Справа № 372/6332/13-к
Провадження 1-кс-526/13
ухвала

іменем України

30 грудня 2013 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В.,

при секретарі Радченко С.П.,

за участю учасників кримінального провадження потерпілої ОСОБА_1,

представника потерпілої ОСОБА_2,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

Скаржниця звернулась до суду із скаргою, в якій посилаючись на неналежне проведення досудового розслідування за її заявою від 22.04.2010 року щодо нанесення їй тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, неповне виконання необхідних слідчих дій просила суд скасувати постанову слідчого СВ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 від 23.09.2013 року про закриття кримінального провадження № 0000684.

В судовому засіданні скаржниця свої вимоги підтримала, посилаючись на те, що розслідування проводилось неналежно, не перевірені її доводи щодо причетності певних осіб до її побиття.

Представник потерпілої ОСОБА_2 вимоги скарги підтримав, посилаючись на те, що не втрачено можливість належного проведення необхідних слідчих дій, які не були проведені слідчим перед закриттям кримінального провадження.

Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не зявились, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши скаржницю та її представника, дослідивши подані письмові докази, приймаю до уваги наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Під час розгляду скарги встановлено, що 22.04.2010 року ОСОБА_1 звернулась до Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про скоєння кримінального правопорушення, в якому посилалась на те, що 09.07.2009 року близько 17 год. 20 хв. на кордоні будинків № 405 та № 407 по вулиці Соловяненка в смт Козин Обухівського району Київської області нанесла їй тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 97 від 03.08.2011 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

На підставі вказаної заяви було порушено кримінальну справу, 03.04.2013 року відомості про кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР, проводилось ряд слідчих дій, після чого 23.09.2013 року слідчим СВ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000684 у звязку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Оскаржувану постанову було направлено ОСОБА_1 листом Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області від 12.12.2013 року за вих.№ о-920 простою поштовою кореспонденцією, на поштовому конверті містяться відмітки про здавання на пошту цього листа 13.12.2013 року, інших відомостей матеріали справи не містять, тому приймаю до уваги доводи скаржника про отримання постанови саме 18.12.2013 року.

За таких обставин, вважаю, що передбачений законом строк оскарження постанови не пропущено.

Обгрунтовуючи оскаржувану постанову слідчий посилався на власну критичну оцінку висновку проведеної у справі судово-медичної експертизи в частині наявності причинно-наслідкового звязку між виявленими у потерпілої тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості у виді переломів 7,8 ребер із діями особи, на яку вказує потерпіла як підозрювану у їх спричиненні ОСОБА_4

Однак слідчому судді не подано документів, які б давали можливість поставити під сумнів доведеність факту спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень під час подій 09.07.2009 року, що також не спростовується слідчим, який описує відповідні обставини у мотивувальній частині оскаржуваної постанови. Також у мотивувальній частині постанови слідчий вказує на те, що тяжкість тілесних ушкоджень встановлена висновком ренгенолога та експертів КОБ СМЕ. При цьому слідчий у постанові не зазначив відомостей про призначення повторної судово-медичної експертизи, наявність висновку експертизи або ж інших доказів, які б спростовували висновок вказаної вище експертизи або ж підтверджували сумніви слідчого у достовірності такого висновку. Також відсутні відомості про докази, які б спростовували покази потерпілої про механізм спричинення їй тілесних ушкоджень. Відповідно до пояснень потерпілої та її представника, які узгоджуються із змістом постанови та іншими матеріалами, слідчим не було проведено необхідних для обєктивного досудового розслідування слідчих дій огляду місця події, відтворення обстановки і обставин події.

Вважаю, що під час розгляду скарги, не доведено відсутність процесуальної та фактичної можливості виявлення та отримання достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді за фактом спричинення скаржниці тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, ряд необхідних для цього слідчих дій не проводилось взагалі, тому можливості їх отримати не вичерпані.

Слідчий суддя з'ясувавши всі обставини справи на підставі пояснень сторін та доданих до справи додатків, прийшов до переконання про те, що неповно проведена досудова перевірка, не з'ясовані об'єктивно всі обставини даного кримінального правопорушення, що суперечить принципу повного та об'єктивного розгляду даного кримінального провадження, а прийняте слідчим рішення не відповідає вимогам ст.110 КПК України.

Відповідно до п.п.10,15,16 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Вирішуючи вимоги скарги на засадах диспозитивності кримінального судочинства, вважаю, що доводи скарги про необґрунтованість постанови слідчого знайшли підтвердження під час розгляду, доведені сукупністю досліджених доказів, є переконливими, тому постанову слід скасувати.

Інші вимоги скарги про зобовязання виконати слідчі органи всі слідчі дії для направлення скарги до суду, особливо провести слідчу дію відтворення обставин злочину відносно ОСОБА_1, встановлення терміну закінчення досудового слідства, не ґрунтуються на законі і представлених доказах, виходять за межі повноважень слідчого судді по даній категорії справ, тому такі вимоги скарги не підлягають задоволенню.

За таких обставин, скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого СВ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 від 23 вересня 2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000684 від 03.04.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, скасувати та направити для подальшого проведення досудового розслідування.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя М.В.Кравченко