ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/8303/13-к
Провадження № 1-кп/210/98/15

"09" грудня 2015 р.

Колегія суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора прокуратури Дзержинського

району м. Кривого Рогу: ОСОБА_5 ,

прокурора прокуратури Довгинцівського

району м. Кривого Рогу: ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

захисника обвинувачених ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , - адвоката: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 186 ч.2 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.3 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 289 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

10 жовтня 2014 року в провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшло кримінальне провадження №0002090 відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 186 ч.2 КК України, та ОСОБА_8 за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2015 року, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 186 ч.2 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002090, було об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 289 ч.3 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000838.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по відношенню до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 закінчується 13 грудня 2015 року, а по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_7 26 грудня 2015 року.

Відповідно до ст.331 ч.1, ч.3 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурори у судовому засіданні вважали доцільним продовжити тримання обвинувачених під вартою, з урахуванням тяжкості злочинів в скоєні яких вони обвинувачуються та з урахуванням ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 вирішення даного питання залишив на розсуд суду.

Захисником обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , адвокатом ОСОБА_10 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу по відношенню до її підзахисних на більш м`який, а саме на домашній арешт, яке вмотивовано тим, що на даний момент відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України. Крім того вказувала на ті обставини, що згідно з медичною документацією, наданою з місця ув`язнення, стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 на даний час є важким.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен окремо підтримали клопотання свого захисника та просили його задовольнити.

Вислухавши думку учасників процесу, враховуючи, що до спливу терміну тримання під вартою винести вирок суду у справі не можливо, а обставини, що явилися підставою для взяття ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під варту на даний час не змінилися, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченим дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Колегія суддів вважає, що захисником обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не наведено вагомих підстав для зміни запобіжного заходу по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_8 .

Що стосується клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 знаходиться під вартою з 29 травня 2015 року. На даний час справу не розглянуто, вирок судом не ухвалено, явку потерпілого ОСОБА_11 у судове засідання прокурором не забезпечено.

Крім того, з наданої захисником обвинуваченого ОСОБА_9 медичної документації, вбачається, що стан здоров`я останнього на сьогоднішній день є тяжким, а умови лікування, які надаються йому у місці ув`язнення, не забезпечують його повноцінного лікування.

Колегія суддів вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

При вирішенні питання щодо зміни чи продовження дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та реєстрації, його стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність судимості.

На думку колегії суддів, прокурором не наведено переконливих мотивів, що обвинувачений ОСОБА_9 може ухилятись від суду, чи іншим чином перешкоджати правосуддю, а ризик впливу на потерпілого та свідків може бути мінімізований за рахунок інших запобіжних заходів.

Обираючи відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею було враховано наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно зі ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципів правової визначеності та презумпції невинуватості, особа вважається невинуватою, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку; кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце проживання.

Разом з тим, судовий розгляд не може бути завершений.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що продовження дії запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у виді тримання під вартою, не є доцільним з тих підстав, що на теперішній час, заявлені ризики, що враховані при застосуванні запобіжного заходу, тримання під вартою, передбачені ст.177 ч.1 КПК України, зменшилися та не виправдовує тримання особи під вартою.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_9 процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з урахуванням ризику переховування від суду та перешкоджання судовому розгляду, у тому числі й впливу на свідків, є наявними підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 із триманням під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, домашній арешт.

Суд вважає, що прокурор не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували продовження обмеження права обвинуваченого ОСОБА_9 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Виходячи з положень ст.ст.176, 178, 181, 331 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали кримінального провадження, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів вважає за необхідне змінити раніше обраний у відношенні обвинуваченого запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 331 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 06 лютого 2016 року включно.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 днів, тобто до 06 лютого 2016 року включно.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_9 , відхилити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, строком на 60 днів, тобто з 09 грудня 2015 року по 06 лютого 2016 року включно.

На підставі ст.194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до суду на визначений ним час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу суду;

- не залишати приміщення квартири за місцем проживання: АДРЕСА_1 у робочі, вихідні та святкові дні, цілодобово;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від будь-якого спілкування з потерпілим та свідками, окрім спілкування з визначеними особами виключно під час судового розгляду;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд із України, та в`їзд в Україну.

ОСОБА_9 звільнити з під варти негайно в залі суду.

Вважати ОСОБА_9 таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених, згідно ухвали обов`язків, він знову буде взятий під варту.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на прокурора у провадженні якого перебуває кримінальне провадження та Довгинцівське відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Виконання домашнього арешту за ОСОБА_9 покласти на Інгулецьке відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Про виконання ухвали повідомляти суд з періодичністю один раз на тиждень.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим, захиснику та прокурору після її проголошення та направити начальнику Криворізького слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.

Роз`яснити ОСОБА_9 , що під час здійснення за ним контролю з приводу виконання ухвали суду щодо обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, працівники внутрішніх справ мають право з`являтися за місцем його проживання, а також вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення можуть бути включені на апеляційну скаргу на судове рішення, прийняте за результатами розгляду кримінального провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3