Провадження № 1-в/193/113/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
10 лютого 2016 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
представника Софіївської ВК № 45: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні сел. Софіївка в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , 1972 року народження, про умовно-дострокове звільнення,-
26 січня 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотаннями про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, обгрунтовуючи його тим, що на даний час відбуває покарання в Софіївській ВК №45, тому просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання, просить його задовільнити.
Прокурор в судовому засіданні з вказаним клопотанням не погодився, просить відмовити в задоволенні клопотання.
Представник Софіївської ВК №45 просить відмовити в задоволенні клопотання, так-як засуджений має непогашені стягнення, та поведінкою не довів своє виправлення, хоча можливість це зробити мав.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд приходить до висновку, що клопотання необґрунтоване і задоволенню не підлягає із наступних підстав:
Згідно ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та однозначній наявності в її сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання та виправлення засудженого. Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
П. 15 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 р. Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовуються суддею районного (міського) суду за місцем відбування засудженим покарання за спільним поданням органу, що відає виконанням покарання та спостережної комісії.
Матеріалами справи встановлено, що вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2013 р. ОСОБА_5 засуджено по ч.3 ст.15, ч.1 ст.115, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі.
На засіданні комісії при Софіївській ВК №45 засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як недовівшому своє виправлення (а.с. 7).
Згідно довідки про заохочення та стягнення, рапорту начальника відділення СПС №6 від 16 січня 2016 р. за допущені порушення встановленого порядку відбування покарання, ОСОБА_5 має непогашені стягнення (а.с. 8-9), дані рішення в установленому законом порядку засудженим не оскаржувалися та одне заохочення.
Крім цього, із особової справи та характеристики засудженого убачається, що з 05 жовтня 2014 року відбуває покарання в Софіївській ВК № 45, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про бажання засудженого ставати на шлях виправлення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення, як необгрунтованого.
На підставі ст.81 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, -
1. В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , 1972 року народження, про умовно-дострокове звільнення - відмовити, як необгрунтованого.
2.На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області в семидобовий строк з часу її оголошення, засудженим, з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: