Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/874/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.10.2015 р. смт. Ярмолинці
Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Хмельницький, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей ( ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 ), освіта загальна середня, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 55 КК України 1960 р. з урахуванням п. 11 розд. ІІ Прикінцевих і перехідних положень КК України 2001 р.,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд
ОСОБА_9 періодично на прохання ОСОБА_13 в якості водія доставляв ковбасні вироби останнього транспортним засобом ОСОБА_13 .. Трудові відносини між сторонами чи цивільно-правові договори не оформлялись.
04.01.2015 р. за вказівкою ОСОБА_13 . ОСОБА_9 разом із ОСОБА_14 перевозили ковбасні вироби з м. Дунаївці у м. Хмельницький належним ОСОБА_13 транспортним засобом Mercedes-Benz 313CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_9 .. Близько 17:00 на автодорозі Н-03 «Житомир-Чернівці» на 219 км + 720 м. в с. Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області, ОСОБА_9 проігнорував вимоги дорожніх знаків 1.12 «Вибоїна» зона дії 6 км., 1.13 «Слизька дорога» зона дії 5 км., 1.39 «Інша небезпека (аварійно-небезпечна ділянка)», п. п. 1.2., 1.3., ч. 1 п. 1.5., п. 2.3. «б», 11.3., 12.1., 12.2. Правил дорожнього руху України, якими на водія покладено обов`язки неухильно виконувати вимоги цих Правил, не створювати своїми діями чи бездіяльністю небезпеки чи перешкод для руху, загрози життю або здоров`ю громадян, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; забезпечувати перевагу водіїв зустрічного напрямку на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків при виїзді на смугу зустрічного руху; а також дотримуватись такої швидкості у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. Як наслідок, в умовах недостатньої видимості у темну пору доби в зимовий період під час ожеледиці, ОСОБА_9 створив небезпеку для руху, не обравши в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, завантаженість транспортного засобу, не справився з керуванням транспортним засобом, допустив занос автомобіля та виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення із автомобілем марки Sкoda SuperB реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_15 і в якому знаходились пасажири ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ..
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_16 від отриманих тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення, помер у реанімаційному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .. ОСОБА_14 отримав легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки та середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я. ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. ОСОБА_18 та ОСОБА_19 отримали легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також ті, що мають незначні скороминущі наслідки. ОСОБА_15 отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Такими діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
В судових засіданнях обвинувачений вину визнав повністю, зауваживши, що він лише керував транспортним засобом і не бажав настання таких наслідків. Ствердив, що 04.01.2015 р. близько 15:00 ОСОБА_13 попросив його перевезти ковбасні вироби у м. Хмельницький. Завантажений приблизно на 1200 кг вантажу автомобіль вже знаходився на АЗС ТзОВ «Верест» в смт. Дунаївці, ключі від автомобіля знаходились у оператора АЗС, а технічний паспорт, страховий поліс, санітарний паспорт в бардачку автомобіля. Шляховий лист не видавався. Перед виїздом ОСОБА_9 перевірив технічний стан автомобіля. На місце пасажира сів ОСОБА_14 , який виконував функції експедитора і у якого були накладні на товар, посвідчення якості. Дорожні умови були несприятливі: ожеледиця, вибоїни на дорозі. В с. Соколівка, рухаючись зі швидкістю близько 50 км/год, керований ОСОБА_9 автомобіль попав переднім лівим колесом у яму, автомобіль боком частково винесло на смугу зустрічного руху. ОСОБА_9 не встиг зреагувати і допустив зіткнення із автомобілем Sкoda SuperB, який рухався у зустрічному напрямку. На деякий час ОСОБА_9 втратив свідомість, а коли прийшов до тями, то побачив, що автомобіль Sкoda SuperB знаходиться в кюветі. ОСОБА_14 при зіткненні викинуло з автомобіля через відірвані дверцята і він був без свідомості. ОСОБА_9 , вийшовши з автомобіля, почав допомагати ОСОБА_14 та потерпілим, викликав швидку допомогу та працівників ДАІ, повідомив власника ОСОБА_13 , який вочевидь, повідомив про страховий випадок страхову компанію. Ствердив також, що дієво намагався у міру можливості відшкодовувати потерпілим в особі ОСОБА_6 завдані збитки, однак, від отримання коштів, які надійшли їй через поштове відділення, ОСОБА_6 відмовилась. Стверджував про щире розкаяння, просив застосувати до нього вимоги ст. 75 КК України.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 ствердив, що 04.01.2015 р. він разом із ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 повертався з футбольного матчу у м. Хмельницький у м. Дунаївці на автомобілі, належному брату ОСОБА_15 .. При цьому, ОСОБА_15 сидів за кермом автомобіля, ОСОБА_16 з права від водія, а решта осіб на задньому сидінні. Дорожні умови були складними: ожеледиця, погана видимість. Швидкість автомобіля була близько 40-45 км/год. У попутному напрямку смуга руху була вільною, а в зустрічному напрямку завантаженою. В с. Соколівка Ярмолинецького району приблизно за 15 м. попереду він побачив, що із зустрічної смуги руху йому раптово перегородив дорогу автомобіль Mercedes-Benz 313CDI. Хоча ОСОБА_15 намагався уникнути зіткнення, звернувши вправо, зазначений автомобіль по дотичній збив його автомобіль в кювет. Зіткнення відбулось відповідно до даних бортового годинника в 16:32. ОСОБА_9 після зіткнення з автомобіля не виходив, допомоги нікому не надавав.
Потерпілі ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 повідомили, що 04.01.2015 р. вони повертались в автомобілі під керуванням ОСОБА_15 з м. Хмельницький у м. Дунаївці. Всі вони знаходились на задньому сидінні автомобіля, при цьому, ОСОБА_17 сидів по середині, а ОСОБА_18 з ліва. Вони спали, але прокинулись від чийогось застережливого крику. Прокинувшись, побачили, як на зустріч їм боком летить білий автобус, відчули зіткнення і втратили свідомість. Внаслідок зіткнення вони отримали різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Заявами від 01.10.2015 р. просили продовжувати розгляд справи без них, підтримали цивільні позови та просили призначити обвинуваченому найсуворішу міру покарання, передбачену санкцією статті.
Потерпілий ОСОБА_14 показав, що наприкінці грудня 2014 р. він просив ОСОБА_13 взяти його на роботу. ОСОБА_13 запропонував йому прийти 04.01.2015 р. спробувати виконувати обов`язки експедитора по маршруту м. Дунаївці м. Чернігів. За кермом мав бути ОСОБА_13 , однак, плани змінились, внаслідок чого до м. Хмельницький за кермом їхати мав ОСОБА_9 , а в м. Хмельницький ОСОБА_9 мав змінити ОСОБА_13 04.01.2015 р. близько 17:00 ОСОБА_9 забрав його з-під будинку. Жодних документів на товар у ОСОБА_14 не було, на яких правах керував автомобілем ОСОБА_9 та чи працює останній у ОСОБА_13 він не знав. Біля ст. Дунаївці ОСОБА_14 заснув. Прокинувшись від крику ОСОБА_9 він побачив світло фар, відчув зіткнення, втратив свідомість і прийшов до тями лише в лікарні. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав перелом ключиці. Трудові відносини із ОСОБА_13 були ним оформлені пізніше лише з 01.05.2015 р..
Допитаний в судовому засіданні цивільний відповідач ОСОБА_13 цивільні позови заперечив. Ствердив, що він зареєстрований як фізична особа підприємець, якому належить чотири автомобілі для перевезення ковбасних виробів. Перевезення забезпечують двоє водіїв, а функції третього виконує він особисто. 04.01.2015 р. двоє водіїв відпочивали, а ОСОБА_13 повинен був відвезти вантаж у м. Чернігів, але оскільки ОСОБА_13 був змушений відвезти свій автомобіль на ремонт у м. Хмельницький, він попросив до м. Хмельницький відвезти вантаж ОСОБА_9 .. Зазначив, що ОСОБА_9 на нього не працював, подібного роду прохання ОСОБА_9 виконував до цього тільки один раз у 2014 р., грошей за роботу ОСОБА_9 . ОСОБА_13 не платив та не обумовлював оплатного характеру таких послуг. 04.01.2015 р. ОСОБА_13 через працівника АЗС передав ОСОБА_9 ключі та документи на автомобіль. Документи на вантаж були у ОСОБА_13 , який мав намір у м. Хмельницький замінити ОСОБА_9 як водія та самостійно доставити вантаж у м. Чернігів. Коли він довідався по телефону від ОСОБА_9 про дорожньо-транспортну пригоду, він прибув на місце, повідомив страхову компанію та надав усі необхідні для виплати страхового відшкодування документи. Оскільки він не є роботодавцем ОСОБА_9 , вимоги цивільних позовів ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , які адресовані ОСОБА_13 , вважає безпідставними.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що він, не будучи офіційно працевлаштованим, виконує функції мийника на автомийній станції, де він і познайомився близько року тому із ОСОБА_9 , який мив мікроавтобус «Mercedes-Benz» і повідомляв його, що він працює у ОСОБА_13 та возить мікроавтобусом ковбасу. ОСОБА_9 приїжджав на автомийну станцію усього приблизно 3 4 рази, востаннє літом 2014 р.. Чи працював ОСОБА_9 на ОСОБА_13 в січні 2015 р. свідок повідомити не зміг.
Вина ОСОБА_9 у скоєному підтверджується й дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.
З протоколу огляду місця події та схеми ДТП від 04.01.2015 р. (а.к.п. 9 - 11) вбачається, що автомобіль «Mercedes-Benz» передньою частиною опинився на смузі зустрічного руху, де і розміщена зона осипу уламків автомобіля. Не зважаючи на відсутність у протоколі огляду місця події посилання на дорожні знаки, які діяли на ділянці дорожньо-транспортної пригоди, обвинувачений факт наявності там таких знаків не заперечив.
З висновку експерта №42А від 23.02.2015 р. (а.к.п. 110 - 114) вбачається, що виявлені несправності рульового керування та ходової частини автомобіля «Mercedes-Benz» носять аварійний характер та пов`язуються із дією ударних навантажень під час розвитку ДТП.
У відповідності до висновку експерта №79А від 11.03.2015 р. (а.к.п. 169 - 172), в заданій дорожній ситуації водій автомобіля Mercedes-Benz 313CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 11.3, 12.1, 12.2. ПДР та вимог дорожніх знаків 1.12. «Вибоїна» зона дії 6 км., 1.12. «Слизька дорога» зона дії 5 км, 1.39 «Інша небезпека» зона дії 5 км. Технічна можливість у ОСОБА_9 запобігти зіткненню з автомобілем Sкoda SuperB реєстраційний номер НОМЕР_2 залежала від виконання ним зазначених вимог ПДР та дорожніх знаків. Тобто, виконуючи вимог вказаних пунктів ПДР та дорожніх знаків водій ОСОБА_9 міг мати можливість уникнути зіткнення з автомобілем Sкoda SuperB реєстраційний номер НОМЕР_2 . При заданих слідством обставинах пригоди, водій автомобіля Sкoda SuperB реєстраційний номер НОМЕР_2 не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення із зустрічним автомобілем Mercedes-Benz 313CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом своєчасного застосування гальмування керованого ним транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для його руху.
У відповідності до висновку експерта №3 від 06.02.2015 р. (а.к.п. 80 - 85) причиною смерті ОСОБА_16 , констатованої ІНФОРМАЦІЯ_4 , стала внутрішньочерепна травма у вигляді субдуральної гематоми справа, крововиливів під м`які мозкові оболонки головного мозку, забою головного мозку, Варолієвого моста та довгастого мозку, дифузного аксонального ушкодження головного мозку, які в клінічному перебігу ускладнились значним набряком головного мозку, серозним набряком легень, двобічною нижньо-дольовою фібринозно-лейкоцитарною пневмонією. Виявлено ряд тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, у т.ч. внутрішньочерепної травми субдуральної гематоми справа, крововиливів під м`які мозкові оболонки головного мозку, забою головного мозку із дрібними крововиливами в ділянці лівої лобної долі по базальній поверхні, лівої потиличної долі, в ділянці полюсу та базальної поверхні лівої скроневої долі, в ділянці правої скроневої долі по базальній поверхні, крововиливів в тканину Варолієва моста та довгастого мозку, забою речовини мозку в ділянці лівої таламічної області, чисельних крововиливів в товщі обох таламічних ділянок, в ділянці мозолистого тіла, в товщі білої речовини мозку в паравентрикулярних ділянках, крововиливу в м`які покриви лобної ділянки голови більше зліва, лівої скроневої ділянки, лівої тім`яної ділянки, ушкоджень тканини в ділянці обличчя, які в сукупності були небезпечними для життя в момент спричинення, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із смертю. Дані тілесні ушкодження могли виникнути під час ДТП незадовго до госпіталізації в Ярмолинецьку ЦРЛ 04.01.2015 р..
