ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

15 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ознайомившись з касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни вищезазначеною ухвалою апеляційного суду, засуджено

ОСОБА_1, 1978 р.н., громадянина України, не судимого, уродженця міста Чимишлія республіки Молдова, мешканця смт Тарутине Одеської області,

- за ч. 1 ст. 115 КК України на 9 років позбавлення волі.

Згідно вироку ОСОБА_1 28.04.2014 о 01:30 біля будинку № 223 на вул. Садовій в смт Тарутине Одеської області в ході сварки на ґрунті особистих неприязних відносин наніс ОСОБА_3 декілька ударів в голову та по інших частинах тіла, після чого лівою рукою здійснив захват шиї потерпілого та задушив останнього, умисно вбивши.

У касаційних скаргах засуджений та захисник, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просять змінити вказані судові рішення й перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК України.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду в касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають, а невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнота судового розгляду, на що посилаються засуджений та захисник у касаційних скаргах, самі по собі можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду, згідно до вимог ст. ст. 409, 410 КПК України, апеляційним судом.

Отже, в касаційних скаргах відсутні посилання на підстави для зміни чи скасування судових рішень судом касаційної інстанції, передбачені ч. 1 ст. 438 КПК України.

Твердження в касаційних скаргах про те, що засуджений вчинив умисне вбивство ОСОБА_3 при перевищенні меж необхідної оборони, а тому кваліфікація його дій за ст. 115 КК України неправильна є безпідставними, оскільки протилежні висновки суду в цій частині ухвалено, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Такі висновки, як вбачається з оскаржених рішень, відповідають показанням засудженого ОСОБА_1 про те, як в ночі 28.04.2014 в ході конфлікту із ОСОБА_3 він вибив з рук останнього газовий пістолет та обхопив його шию, після чого виявив у нього відсутність пульсу, закопав тіло, а пістолет та мобільний телефон потерпілого - викинув; показанням потерпілої ОСОБА_4 про зникнення її чоловіка, якого засуджений допомагав шукати, а після того, як було знайдено тіло потерпілого, зізнався в його вбивстві; даним протоколу огляду місця події від 02.05.2014 про виявлення трупа ОСОБА_3 та протоколом його огляду від 02.05.2014; даним протоколу огляду місця події від 03.05.2014 про виявлення та вилучення належних потерпілому газового пістолета «Valtro Combat» та мобільного телефону; висновкам експерта № 74 від 03.06.2014, № 294 від 13.05.2014, № 297 від 14.05.2014 про характер, локалізацію й тяжкість заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень; висновку експерта № 350 від 28.05.2014 про можливе походження слідів крові на шкарпетці, вилученій в ході огляду місця події, від ОСОБА_1, при цьому наявність слідів крові ОСОБА_3 можлива в якості примесі; висновку експерта № 403б від 24.07.2014 про технічні властивості вилученого газового пістолета «Valtro Combat», стрільба з якого бойовими патронами неможлива, і патронів в патроннику якого не було; даним протоколу слідчого експерименту від 16.07.2014 із засудженим, під час якого він показав та розповів про обставини вчинення злочину; висновку експерта № 487 від 23.07.2014, згідно якого не виключена можливість спричинення пошкоджень на щитовидному та персневидному хрящі ОСОБА_3 за обставин, вказаних засудженим під час проведення слідчого експерименту; висновку експерта № 254 від 27.05.2014 про відсутність у ОСОБА_1 на час вчинення злочину хронічного психічного захворювання, а також про те, що на час вчинення злочину він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

Визнавши ці докази достовірними та оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні умисного вбивства та правильно кваліфікував його дії за ст. 115 КК України, обґрунтовано відкинувши доводи сторони захисту про вбивство засудженим ОСОБА_3 при перевищенні меж необхідної оборони та необхідність кваліфікації його дій за ст. 118 КК України.

Спростовуючи вищезазначені доводи суд обґрунтовано врахував, що ОСОБА_1, як колишній працівник міліції, маючи навики рукопашного бою, використав їх щоб вибити з рук потерпілого пістолет, після чого, коли минувала можлива загроза, продовжував завдавати останньому тілесні ушкодження, поки той не помер, після чого закопав його труп та викинув пістолет і мобільний телефон, і вказане свідчить про умисел засудженого саме на вбивство потерпілого.

Недоліки обвинувального акту, на які звертає увагу захисник, не є істотними, оскільки вони не перешкодили повно та всебічно розглянути справу і постановити законні, обґрунтовані та справедливі рішення.

Покарання ОСОБА_1 призначено з урахуванням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, та є справедливим.

В апеляційному порядку справа розглянута у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, а постановлена ухвала є вмотивованою та відповідає іншим вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, з касаційних скарг, наданих до них судових рішень вбачається, що підстав для їх задоволення немає.

Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргами захисника ОСОБА_2 й засудженого ОСОБА_1 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року щодо останнього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7