтверджуються наступні витрати на лікування: - 1 624 грн. 68 коп. (фіскальний чек Аптеки № 7 ПП «Наша аптека» від 09 липня 2014 року а.с. 14); - 6 750 грн. (товарний чек № 01/16 від 16 липня 2014 року, виданий ФОП ОСОБА_17 а.с. 14); - 480 грн. (товарний чек № 353 від 30 липня 2014 року, виданий ОСОБА_18 а.с. 14); - 62 грн. 95 коп. (фіскальний чек Аптеки № 145 від 10 липня 2014 року а.с. 15); - 42 грн. 94 коп. (фіскальний чек Аптеки № 145 від 01 серпня 2014 року а.с. 15); - 47 грн. 44 коп. (фіскальний чек Аптеки № 1 від 15 липня 2014 року а.с. 15); - 423 грн. 39 коп. (фіскальний чек Аптеки № 7 ПП «Наша аптека» від 08 липня 2014 року а.с. 15), а всього 9 431 грн. 40 коп.

Що стосується вимог потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування доходу, втраченого ним внаслідок втрати працездатності за період з 05 липня 2014 року по 01 жовтня 2014 року, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з виписки із медичної карти № 979 стаціонарного хворого ОСОБА_7 перебував у Київській міській клінічній лікарні № 17 з 05 липня 2014 року по 18 липня 2014 року(а.с. 84).

Відповідно до довідки ПП «Плай» Служби «Еліт-Таксі» № 57/10 від 31 жовтня 2014 року (а.с. 17) інформаційні послуги за договором № 79/1 про надання інформаційних послуг, укладеним 19 серпня 2013 року між ПП «Плай» ІДС «Еліт-Таксі» та ОСОБА_7 , не надавались у зв`язку з тимчасовою втратою останнім працездатності.

Згідно з податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, поданою ОСОБА_7 за 2013 рік (а.с. 18-21), сукупний дохід потерпілого за ІІІ та ІV квартали (6 місяців) 2013 року складає 30 000 грн. Таким чином, щомісяця потерпілий ОСОБА_7 отримував 5 000 грн. (30 000 грн./6 = 5 000 грн.), а тому розмір втраченого ним доходу за період з 05 липня 2014 року по 01 жовтня 2014 року складає 5 000 грн. х 2 = 10 000 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 19 431 грн. 40 коп.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_7 зазначив, що у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями він був змушений змінити свій звичайний спосіб життя, постійно відчував біль, переніс операцію та проходив різні медичні процедури. Крім того, звернув увагу суду на те, що для повного відновлення свого стану здоров`я йому необхідно зробити ще одну операцію.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями від 27 лютого 2009 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Положенням ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст.137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи те, що внаслідок умисних дій обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, в результаті чого був госпіталізований до Київської міської клінічної лікарні № 17, де йому була зроблена операція та проведено медикаментозне лікування, змушений змінити свій звичайний спосіб життя, відчуває фізичний та душевний біль, викликаний протиправними діями обвинуваченого, та потребує проведення ще однієї операції для повного відновлення попереднього стану здоров`я, суд, виходячи з наданих доказів, а також із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_7 та стягнення з ОСОБА_9 на його користь моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. Що стосується решти заявленої суми відшкодування, на переконання суду вона не є доведеною позивачем у розумінні ст. 60 ЦПК України, а цивільний позов не містить посилань ОСОБА_7 на те, з яких міркувань він виходив, визначаючи саме такий розмір заподіяної йому моральної шкоди.

Дані про речові докази та процесуальні витрати у судовому провадженні відсутні, арешт на майно обвинуваченого не накладався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_9 звільнити з випробуванням, призначивши іспитовий строк 2 (два) роки та зобов`язавши його в порядку ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця свого проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_9 покласти на органи виконання покарань за місцем його проживання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу стосовно ОСОБА_9 не обирати.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілого ОСОБА_7 , 1959 року народження, 19 431 гривню 40 копійок, заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілого ОСОБА_7 , 1959 року народження, 20 000 гривень 00 копійок, заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.

Суддя Шевченківського районного суду
міста Києва ОСОБА_1 .