Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
10 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

Секретаря судових засідань ОСОБА_4

З участю прокурора - Бернадської- ОСОБА_5

Обвинуваченого ОСОБА_6 ,

Захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 3 липня 2015 року, у кримінальному провадженні №0000713 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Світловодськ, Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого водієм КП «Рівнеелектроавтотранс», раніше судимого: 08.10.1996 року Рівненським обласним судом за п. «а» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ст. 42 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 14 років, на підставі ст. 43 КК України (1960 року) за вироком Дубенського районного суду від 23.02.1995 року за ч.3 ст.81 КК України (1960 року) остаточну міру покарання призначено у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна та 15.12.2008 року, поставою Ківерцівського районного суду Волинської області замінено не відбуту частину покарання 1 рік 8 місяців 20 днів більш м`яким покаранням - виправними роботами з відрахуванням в дохід держави 20 % від заробітку,

- обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 2 лютого 2015 року, близько 5.00 год., перебуваючи на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_2 , з метою отримання належного ОСОБА_8 мобільного телефону марки «НТС Desire SV ТЗ26е», який останній попередньо надав йому в користування, та заволодіння іншим майном потерпілого, вчинив напад на ОСОБА_8 , в ході якого наніс йому не менше двох ударів рукою в обличчя, в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, з наявністю крововиливу на переніссі, крововиливів на нижніх повіках обох очей, в ділянці правої носо-губної складки, на тильній поверхні правої кисті, які згідно висновку експерта за № 89 від 10.02.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «НТС Desire SV T326e», вартістю 3183,7 грн. та курткою із шкір замінника марки «Millennium Basic», вартістю 700 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 фізичної та майнової шкоди на загальну суму 3883,7 гривень.
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 3 липня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України на п`ять років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки, з покладанням обов`язків, передбаченого п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що вчинив відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 , поєднане з насильством, небезпечним для життя в момент заподіяння.

Судом задоволено цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Фінансового управління Здолбунівської районної державної адміністрації про стягнення витрат на лікування потерпілого та стягнуто з ОСОБА_6 на користь Фінансового управління Здолбунівської райдержадміністрації 1409 (одну тисячу дев`ять) грн.

Судом вирішено питання щодо речових доказів

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеності вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що призначаючи покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст.69 КК України та ст.75 КК України суд не навів у вироку обґрунтовані обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а також не врахував обтяжуючі обставини передбачені ст.67 КК України, зокрема рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Доводить, що вищенаведені обставини вказують на стійку злочинну направленість дій обвинуваченого та можливість його виправлення лише за умов відбування покарання у вигляді позбавлення волі (ізоляції від суспільства). Просить скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком сім років.

В запереченнях на апеляційну скаргу, поданих захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисник покликається на незаконність та упередженість апеляційної скарги та зазначає, що вона не підлягає до задоволення. Доводить, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 дотримався вимог ст.65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами).

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2015 року стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання і в зв`язку з неправильним звільненням його від відбування покарання.

Відповідно до вимог ст.420 КПК України неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для скасування вироку місцевого суду та ухвалення нового вироку апеляційним судом.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин ґрунтуються на досліджених в порядку ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні доказах і сторонами не оспорюються.

Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України та в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Покликання прокурора в апеляційній скарзі щодо безпідставного застосування ст.69 КК України не заслуговують на увагу.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, внесеними від 10.12.2004 р, від 12.06.2009р., від 06.11.2009 р., призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч.1 ст.69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Щире каяття ОСОБА_6 , активне сприяння розкриттю злочину, наявність на його утриманні малолітньої дитини, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, думку потерпілого ОСОБА_8 щодо призначення покарання, позитивні характеристики на обвинуваченого, колегія суддів визнає всі ці обставини у їх сукупності такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, тобто застосувати до ОСОБА_6 ч.1 ст.69 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до вимог ст.75 КК України не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407,420 КПК України, колегія

суддів
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 3 липня 2015 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.187 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України два роки позбавлення волі.
Запобіжний захід особисте зобов`язання скасувати, взяти ОСОБА_6 під варту із залу суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 10 вересня 2015 року.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 3 липня 2015 року стосовно ОСОБА_6 в частині вирішення питання щодо речових доказів та стосовно цивільного позову залишити без змін.

Вирок апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10 ,В.