Машівський районний суд Полтавської області
Справа 1-79/2010 року
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2010 року. Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого-судді Кравець С.В.

при секретарі Кульчицькій І.М.,

з участю: прокурорів Сорочинської О.М., Ситника Р.Г.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, 14 кв. 2, росіянина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого має на утриманні 1 неповнолітню дитину, раніше не судимого згідно ст. 89 КК України, -

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 191 ч.3 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, працюючи на посаді провідного інженера-енергетика відділу головного енергетика ДП НАК «Надра України» «Полтаванафтогазгеологія» та будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, зловживаючи службовим становищем, за попередньою змовою з охоронцями ПП «ТОР-Охорона» ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які несуть повну матеріальну відповідальність за товарно-матеріальні цінності, що знаходяться під охороною, 15 квітня 2009 року близько 17. 40 год. з території Карлівської експедиції глибокого буріння ДП НАК «Надра України» «Полтаванафтогазгеологія», шляхом завантаження на вантажний автотранспорт, заволодів превенторною установкою ОП2-350х350 ( інв. № 43839 ) вартістю 65 726, 83 грн. та крюкоблоком ( інв. № 43945 ) вартістю 6536, 02 грн., заподіявши при цьому державі збитків на загальну суму 72262, 85 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину в предявленому обвинуваченні не визнав і показав, що з березня 2008 року по квітень 2009 року працював провідним інженером Нафтогеології в обовязки якого входив контроль за інженерним обладнанням, укладення договорів та ін. 14.04.2009р. по усній вказівці Сікалова, разом з Лотовим поїхав на інвентаризацію в Карлівську експедицію. Інвентаризацію проводив Лотов, а він постійно сидів в автомобілі, бачив там охоронців, але в зговір з ними не вступав, крадіжки не вчиняв. З наказом про відвантаження металобрухту не знайомий, договори про матеріальну відповідальність не підписував і 15.04.2009р. на вказаній території не був.

Незважаючи на невизнання підсудними своєї вини по предявленому обвинуваченню, суд вважає, що його винність у вчиненні злочину підтверджується зібраними в ході досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами:

Як видно з протоколів явки з повинною, у квітні 2009р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повідомили УСБУ в Полтавській області, що за попередньою домовленістю між собою та ОСОБА_2 з території бази Карлівської нафтогазорозвідувальної експедиції ( далі КНГРЕ ) викрали крюкоблок та пульт управління ПВО, який дозволили завантажити в невідомий автомобіль, за що ОСОБА_6 заплатив їм 1000 доларів США ( а.с. 8-11 т.1 ).

14.05.2009р. під час огляду огородженої бурової площадки території Карлівської партії глибокого буріння встановлено відсутність пульта управління превенторами, а під час огляду відкритої площадки для зберігання великовагового бурового обладнання оглянута пуста ділянка схожа на місце зберігання крюкоблока ( а.с. 38-41 т.1 ).

Допитаний свідок ОСОБА_6 показав, що працював майстром бурової площадки і кладовщиком, здавав склади під охорону сторожам. В один з днів він обійшов склади, і оскільки пломби були цілі, а сітка нормальна розписався, що прийняв їх. Ввечері, обходячи територію помітив, що немає крюкоблока. Звернувшись до охоронця ОСОБА_4 та пригрозивши міліцією, запитав де поділося, на що той відповів, що вчора був ОСОБА_7 з Полтави і все погрузили «краном».

Під час проведеної інвентаризації Карлівської НГРЕ, 23.04.2009р. виявлено нестачу основних фондів: крюкоблока та пульту управління превенторної установки ОП-350х350 ( а.с. 43 т.1 ).

18.05.2009р. на адресу Карлівського РВ було направлено повідомлення ДП «Полтаванафтогазгеологія» про викрадення з території Карлівської НГРЕ крюкоблока МС-400 та пульта управління РВО ( ГУП )-100, як складової і основної частини превенторної установки ОП2 ( а.с. 42 т.1 ).

Згідно довідки про вартість від 15.05.2009р. станом на 01.04.2009р. залишкова вартість превенторної установки складає 65 726, 83 грн., а крюкоблока 6536, 02 грн. ( а.с. 44 т.1 ).

Разом з тим, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що у квітні-травні 2009р. тимчасово виконував обовязки керівника організації, де працював підсудний, ніяких інвентаризацій не робив і документів про вчинення крадіжки не підписував. Підсудній посадовою особою не був, йому матеріальних цінностей не ввіряв і ніяких паперів не підписував. На а.с. 42 в матеріалах справи підпис належить директору Секалову.