Згідно із висновком експерта №124 від 27.02.2015 р. (а.к.п. 124 - 125), ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого косо-поперечного перелому тіла правої ключиці без зміщення уламків, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; а також саден та мілких ран м`яких тканин голови, тулубу і кінцівок, які за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Згідно із висновком експерта №33 від 19.02.2015 р. (а.к.п. 162 - 163), ОСОБА_17 отримав тілесне ушкодження у вигляді травматичного вивиху лівого стегна, яке за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Згідно із висновком експерта №6 від 16.01.2015 р. (а.к.п. 100 - 101), ОСОБА_18 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, 2-х ран в ділянці підборіддя, рани в ділянці спинки носу, 4-х ран в лобній ділянці голови справа у верхній частині, саден в нижній частині лобної ділянки голови справа, в правій виличній ділянці, у верхній частині правої щічної ділянки, в лобній ділянці голови зліва із поширенням на перенісся, які за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; а також саден в ділянці правого колінного суглобу по передній поверхні, в ділянці правої гомілки у верхній третині по передній поверхні, поодиноких синців в ділянці правого плечового суглобу та правого плеча у верхній та середній третині по передній поверхні, в ділянці лівого стегна у верхній третині по зовнішній поверхні, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Згідно із висновком експерта №5 від 16.01.2015 р. (а.к.п. 103 - 104), ОСОБА_19 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, поодиноких синців в ділянці лівої нижньої повіки із поширенням на ліву виличну ділянку, в ділянці обох верхніх повік, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; а також саден в ділянці лівого колінного суглобу по передній поверхні, в ділянці лівої гомілки по передній поверхні, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Згідно із висновком експерта №184 від 27.02.2015 р. (а.к.п. 75), ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани правого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Пом`якшуючими обставинами є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих обставин відповідно до ст. 67 КК України встановлено не було.
Обираючи міру покарання, суд враховує, що злочин належить до тяжких злочинів, обставини, за яких його було вчинено, у т.ч. під час складних погодних та дорожніх умов, враховує особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно за місцем проживання (а.к.п. 190), є особою молодого віку, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.к.п. 201 - 202). Враховується також думка потерпілих, які вимагають для обвинуваченого найсуворішого покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства, не зважаючи на вжиття обвинуваченим у позасудовому порядку дієвих заходів до часткового відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_6 та заявлені потерпілими суми цивільних позовів.
У зв`язку із цим в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України слід обрати ОСОБА_9 основне покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи, що надання транспортних послуг із використанням права керування транспортними засобами не належить до сфери професійних занять обвинуваченого та не є єдиним джерелом його надходжень, офіційно він не працевлаштований, у власності транспортних засобів не має (а.к.п. 198), маючи стаж керування транспортними засобами з 1996 р. він, тим не менш, вчинив злочин внаслідок грубого порушення вимог ПДР, ОСОБА_9 слід позбавити даного спеціального права.
Прокурором були подані цивільні позови до ОСОБА_9 в інтересах держави в особі Дунаєвецької районної ради, третя особа на стороні позивача Дунаєвецька центральна районна лікарня, про стягнення 3134,24 грн. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_17 , а також в інтересах держави в особі Ярмолинецької районної ради, третя особа на стороні позивача Ярмолинецька центральна районна лікарня, про стягнення 1693,32 грн. витрат на лікування ОСОБА_16 ..
З довідок відповідних лікарень вбачається, що ОСОБА_17 знаходився на стаціонарному лікуванні з 05.01.2015 р. по 21.01.2015 р. 16 ліжко-днів при вартості одного ліжко-дня 195,89 грн., - усього 3134,24 грн.; а ОСОБА_16 знаходився на стаціонарному лікуванні з 04.01.2015 р. по 07.01.2015 р. 3 ліжко-дні при вартості одного ліжко-дня 170,94 грн., - усього 1693,32 грн.
ОСОБА_9 дані цивільні позови визнав повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадків завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. В силу положень ч.3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Пунктами 2, 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 р. № 545, встановлено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи із кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
З врахуванням наведеного, зазначені цивільні позови підлягають задоволенню.
Моральну шкоду зазначені потерпілі обґрунтовують фізичним болем та вимушеними змінами у житті внаслідок одержаних під час ДТП травм.
