ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурорів: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000278 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Городниця Новоград- Волинського р-ну Житомирської обл., громадянин України, раніше не судимий, з середньою освітою, старший навідник аеромобільного взводу 3-ї аеромобільної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдат, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
15 червня 2015 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, діючи з прямим умислом, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 13 год. 00 хв. 28 листопада 2015 року. Після чого солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини та приступив до виконання службових обов`язків. За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні провину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявшись, пояснив суду, що проходив службу в В/ч польова пошта НОМЕР_1 в якості солдата, обіймаючи посаду старшого навідника. 15.06.2015 року отримав заробітну плату, покинув військову частину, не попередивши про це керівництво, оскілки хотів придбати в місті пива. Під час придбання пива зустрів друзів і разом поїхали додому. В розташування не повернувся, оскільки було соромно за свій вчинок. Лише 28.11.2015 року повернувся в розташування частини. За весь період відсутності не хворів, на стаціонарному лікуванні не перебував, поважних причин неявки в військову частину не мав. Просив суворо не карати.
Судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, їх позиція є добровільною та істинною, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Тому, враховуючи, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги думку прокурора, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження ухвалив визнати недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, цивільний позов не заявлений, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає дані фактичні обставини справи.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, відсутність потерпілих по даному кримінальному провадженню, особу обвинуваченого, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання скарг не надходило, на службі характеризується посередньо, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, критичну оцінку своїх діянь; відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого та за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), суд приходить до твердого переконання про можливість призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, замінивши покарання у виді позбавлення волі на арешт.

Запобіжний захід не застосовувався, цивільний позов не пред`являвся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371 374, 394 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 місяці з відбуванням на гауптвахті.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: підпис ОСОБА_1
згідно з оригіналом

вирок не набрав законної сили

суддя

секретар