Справа № 599/157/15-к
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" листопада 2015 р. Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові, в залі судових засідань Зборівського районного суду справу про обвинувачення:

ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта вища, не працює, утриманців не має, раніше не судимий,-

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.368 КК України (в редакції Закону від 07 квітня 2011 року), -

ВСТАНОВИВ:
підсудний ОСОБА_4 обвинувачується органами досудового слідства в тому, що він, обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого групи кримінальної міліції в справах дітей Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області, маючи спеціальне звання старший лейтенант міліції, будучи представником влади та службовою особою, яка займає відповідальне становище, виконуючи свої службові обов`язки, діючи з прямим умислом, всупереч вимогам Закону України «Про міліцію», усвідомлюючи характер своїх суспільно небезпечних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин - одержання службовою особою хабара за наступних обставин: у період з 03 серпня 2010 року по 02 вересня 2010 року отримав від студента Бережанського агротехнічного інституту - громадянина ОСОБА_6 хабар у розмірі 1600 гривень. А саме, 03 серпня 2010 року близько 13 год. на автостанції у м. Бережани Тернопільської обл. ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 200 грн.; 01 вересня 2010 року, близько 11 год. біля приміщення адміністративного будинку Бережанського райвідділу міліції на вул. С. Бандери,8 у м. Бережани ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 100 грн.; 02 вересня 2010 року, близько 12 год. 30 хв., біля входу в приміщення адміністративного будинку Бережанського райвідділу міліції на вул. С. Бандери,8 у м. Бережани ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 1300 грн., поклавши гроші у автомобіль ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 на який вказав ОСОБА_4 .

Вказані кошти ОСОБА_4 отримав за не складання щодо ОСОБА_6 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та неповідомлення про вчинення адміністративного правопорушення за місцем навчання ОСОБА_6 .

Постановою заступника прокурора Тернопільської області від 27 вересня 2010 року відносно ОСОБА_4 порушено кримінальну справу за ч.2 ст.368 КК України.

Постановою прокурора Бережанського району від 11 червня 2014 року обвинувачення щодо ОСОБА_4 змінено на ч.1 ст.368 КК України (т.4, а.с.80-85).

У судовому засіданні підсудний вину у вчиненому заперечив повністю та надав показання про те, що будь яких коштів від ОСОБА_6 він не отримував, по телефону з ним не спілкувався, жодних зустрічей та розмов з приводу передачі йому грошей з ОСОБА_6 у нього не було.

Вважає, що справа і докази проти нього сфальсифіковані працівниками служби внутрішньої безпеки ГУБОЗу МВС України з метою незаконного отримання показників у роботі та дискредитації керівників та працівників Бережанського РВ УМВСУ на ґрунті неприязних відносин.

Підсудний ОСОБА_4 надав показання, що 10 травня 2010 року він не міг відбирати пояснення у затриманих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та не міг вести розмов з ОСОБА_6 , так як у цей день перебував на відпочинку в Буковелі і повернувся в м. Бережани увечері. 03 серпня 2010 року він не міг отримати від ОСОБА_6 200 грн., так як у цей день до обіду перебував на плановій екскурсії з неповнолітніми у Бережанській виправній колонії. 01 вересня 2010 року він не міг отримати від ОСОБА_6 100 грн., так як у цей день перебував на святі першого дзвоника у Бережанській ЗОСШ. 02 вересня 2010 року він не розмовляв з ОСОБА_6 і не давав йому вказівок покласти у машину 1300 грн., так як у цей день він хворів і звертався за медичною допомогою до лікаря.

Допитавши підсудного, свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що слідство у справі проведено неповно та поверхнево, виходячи з такого:

згідно пред`явленого підсудному обвинувачення, 10 травня 2010 року близько 19 год. працівниками патрульної служби до Бережанського РВ УМВСУ буди доставлені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу вчинення адміністративного правопорушення. У ОСОБА_6 пояснення відбирав підсудний ОСОБА_4 , який запропонував ОСОБА_6 дати йому грошові кошти за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення. Дані обставини підтвердив допитаний у якості свідка ОСОБА_6 .

В свою чергу ОСОБА_4 стверджує, що 10 травня 2010 року він не міг відбирати пояснення у затриманого ОСОБА_6 так як у цей день перебував на відпочинку на курорті Буковель Івано Франківської області з громадянкою ОСОБА_8 і повернувся в м. Бережани пізно увечері, близько 23 год.

