Справа №522/8353/15-к
Провадження №1-кп/522/660/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року місто Одеса

Місцевий Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

здійснивши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0010924 від 07.12.2014 р. на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтень, Ширяєвського району, Одеської області, громадянина України, не одруженого, має двох дітей 2005 р.н., та 2006 р.н., з середньою освітою, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого 29.05.2014 р. Апеляційним судом Одеської області за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі; 24.06.2014 р. ухвалою Апеляційного суду Одеської області ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» у зв`язку із частковим відбуванням покарання, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_3 -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 р., ОСОБА_3 , знаходячись на території авто-мийки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Дюківська, 3, діючи повторно з метою таємного викрадення чужого майна, викрав автомобільні диски марки «Ronal», та вдягнені на них шини марки «Matrix», у кількості 4-х штук. Після чого, ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на свій розсуд, завдавши збиток ОСОБА_6 на загальну суму 13000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підтвердив обставини злочину, як вони викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що він, дійсно, викрав з авто-мийки диски та резину, власником яких є ОСОБА_6 , у чому щиро кається.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_3 вона знайома, підтримувала з ним дружні відносини. У 2014 р., вона знаходилась на СТО, яке розташоване навпроти її будинку, і міняла гуму на колесах автомобіля з літньої на зимову. Її знайомий, представив їй ОСОБА_3 , який орендував авто-мийку, при цьому, її знайомий розповів, що ОСОБА_3 запропонував залишити її колеса на авто-мийці, так як колеса не вміщалися в автомобіль. Вона не заперечувала, і залишила колеса на авто-мийці. Вона пропонувала ОСОБА_3 заплатити гроші за зберігання її дисків та гуми, однак, ОСОБА_3 відмовився, сказав, що колеса йому не заважають, так як вона мешкає неподалік від мийки, та у випадку необхідності, може забрати колеса. Потім, вона, майже кожний день, заїжджала на мийку, і бачила, що її колеса складені у кутку приміщення авто-мийки. При цьому, вона питала у ОСОБА_3 , та працівників авто-мийки, чи не заважають їм колеса, а також пропонувала забрати колеса. Однак, їй відповідали, що колеса не заважають. Після цього, 04.12.2014 р., їй зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що не зможе вчасно повернути гроші у сумі 500 гривень, які він позичив у неї, так як його затримали працівники міліції. Вони спитала, що робити з колесами, на що ОСОБА_3 відповів, щоб вона підійшла до його дружини на мийку, і забрала колеса. Вона зустрілась з дружиною ОСОБА_3 , яка розповіла, що 500 гривень, які заборгував ОСОБА_3 , вона зможе віддавати по 50 гривень на день. Коли вона, зайшла в приміщення авто-мийки, де зберігалися її колеса, побачила що їх не має. Тоді вона підійшла до хлопця на ім`я ОСОБА_8 , який працює на авто-мийці, і спитала в нього, де колеса, на що він відповів, що ОСОБА_3 переніс колеса в підвал, і сам він не зможе дістати їх з підвалу так як вони важкі. Через декілька днів, вона знову приїхала на мийку щоб забрати свої колеса, і дізналася, що дружина ОСОБА_3 зібрала свої речі, і мийка зачиняється, а коли вона знову звернулася до ОСОБА_8 , щоб він допоміг їй забрати колеса, ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_3 приблизно 24 чи 25 листопада 2014 р., продав її колеса, клієнту мийки на ім`я ОСОБА_9 , який користується автомобілем марки «Деу», червоного кольору. Після цього, вона, у той самий день, поїхала в міліцію, та написала заяву з цього приводу. Через декілька днів, їй зателефонував ОСОБА_8 з авто-мийки, та повідомив, що на авто-мийку приїхав ОСОБА_9 , якому ОСОБА_3 продав її колеса. Вона одразу викликала міліцію, і підійшла на авто мийку. Працівники міліції допитали ОСОБА_10 , і він пояснив, що йому продав колеса ОСОБА_3 , а він в свою чергу продав колеса разом з автомобілем іншій особі. Після цього, працівники міліції встановили особу, якій ОСОБА_9 продав автомобіль, та їй повернули лише автомобільні диски без гуми.

Відповідаючи на питання суду, потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що диски та гума придбані у 2013 р., за 120 доларів США за один диск та 90 доларів США за одну гумову покришку. В неї не має чеків або інших документів, які б могли підтвердити вартістю гуми та дисків. Вона не укладала угоду, та не складала акт приймання-зберігання з ОСОБА_3 , щодо зберігання її диків та гуми. Диски та гума зберігалися на авто-мийці приблизно три тижні.

Окрім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його провина у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- повідомленням, яке зареєстровано в журналі обліку заяв і повідомлень про вчиненні злочини Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 07.12.2014 р., та заявою ОСОБА_6 від 07.12.2014 р., в якій вона просить вжити заходів до ОСОБА_3 , який у листопаді місяці 2014 р., таємно викрав її автомобільні шини та диски у кількості 4 штук, вартістю 13000 гривень за адресою: м. Одеса, вул. Дюківська, 3;

- протоколом тимчасового вилучення майна від 06.03.2015 р., згідно з яким, у ОСОБА_11 вилучені автомобільні диски марки «Ronal», у кількості 4 штук;

- протоколом огляду предмету з фото-таблицею та постановою про визнання та долучення до матеріалів провадження речових доказів від 07.03.2015 р., а саме: диски марки «Ronal», у кількості 4 штук;

- копією договору оренди №01 від 01.08.2014 р., укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Дюкавтогруп», згідно з яким ОСОБА_3 орендував приміщення авто-мийки за адресою: АДРЕСА_3 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує: за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного задовільну характеристику з ОУВП №21 УДПтСУ в Одеській області, обставини що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 має двох неповнолітніх дітей 2005 р.н., та 2006 р.н. та вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 слід застосувати покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді арешту.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) місяців арешту.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 17.11.2015 р.

Речові докази: автомобільні диски марки «Ronal» у кількості 4-х штук, які зберігаються у ОСОБА_6 залишити у ОСОБА_6 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:

17.11.2015