УХВАЛА
іменем України
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора захисника засудженого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши в режимі відеоконференції у судовому засіданні в м. Києві 8 грудня 2015 року кримінальне провадження № 0000351 щодо ОСОБА_7 ,
встановила:
Вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2015 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,
засуджено за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 1 300 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.
У вироку вирішено питання судових витрат та долю речових доказів по справі.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25 червня 2015 року вказаний вирок в частині призначеного покарання змінено. ОСОБА_7 пом`якшено покарання до 14 років позбавлення волі.
В решті вирок залишено без зміни.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 18 вересня 2014 року, близько 16-ої год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті виниклих особистих неприязних стосунків, з метою вчинення умисного вбивства наніс ОСОБА_9 двадцять три удари ножем в область грудей та чотири удари ножем в область голови, після чого наніс ОСОБА_10 п`ять ударів ножем в тулуб. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 померли на місці вчинення злочину.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить змінити судові рішення та перекваліфікувати його дії з п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на ст. 118 цього Кодексу та призначити покарання у виді 2 років виправних робіт. Також просить зменшити стягнення у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_8 з 50 000 грн. до 5 000 грн.

У касаційній скарзі засуджений з аналогічних підстав, що вказані у касаційній скарзі захисника, порушує питання про зміну судових рішень та перекваліфікацію його дій на ст. 118 КК України.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника та засудженого, які підтримали доводи касаційних скарг, пояснення прокурора, який просив касаційні скарги залишити без задоволення, а судові рішення без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Фактичні обставини справи були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду у касаційному порядку відповідно до вимог ч. 1 ст.438 КПК України не підлягають.
Відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Свій висновок щодо доведеності вини та кваліфікації дій засудженого суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 . Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Такий висновок обґрунтований наведеними у вироку показаннями: - свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні підтвердила, що 18 вересня 2014 року вона бачила як ОСОБА_12 , після того як його побили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , залишив будинок останнього, а через деякий час, повернувшись до будинку, розбудив ОСОБА_14 та вдарив його кулаком по голові, від чого останній, впав на підлогу, а потім вдарив його ножем. Після цього ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_13 , який сидів за столом, і також вдарив його ножем в ділянку грудної клітини. Останній, також впав на підлогу, а вона, злякавшись, з місця події втекла;
-свідка ОСОБА_15 , який підтвердив, що в телефонній розмові ОСОБА_16 повідомила його про те, що в будинку ОСОБА_14 останній та ОСОБА_13 лежать «порізаними»;
-свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 про те, що 18 вересня 2014 року, приблизно у першій половині дня бачили ОСОБА_7 з розбитим обличчям. При цьому він повідомив, що його побили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;
- а також матеріалами провадження: протоколами огляду місця події; висновками експерта про локалізацію та кількість поранень на тілі кожного із потерпілих, утворених діями колючо ріжучого знаряддя; висновками експертів та іншими, наведеними у вироку доказами.
Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення засудженому та правильно, визнавши його винуватим, кваліфікував дії за зазначеним у вироку кримінальним законом. При цьому суд обґрунтовано, з наведенням належних мотивів, правильно відхилив доводи захисника та засудженого про те, що ОСОБА_12 захищався від протиправних дій потерпілих, оскільки, відповідно до показань свідка ОСОБА_11 , потерпілі відпочивали, а не нападали на засудженого і погроз йому не виказували. Наявні тілесні ушкодження у засудженого мали місце, але відповідно до показань свідків, вони отримані раніше зазначених у вироку обставин вчинення злочину.
Одночасне умисне спричинення великої кількості ушкоджень, їх локалізація, знаряддя злочину, яке було обране для цього, свідчать про намір ОСОБА_7 на умисне вбивство двох потерпілих.
Апеляційний суд за апеляційними скаргами засудженого та захисника, які аналогічні доводам їх касаційних скарг щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, переглянув вирок суду першої інстанції та з наведенням ґрунтовних мотивів визнав їх доводи у цій частині безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Отже, підстав вважати ОСОБА_7 необґрунтовано засудженим за

п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, колегія суддів не вбачає.
Покарання засудженому призначено у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи захисника та засудженого щодо стягнення надмірно високого розміру моральних збитків на користь потерпілого ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки цивільний позов судом вирішений у відповідності з діючим законодавством, з врахуванням душевного болю та стражданням останнього, зазнаними у зв`язку з протиправними діями засудженого і розмір такого відшкодування повною мірою відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, які б тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судових рішень, у кримінальному провадженні не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

постановила:

Вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, касаційні скарги захисника та засудженого без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_19 ОСОБА_20 ОСОБА_21