Дані обставини підтверджує допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 .
Щодо зазначених обставин досудовим слідством перевірка не проводилася, не встановлено точного місця перебування ОСОБА_4 8-10 травня 2010 року, часу його можливого перебування на курорті Буковель Івано Франківської області, осіб, що могли б спростувати чи підтвердити його версію. Не встановлено осіб, які бачили ОСОБА_4 10 травня 2010 року у м. Бережани у райвідділі міліції. Судовим слідством дані факти встановити не можливо.
Згідно пред`явленого обвинувачення 03 серпня 2010 року близько 13 год. на автостанції у м. Бережани Тернопільської обл. ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 200 грн.

ОСОБА_4 стверджує, що 03 серпня 2010 року він не міг отримати від ОСОБА_6 200 грн., так як у цей день перебував на плановій екскурсії з неповнолітніми у Бережанській виправній колонії.

Довідка Бережанської виправної колонії (т.2, а.с.374-375) свідчить, що 03.08.2010 р. ОСОБА_4 видавалася перепустка для відвідування колонії з 11 год. 30 хв. до 14 год., працівниками колонії проводилася екскурсія з учнівською молоддю м. Бережани.
Крім цього, свідок ОСОБА_9 надала показання, що цього дня, відразу після екскурсії вона та ОСОБА_4 разом обідали в час приблизно з 12.00. год. до 14.00. год.
Досудовим слідством не проводилася перевірка того, чи відлучався ОСОБА_4 під час екскурсії, чи зустрічався він з ОСОБА_6 на автостанції у м. Бережани і в який час. Дані обставини необхідно встановити шляхом виявлення і допиту свідків, вилучення перепускних документів Бережанської виправної колонії і на підставі цього здійснити відтворення хронології дій ОСОБА_4 03 серпня 2010 року.
ОСОБА_4 стверджує, що 01 вересня 2010 року він не міг отримати від ОСОБА_6 100 грн., так як у цей день перебував на святі першого дзвоника у Бережанській ЗОСШ №1.
Довідка Бережанської ЗОСШ №1 (т.2, а.с.373) свідчить, що 01.09.2010 р. ОСОБА_4 був присутній на святі першого дзвоника
Однак, досудовим слідством не встановлено точного часу перебування підсудного у загальноосвітній школі №1 м. Бережани, факту зустрічі з ОСОБА_6 . Дані обставини необхідно встановити шляхом виявлення і допиту свідків, відтворення хронології дій ОСОБА_4 01 вересня 2010 року. Судовим слідством дані факти встановити не можливо.
Аудіозаписи, зроблені ОСОБА_6 на МП-3 плеєр, та диктофон під час зустрічей з ОСОБА_10 є недопустимими доказами, так як, згідно показань свідка ОСОБА_6 , він робив ці записи з власної ініціативи. Дозволу на проведення оперативно-розшукових заходів із використанням технічних засобів за цим фактом матеріали справи не містять. Тому на таких доказах не може ґрунтуватися обвинувачення, згідно Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року N 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України.

Згідно пред`явленого обвинувачення, 02 вересня 2010 року, близько 12 год. 30 хв., біля входу в приміщення адміністративного будинку Бережанського райвідділу міліції на вул. С. Бандери,8 у м. Бережани ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 1300 грн., поклавши гроші у автомобіль ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 на який вказав ОСОБА_4 .

Підсудний стверджує, що 02 вересня 2010 року він не розмовляв з ОСОБА_6 і не давав йому вказівок покласти у машину 1300 грн., так як у цей день він хворів, звертався за медичною допомогою до лікаря.

В матеріалах справи наявна довідка Бережанської ЦРЛ №224 від 07.09.2010 р. (Т.1, а.с.175), згідно з якою ОСОБА_4 з 02.09.2010 по 06.09.2010 року з діагнозом ГРЗ, знаходився під спостереженням медичного закладу.

Разом з тим, встановлено, що 02.09.2010 зранку ОСОБА_4 був на роботі в Бережанському РВУМСУ та перебував на оперативній нараді.

Досудовим слідством не встановлено, шляхом виявлення і допиту свідків, витребування документів у лікувального закладу, точний час перебування ОСОБА_4 на роботі та час звернення ОСОБА_4 до лікаря і перебування у медичному закладі.