ОСОБА_5 просить стягнути з ОСОБА_9 245000 грн. моральної шкоди, з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» - 4000 грн. моральної шкоди. ОСОБА_7 просить стягнути з ОСОБА_9 145000 грн. моральної шкоди, з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» - 1616 грн. моральної шкоди.
Заявлену моральну шкоду просять стягнути у відповідних сумах з страховика на кожного потерпілого та з ОСОБА_9
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 в остаточній редакції заяви вимог до ОСОБА_13 не заявляють.
Згідно із п. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З наданої ПАТ УСК «Гарант-Авто» копії Повідомлення страхувальника про дорожньо-транспортну пригоду від 06.01.2015 р. вбачається, що ОСОБА_13 у встановленому порядку повідомив страховика про настання страхового випадку.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В частині заявленого розміру майнової шкоди ОСОБА_17 873,45 грн., ОСОБА_18 463,58 грн. з наведених підстав позов слід задовольнити.
Так, з матеріалів справи вбачається, що вказані потерпілі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та різного характеру: лише ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а ОСОБА_18 та ОСОБА_19 отримали легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також ті, що мають незначні скороминущі наслідки, з яких (з них двох), враховуючи висновки експерта, більш істотними є ушкодження понесені ОСОБА_22 .. Відповідно, зазначені особи зазнали різної глибини фізичні та душевні страждання та обмеження у реалізації своїх можливостей.
Щодо осіб, з яких слід присудити зазначене відшкодування, то відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі лише 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Однак, ОСОБА_19 не заявляв вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої здоров`ю, якщо така була, взагалі, а ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не заявляли вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої здоров`ю шляхом здійснення страхової виплати страховиком, а просили стягнути такі суми лише з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 солідарно. Тому, в межах заявлених вказаними потерпілими позовних вимог, внаслідок не присудження на їх користь страхової виплати за шкоду, завдану здоров`ю, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди на страхову компанію не покладається. При цьому, посилання цих потерпілих як на підставу відповідного обов`язку страхової компанії на п. 22.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не заслуговує на увагу, оскільки такий пункт у вказаному законі відсутній.
Щодо вимоги стягнути зазначені суми солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , то згідно із ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Закон у даному випадку не передбачає можливості покладення відповідного обов`язку на зазначених осіб солідарно, а поведінка ОСОБА_13 чи сам факт належності йому транспортного засобу не перебуває у безпосередньому причиновому зв`язку із заподіянням шкоди потерпілим.
Згідно із ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Існування між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 трудових відносин на дату дорожньо-транспортної пригоди не доведено, доказів існування підстав, передбачених у ст. 24 КЗпП України, з яких виникають трудові відносини, не надано при тому, що фактичний допуск до роботи як підстава для виникнення трудових відносин із вказаної норми був виключений Законом України від 28.12.2014 р. №77-VIII, який набрав законної сили з 01.01.2015 р., тобто, до дати настання спірних відносин. Не вбачається з матеріалів справи також доказів існування між сторонами у даному випадку, що мав місце 04.01.2015 р., відносин, обумовлених ст. 837 ЦК України та їх оплатного характеру.
У будь-якому випадку, згідно із п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Відтак, солідарний обов`язок ОСОБА_9 та ОСОБА_13 сплачувати відповідні суми відсутній, а вказаними позивачами заявлені позовні вимоги і безпосередньо до винної особи, що відповідає зазначеному положенню.
З урахуванням наведеного, зазначені вище суми в частині, визнаній судом підставними, підлягають стягненню на користь цих потерпілих з винної особи.
Відтак, цивільні позови ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 слід задовольнити частково.
Частково слід задовольнити цивільний позов ОСОБА_6 (у своїх та ОСОБА_23 інтересах), ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ..
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). При цьому, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.
Спеціальних, окремих норм, які б регулювали відносини з обчислення середнього заробітку у випадку смерті потерпілого, немає. На ці відносини поширюється загальний порядок, встановлений Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно із п. 1 «л» якої, цей порядок застосовується в усіх інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.
Згідно із п. 2, 8 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
На обґрунтування розміру доходу ОСОБА_16 було подано копію податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця, отриманої податковим органом 08.05.2014 р., де зазначена сума доходу 5600 грн. і у позовній заяві помилково, без врахування зазначених норм обчислено розмір середньомісячного доходу. Окрім того, ці потерпілі безпідставно вимагають виплату такого відшкодування за період з 04.01.2015 р., оскільки смерть ОСОБА_16 настала лише ІНФОРМАЦІЯ_4 .. При цьому, доказів розміру помісячного (а не сукупного) отриманого доходу, а саме, книги обліку доходів і витрат, представником потерпілих суду надано не було. Не були надані такі докази і на запит суду. Відомостей щодо даних, необхідних для обчислення розміру середньомісячного заробітку ОСОБА_16 у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. подана квартальна декларація не містить. Таким чином, заявлена у цивільному позові сума даної шкоди не доведена.
