Справа № 1008/6598/12
Провадження № 1/1008/431/12
ВИРОК

Іменем України

24.12.2012

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді - ВОРОБЙОВОЇ В.М.

при секретарях Барановій Г.П., Миколюку Я. О.,

з участю прокурора - Савчука В. Ф.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,тимчасово проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В с т а н о в и в

13.08.2006 року близько 21 години, водій ОСОБА_2, керуючи власним технічно справним автомобілем ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснював рух по автодорозі Київ-Одеса з боку м. Одеса у напрямку м. Києва в с. Глеваха, Васильківського району, Київської області.

Проїжджаючи 24 км.+250 м. вказаної автодороги водій ОСОБА_2, маючи можливість спостерігати, що попереду відносно його руху розташований нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 та дорожньою розміткою «зебра», по якому пішоходи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перетинали проїзну частину, рухаючись з правого боку на лівий відносно руху автомобіля ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_1, він діючи необережно, у порушення п.18.1 Правил дорожнього руху України, проявив злочинну недбалість, не зменшив швидкість руху транспортного засобу, щоб надати їм дорогу та здійснив наїзд на ОСОБА_3

В результаті даної пригоди ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №367/Д/363 від 28.08.2012 при судово-медичному дослідженні трупу було виявлено: вдавлення мяких тканин та дві забійні рани в лобній ділянці, забійні рани на спинці носа, на задній поверхні правого ліктьового суглобу, в пахвинних ділянках, на внутрішній поверхні лівого стегна та лівого колінного суглобу, синці на обличчі та кінцівках, переломи правого стегна на відстані 59 см. , правої гомілки на відстані 38 см. від підошов, переломи ребер, кісток черепу, крововиливи під мяку мозкову оболонку, в шлуночки мозку та корені легень.

Смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 наступила внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом кісток черепа, крововиливами під мяку мозкову оболонку та в шлуночки головного мозку.

Таким чином, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, введених в дію з 01.01.2002 року, а саме:

п.18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення водієм ОСОБА_2 п.18.1 Правил дорожнього руху України, введених в дію з 01.01.2002 року, знаходиться в прямому причинному звязку з виникненням події ДТП та настанням тяжких наслідків ДТП.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе в скоєнні описаного в цьому вироку злочину визнав повністю, пояснивши, що на час події мав водійський стаж не більше1-2 років, і за цей період до адміністративної відповідальності не притягувався. Того дня/13.08.2006 року/ він з дружиною їхав з Миколаєва до Києва, погода була нормальна, дощу не було. З м. Миколаєва вони виїхали ще в 5 годин ранку, але протягом руху він кілька разів зупинявся, оскільки заправлявся газом. Безпосередньо перед ДТП він заправився на заправці , на той час вже сутеніло, і коли продовжив рух ,вже автомашини їхали з включеними фарами. Він також включив фари , рухався в праві смузі руху, бачив пішохідний перехід. На прямій ділянці дороги, перед ним у правій полосі зупинився автобус, він рухаючись з швидкістю 60 км/год. вирішив перестроїтися в лівий ряд. Коли перестроївся, почув ззаду сигнал автомобіля, і, злякавшись, хотів знову повернутися в праву смугу руху. Через машину, що їхала в правій полосі руху він не побачив пішохода, після чого скоїв на нього наїзд в лівій смузі. Він навіть не встиг загальмувати, тільки рефлекторно хотів вирулити автомобіль. Удар прийшовся в праву передню бокову частину автомобіля. Зупинившись біля відбійника, вийшов і побіг до потерпілої, що лежала на розділовій смузі. Він побачив кров із бедра і намагався накласти джгут, але нічого не виходило. Потім підійшли два чоловіки, нібито лікарі, і сказали йому відійти, оскільки потерпіла скоро помре. Хто викликав швидку і міліцію він не памятає. В скоєному щиро розкаюється, потерпілому пропонував відшкодувати шкоду, але той відмовився, просить пробачення у потерпілого. За весь цей час його ніхто не викликав, хоча він втратив телефон і слідчого, і потерпілого, а потім в 2010 році він серйозно захворів, але карає себе, що таке сталося, просить вибачення у потерпілого,просить врахувати його стан здоров,я на теперішній день і суворо його не карати.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників процесу в порядку ст. 299 КПК України /в редакції 1960 року/ поясненнями підсудного, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає доведеним винність ОСОБА_2 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_3, і знаходить правильною кваліфікацію дій підсудного за ч.2 ст. 286 КК України.

Визнаючи винним підсудного та призначаючи йому покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності і інформативно позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, суд визнав його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не виявлено.

З урахуванням всіх обставин справи, особи підсудного, суд вважає необхідним призначити покарання підсудному у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, враховуючи тяжкість наслідків, що настали. Але ураховуючи відсутність негативних даних про особу підсудного, його щире каяття, стан здоров,я на даний час , суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без відбування покарання і вважає за можливе звільнити підсудного від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Крім того, з ОСОБА_2 слід стягнути витрати на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області в сумі 1176,00 грн. за проведення судово-автотехнічної експертизи №833А від 24.09.2012 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323 324 КПК України /в редакції 1960 року/, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_2 за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді 4 /чотирьох / років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк випробування тривалістю 2/два/ роки, зобовязавши повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання .

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_2 обчислювати з моменту проголошення вироку.

До набрання вироком чинності мірою запобіжного заходу засудженому залишити підписку про невиїзд.

Речовий доказ по справі автомобіль ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_1, переданий на зберігання власнику, залишити за належністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області 1176,00 грн. за проведення судово-автотехнічної експертизи №833А від 24.09.2012 року.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя В.М.ВОРОБЙОВА.