Крім цього, як вбачається з показань свідка ОСОБА_11 оперуповноваженого служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ УМВСУ в Тернопільській обл., який брав участь в оперативних діях, про факт передачі 1300 грн. він дізнався близько 12.30 год. 02 вересня 2010 року від ОСОБА_6 , після чого оперативна група вилучила кошти з автомобіля ВАЗ 2109, який знаходився біля Бережанського райвідділу. 02 вересня 2010 року свідок ОСОБА_11 підсудного ОСОБА_4 безпосередньо не бачив.

Тобто, досудовим слідством не вжито достатніх дій щодо виявлення доказів (записів відеоспостереження, встановлення свідків), які б свідчили про факти перебування ОСОБА_4 о 12.30 год. 02 вересня 2010 року на території Бережанського РВ УМВСУ, його зустрічі з ОСОБА_6 та передачу грошей.

Допитані у якості свідків ОСОБА_12 батько підсудного та ОСОБА_4 брат підсудного стверджують, що автомобілем ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 користувався лише власник - ОСОБА_12 і автомобіль 02 вересня 2010 року був у несправному стані. Довідка ВРЕВ УДАІ (т.2, а.с.371) свідчить, що іншим особам ОСОБА_12 право керування автомобілем документально не передавав.

Однак, досудовим слідством не встановлено чи фактично користувався ОСОБА_4 автомобілем ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 на час інкримінованого йому злочину чи раніше. Дані обставини необхідно встановити, шляхом виявлення свідків і їх допиту.

Також, згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_4 спілкувався з ОСОБА_6 за допомогою мобільного телефону оператора «Київстар» № НОМЕР_2 .

Підсудний даний факт заперечив, доводить, що таким номером він не користувався взагалі.

В матеріалах справи наявна довідка начальника Служби внутрішньої безпеки ГУБОЗ УМВСУ в Тернопільській області (т.2, а.с.136), згідно якої ОСОБА_4 користувався номером мобільного телефону компанії «Київстар» № НОМЕР_2 . Однак досудовим слідством не перевірено на підставі чого видавалася така довідка.

Телефон із зазначеним номером у ОСОБА_4 не вилучався. Проте досудове слідство зобов`язане було встановити факт користування підсудного цим номером, шляхом встановлення інших осіб, з якими спілкувався по телефону підсудний, їх допиту, зняття інформації з їх мобільних телефонів.

Матеріали справи містять протокол дослідження інформації, знятої з каналів зв`язку (т.2, а.с.141), зробленої на підставі матеріалів, наданих ПрАТ «Київстар» (т.2, а.с.142-146). Зазначені матеріали містять список викликів клієнта ПП ОСОБА_13 , якому належить № НОМЕР_2 за період з 09.05.2010 р. по 03.09.2010 р.

Тобто зазначений номер телефону зареєстровано за гр. ОСОБА_13 , однак досудовим слідством не встановлено дану особу і не допитано у якості свідка. Не встановлено чи міг підсудний користуватися номером телефону вказаної особи. Інформації про зазначену особу матеріали справи не містять.

Постанова Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», зокрема пункт 8 роз`яснює, що досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 281 КПК України 1960 р. повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

За змістом статей 246 та 281 КПК України 1960 року повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду можливе як за клопотаннями учасників процесу, так і з ініціативи суду (п.10 ППВСУ №2 від 11.02.2005 р.)

Суд приходь до переконання, що вказані вище обставини, які досудове слідство, в порушення ст.22 КПК України 1960 р., не досліджувало чи досліджувало неналежно, поверхнево і неповно, мають виключно важливе значення для правильного вирішення справи, однак ця неповнота не може бути усунута в судовому засіданні.

Тому наявні об`єктивні підстави для направлення справи на додаткове розслідування прокурору Бережанського району Тернопільської області.

Керуючись ст.ст.22, 246, 273, 281, 326 Кримінально процесуального кодексу України 1960 р.,-

ПОСТАНОВИВ:
кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.368 КК України (в редакції Закону від 07 квітня 2011 року) повернути прокурору Бережанського району Тернопільської області для додаткового розслідування.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області через Зборівський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя підпис З оригіналом згідно:

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1