Так, допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 показав, що вони разом з ОСОБА_5 чергували на прохідній Карлівської нафтової бази. 14.04.2009р. вони заступили на вахту і в той же день до них приїхав ОСОБА_6 з яким вони поговорили і останній запропонував вивезти з території деяке обладнання, сказавши, що керівництво в курсі, а тому вони погодились. Наступного дня після обіду ОСОБА_6 передзвонив йому на телефон НОМЕР_1 та повідомив, що скоро буде. Після 17 год. коли всі порозходились, приїхали автомобілі Камаз та ОСОБА_9, загрузили крукоблок та пульт і підїхали до прохідної. Там, ОСОБА_2 передав їм гроші, після чого вони пропустили автомобілі. Наступного дня кладовщик виявив нестачу обладнання, і вони дізнавшись, що дозволу керівництва не було про все розповіли.

Аналогічні свідчення дав засуджений ОСОБА_3 зазначивши, що дійсно в один з днів до Карлівської бази, де вони з ОСОБА_4 працювали охоронцями, приїхав ОСОБА_6, з яким вони були раніше знайомі, і запропонував вивезти обладнання. Наступного дня він передзвонив, повідомив, що керівництво в курсі та домовилися, що цього ж дня близько 17 год. приїдуть машини, які завантажать та вивезуть обладнання. Цього ж дня ОСОБА_6 приїхав близько 17. 40 год., автомобілі заїхали, завантажившись і через 30-40 хв. поїхали. Після цього, ОСОБА_6 дав їм 1000 доларів США за те, щоб не записували автомобілі в книгу виїзду.

Згідно інструкції несення служби від 09.02.2009р., з якою ознайомлені ОСОБА_4 та ОСОБА_3, охоронники постів № № 1, 2 території Карлівської експедиційної партії глибокого буріння несуть повну матеріальну відповідальність за товарно-матеріальні цінності ( далі ТМЦ ), що знаходяться під їх охороною ( а.с. 12-13 т.1 ).

Згідно вироку Карлівського районного суду від 02.02.2010р. охоронців ОСОБА_10 та ОСОБА_3 засуджено за ст. 191 ч.3 КК України та визнано винними у тому, що вони 15.04.2009р. о 17.40 год. за попередньою змовою між собою та ОСОБА_2 забезпечили вїзд на територію Карлівської експедиції глибокого буріння вантажного автотранспорту та дозволили завантажити превенторну установку ОП2-350х350 та крюкоблока, заподіявши державі збитків на суму 72262, 85 грн. ( а.с. 106-107 т.1 ).

Факт перебування ОСОБА_2 15.04.2009р. в м. Карлівка підтверджується також і роздруківками телефонних дзвінків по мобільному телефону 8, яким підсудний користувався станом на 15.04.2009р. і про що він вказував під час дачі пояснень, відповідно до яких в період з 15.04 год. 15.04.2009р. до 18.09 год. 15.04.2009р., дзвінки з цього номера здійснювалися під час перебування абонента в м. Карлівка ( а.с. 18-19, 56-66 т.1 ).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що весною 2009 року їхня організація перетворювалася в партію глибокого буріння, а тому проводилися перевірки та інвентаризації. Десь у понеділок-вівторок Полтавською комісією з 8 чоловік, з якими був і ОСОБА_6, проводилася інвентаризація, а у середу зранку пройшов слух, що зникли крюкоблок і пульт. Вже о 17 год. кладовщик ОСОБА_3 доповів про те, що охоронці зізналися, що з Полтави приїжджав ОСОБА_6 і вони дозволили запустити «Кран».

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_9, кожен окремо, показали, що їм стало відомо про викрадення з території бурової площадки крюкоблока та превенторної установки невідомими, яких пропустили охоронці і отримали за те, що пропустять машину по 500 доларів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що з 2008р. на даному підприємстві він працював заступником директора по економічній безпеці. В один з днів під кінець робочого дня його викликав Сікалов і повідомив, що в Карлівській експедиції викрадено пульт і насос. В ході перевірки було встановлено, що охоронці, один з яких ОСОБА_10 на прохання ОСОБА_2 за 1000 доларів США пропустили на територію вантажний автомобіль, після чого його випустили і не записали в журнал.

Допитаний свідок ОСОБА_14 показав, що він працював заступником начальника експедиції по автотранспорту. У квітні 2009р. під час перевірки факту крадіжки з Карлівської експедиції зясувалося, що напередодні охорона пропустила 2 автомобілі, які вивезли бурове обладнання і отримали за це 1000 доларів.

Як убачається з наказу № 35-к від 04.03.2008р. ОСОБА_2 прийнято на роботу з 05.03.2008р. на посаду провідного інженера-енергетика відділу головного енергетика підприємства ДП НАК «Надра України» «Полтаванафтогазгеологія», а наказом № 31-к від 30.04.2009р. його звільнено 16.04.2009р. за вчинений прогул ( а.с. 72, 74 т.1 ).

Відповідно до наказу № 263 від 27.06.2008р. ОСОБА_2 наряду з іншими працівниками призначено відповідальним за відвантаження металобрухту з обєктів ДП «Полтаванафтогазгеологія» ( а.с. 20 т.1 ).