Вирішуючи спір у цій частині суд виходить з того, що ч. ч. 1, 2 ст. 1200 ЦК України обумовлюють право відповідної особи на відшкодування вказаної шкоди у тому разі, коли ними отримувалось утримання від особи, що згодом померла. Розмір такої шкоди обумовлюється розміром частки, яка припадала на такого утриманця.
З матеріалів справи вбачається та потерпілими визнано, що ОСОБА_16 з квітня 2014 р. припинив підприємницьку діяльність і з того часу ніде не працював.
Згідно із абз. 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього (до дати внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2015 р. №542) абзацу пункту 4 цього Порядку. У свою чергу, вказаним абзацом п. 4 Порядку передбачено визначення розміру середнього заробітку особи, яка не мала заробітку, виходячи з тарифної ставки, посадового (місячного) окладу, але лише у тому випадку, коли працівник не мав заробітку не з вини працівника. ОСОБА_16 до настання смерті не працював понад дев`ять місяців, на обліку в органах з працевлаштування не перебував. Доказів отримання ним заробітку у цей період немає, в світлі чого відсутня частка, що припадала на утриманців. Тому, ця вимога до обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Однак, у відносинах лише із страховиком, п. 27.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює інший порядок визначення мінімального розміру страхового відшкодування, а саме, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відтак, у цій частині позов слід задовольнити частково.
Зазначені потерпілі також просять стягнути моральну шкоду.
Згідно із ст. 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
На підставі наведених вище ст. ст. 1167, 23 ЦК України, вбачається заподіяння зазначеним потерпілим внаслідок смерті їх близького родича моральної шкоди. Згідно із ст. 3 Конституції України, життя людини визнається найвищою соціальною цінністю. Визначення розміру моральної шкоди, індивідуально заподіяної кожному із потерпілих, здійснюється з врахуванням ст. 23 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуючи ступінь рідства, майнової та соціальної пов`язаності із загиблим в силу віку та інших чинників. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно, цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.
Клопотання про продовження та про обрання ОСОБА_9 запобіжних заходів не надходили, передбачені КПК України підстави для цього не вбачаються. Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_9 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 30.08.1996 р. Дунаєвецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) в дохід держави 1459,08 грн. судових витрат за проведення експертиз.
Цивільні позови прокурора Ярмолинецького району в інтересах держави в особі Дунаєвецької районної ради, третя особа на стороні позивача Дунаєвецька центральна районна лікарня, а також в інтересах держави в особі Ярмолинецької районної ради, третя особа на стороні позивача Ярмолинецька центральна районна лікарня задовольнити повністю.
Цивільний позов ОСОБА_17 задовольнити частково.
В частині решти вимог у позові відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_18 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 30.08.1996 р. Дунаєвецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 07.02.2007 р. Дунаєвецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер не встановлений) 463,58 грн. майнової шкоди та 8000 грн. моральної шкоди, усього 8463,58 грн.
В частині решти вимог у позові відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_19 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 30.08.1996 р. Дунаєвецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_19 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_7 , виданий 25.09.2012 р. Дунаєвецьким РС УДМС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер не встановлений) 5000 грн. моральної шкоди.
В частині решти вимог у позові відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 30.08.1996 р. Дунаєвецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_21 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтво про народження НОМЕР_9 від 03.01.2007 р., зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ) 145000 грн. моральної шкоди.
В частині решти вимог у позові відмовити.
Речові докази по справі:
-автомобіль марки Sкoda SuperB реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на штрафному майданчику Ярмолинецького РВ УМВС України в Хмельницькій області повернути власнику ОСОБА_24 .
-автомобіль марки Mercedes-Benz 313CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на штрафному майданчику Ярмолинецького РВ УМВС України в Хмельницькій області повернути власнику ОСОБА_13 .
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Вирок суду негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ярмолинецького районного суду підпис

Копія вірна:

Суддя Ярмолинецького районного суду ОСОБА_1