Відповідно до посадової інструкції провідного інженера енергетика, з якою ОСОБА_2 ознайомлений 15.08.2008р. наряду з іншими обовязками на нього покладено обовязок здійснювати контроль за додержанням правил експлуатації енергоустановок і використанням енергоустаткування та мереж, енергоресурсів і їх економії, несе відповідальність за невиконання своїх посадових обовязків ( а.с. 22-23 т.1 ).

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_2 у вчиненні злочину цілком доведена, підтверджується сукупність досліджених вище доказів, які узгоджуються між собою і не викликають будь-яких сумнівів.

Разом з тим, протилежні свідчення щодо місця знаходження ОСОБА_2 15.04.2009р. дали свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_7.

Так, свідок ОСОБА_15 показав, що 15.04.2009р. після роботи разом з ОСОБА_2 вийшли добиратися додому і по дорозі зайшли в бутербродну. Оскільки у його доньки наступного дня День народження він запропонував випити, на що ОСОБА_13 погодився. Під час перебування в кафе до них також підходив якийсь знайомий ОСОБА_2 - Сергій.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що 15.04.2009р. о 17 год. дійсно бачив ОСОБА_2 біля одного з кафе в м. Полтава разом зі ОСОБА_15.

Але вказані свідчення свідків спростовуються сукупністю інших досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають будь-яких сумнівів.

Так, факт попередньої домовленості з ОСОБА_2 про вивезення обладнання з території Карлівської експедиції глибокого буріння та його, ОСОБА_2, перебування близько 17 год. 15.04.2009р. в м. Карлівка підтвердили засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_10. Ці їх свідчення були послідовними і протягом досудового слідства, що вбачається з протоколів допитів їх як обвинувачених, де вони вказували, що за вказівкою ОСОБА_2, який повідомив, про погодження з керівництвом, 15.04.2009р. пропустили на територію автомобілі, які в подальшому вивезли обладнання ( а.с. 24-29 т.1 ). Вказаний факт вони підтвердили і в даному судовому засіданні.

ОСОБА_9 цього, ці їх свідчення підтверджуються і свідченнями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11, які зазначили, що після виявлення крадіжки охоронники зізналися, що впустили автомобілі на прохання ОСОБА_2, а також показаннями свідка ОСОБА_6, який зазначив, що охоронці вказували на ОСОБА_7 з Полтави, як на особу, яка до них зверталася з приводу вивезення майна.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд визнає свідчення свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_7 неправдивими, при цьому враховує, що вони є знайомими підсудного і заінтересованими в розгляді справи.

Той факт, що повідомлення про злочин було підписано не в.о. директора, а дійсним директором, суд вважає правового значення по даній справі не має, так як не забороняє органу досудового слідства порушувати справу за фактом виявлення злочину.

Посилання захисту на те, що деякі свідки по справі вказали, що ОСОБА_6 не був службовою особою не є належним доказом у справі, оскільки оцінка дій підсудного не входить до їх компетенції.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2, працюючи на посаді провідного інженера-енергетика, будучи відповідальним за відвантаження металобрухту, за попередньою домовленістю з охоронцями ОСОБА_3 та ОСОБА_10, повідомивши їм про погодженість дій по вивезенню обладнання з вищестоящим керівництвом, використав при цьому своє службове становище, суд вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст. 191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, суд визнає наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному, суд не вбачає.

За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно, проживає разом з дружиною та донькою ( а.с. 137, 141, 146 т.1 ), за місцем попередньої роботи характеризується негативно, як особа, яка не в повному обсязі виконувала свої посадові обовязки ( а.с. 73 т.1 ), в період з 11.05. по 17.05.2010р. проходив лікування в 2 міській клінічній лікарні і 12.05.2010р. йому зроблена операція з приводу виправлення носової перетинки із порушенням носового дихання ( а.с. 139-140 т.1 ), раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ст. ст. 144, 101 ч.1, 123, 206, 198 КК України, але на даний час судимості погашені (а.с. 135-136 т.1).

При обранні покарання підсудному, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується як тяжкий, обставини, що помякшують його покарання та відсутність обтяжуючих обставин, його вік, стан здоровя, обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину та його відношення до вчиненого, і приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням підсудному для його виправлення та попередження нових злочинів буде основне покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.3 ст. 191 КК України.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_2 позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню дитину, суд вважає за доцільне застосувати до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, яке передбачене у санкції ч.3 ст. 191 КК України як обовязкове, суд враховує, що ОСОБА_2 вчинив вказаний злочин, обіймаючи посаду головного енергетика, при цьому усвідомлював очевидність зловживання службовим становищем, а тому суд приходить до висновку про неможливість збереження за ним права обіймати посади повязані з розпорядженням матеріальними цінностями в межах строку, зазначеного у санкції ч.3 ст. 191 КК України.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України і призначити покарання у вигляді 5 ( пяти ) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади повязані з розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 ( два ) роки.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 ( три ) роки.

Зобовязати ОСОБА_2 відповідно до ч.1 ст. 76 КК України в період іспитового строку: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи, періодично зявлятися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Машівський районний суд.

Суддя: