ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/16586/14-к

01.07.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження №0006060 за обвинуваченням:

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсона, українець, громадянин України, освіта середня неповна, не одружений, утриманців не має, на військовому обліку не перебуває, фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений: вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 10.12.2007 року за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 16.02.2010 року умовно - достроково звільнений з місць позбавлення волі, невідбута частина покарання становила 2 роки 1 місяць 25 днів, на час вчинення злочину відбував покарання, призначене вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 02.02.2011 року, яким був засуджений за ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, покарання не відбуте

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України, -

встановив:
ОСОБА_8 , будучи особою, засудженою вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 02.02.2011 року до покарання у виді позбавлення волі, і відбуваючи покарання в Північній виправній колонії №90 УДПтС України в Херсонській області (далі ПВК №90), розташованій за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234, з особою, матеріали щодо якої виділенні в окреме провадження, групою осіб без попередньої змови 27.09.2014 року близько 03-30 год., умисно без належного дозволу з особистих спонукань без будь - яких поважних причин таємно відчинив за допомогою ложки шляхом просунення руки в отвір для роздачі їжі металевий зовнішній засув дверей камери ДПК №11, після чого невстановленим досудовим розслідуванням способом відчинив ЕМЗ «Примула», першу відсікаючи хвіртку, що встановлена у коридорі ДПК, ґратчасті та суцільно металеві вхідні двері до приміщення ДПК, переліз шляхом пошкодження рабиці, яка знаходиться з верху біля входу в ДПК, огородження забору ДПК, переліз огороджу суцільного наповнення, що локалізує ДПК, при цьому відірвав козирок та розірвав нитку колючого дроту падаючого козирка системи тривожної сигналізації «Кіпаріз», що встановлена на вище вказаній огорожі, направився до виробничої зони, яка прилягає до ділянки №10, переліз попереджувальну огорожу ділянки №3 внутрішньої забороненої зони, відірвав два кільця колюче - ріжучої стрічки «Єгоза», що встановлена на вказаній вище огорожі, розсунув нитки колючого дроту попереджувального рубежу виявлення «Сосна-М», що знаходиться на ділянці №2, пошкодив полотно телеємкісної системи виявлення, пошкодив протипідкопну огорожу на ділянці №3, переліз противтечову огорожу, відірвав сітку рабицю та зігнув кільця колюче - ріжучої стрічки «Єгоза», що встановлена на вище вказані огорожі, шляхом пошкодження колючого дроту переліз маскувальну огорожу, що знаходиться на дільниці №3 зовнішньої забороненої зони, внаслідок чого покинув територію ПВК №90 та зник у невідомому напрямку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково. Не заперечив проти того, що в день та час, визначені органом досудового розслідування як час вчинення ним інкримінованого йому діяння, він за встановленим органом досудового розслідування маршрутом втік з ПВК №90, де на той час відбував покарання у виді позбавлення волі на дільниці посиленого контролю. Разом з цим заявив, що втечу здійснив сам, ні з ким про це не домовлявся. Розповів, що проснувшись вночі, побачив, що двері камери були відчинені, йому стало цікаво, що відбувається, він вийшов з камери, потім з приміщення ДПК, після чого опинився у дворі, де побачив, як якась особа перелазить через паркан. По одягу він зрозумів, що тією особою був інший засуджений, який тримався з ним в камері і якого в момент, коли він проснувся, в камері не було. Йому стало цікаво, що той засуджений буде робити далі, і він почав рухатися за ним, в результаті чого опинився на території виробничої зони колонії. Там на деякий час він втратив з поля зору того засудженого, а коли побачив, то зрозумів, що той хоче здійснити втечу, після чого продовжив рух за ним. Показав, що їхня втеча була помічена співробітниками колонії, оскільки коли він вже був за парканом, яким огороджена територія колонії, то чув постріли, проте йому вдалося втекти, однак згодом він був затриманий в м. Одесі. Заперечив проти того, що під час втечі пошкоджував засоби охорони, пояснивши, що рухався за іншим засудженим. В той час, коли він долав огорожі, на яких був натягнутий дріт, то той дріт вже був розсунутий, що давало йому змогу безперешкодно долати такі огорожі.

Пред`явлений прокурором цивільний позов про відшкодування витрат на здійснення заходів щодо його розшуку визнав повністю.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у пред`явленому йому наведеному вище обсязі обвинувачення, який суд визнає доведеним, підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового слідства та перевірених і досліджених судом доказів, які суд визнає належними та допустимими.

Так, свідок ОСОБА_9 суду показав, що працює в ПВК №90 молодшим інспектором відділу нагляду та безпеки. На час інкримінованих ОСОБА_8 діянь з 8-00 год. 26.09.2014 року по 08-00 год. 27.09.2014 року він перебував на добовому чергуванні, його робоче місце знаходилося на посту ДПК. Вночі у вказаний період часу, перебуваючи у коридорі ДПК, він побачив, що двері у камеру №11 були відчинені. Зайшовши туди, виявив відсутність двох засуджених, одним з яких є ОСОБА_8 .. Ствердив, що вихід з камери засудженими був здійснений через відкриті двері, вихід з приміщення ДПК через двоє ґратчастих та одні суцільно металеві вхідні двері, які він також виявив відкритими. Пояснив, що двері камери закриваються, в тому числі, на електричний замок «Примула», а також на металевий зовнішній засув, без відкриття яких з камери вийти неможливо. Розповів, що під час відстежування за його участю маршруту втечі були виявлені пошкодження сітки рабиці, яка знаходиться над виходом з ДПК, а також пошкодження козирка і розрив колючого дроту системи сигналізації «Кіпариз» на заборі, що локалізує ДПК. Зазначив, що до повідомлених ним подій вказані засоби охорони зазначених пошкоджень не мали, він їх оглядав, коли заступав на чергування.

По суті про такі ж обставини встановлення факту втечі засуджених у приміщенні ДПК та виявлення пошкоджень засобів охорони показав суду і свідок ОСОБА_10 , який з його слів у той же період часу перебував на добовому чергуванні у ПВК №90 у якості чергового помічника начальника колонії. Крім того розповів, що на час інкримінованих ОСОБА_8 діянь мало місце спрацювання на ділянці №2 попереджувального рубежу виявлення «Сосна-М», там же він в ході проведення перевірки з приводу втечі засуджених бачив пошкодження колючого дроту, нитки якого були розсунуті. Також показав, що на основній огорожі колонії бачив сліди від взуття. Зазначив, що втікачі були виявлені співробітниками колонії, які чергували на спостережних вишках та стріляли в них, але не влучили, затримати засуджених їм не вдалося.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні також засвідчив факт втечі ОСОБА_8 з ПВК №90 разом з іншим засудженим. Показав, що як молодший інспектор відділу нагляду та безпеки, перебуваючи на добовому чергуванні, спільно з слідчо оперативною групою приймав участь у відстежуванні маршруту втечі засудженими з приміщення ДПК, одним з яких є ОСОБА_8 .. Такий маршрут був складений за виявленими пошкодженнями засобів охорони. Зокрема розповів, що на території ДПК були виявлені пошкодження дерев`яного козирка та колючого дроту над огорожею, що локалізує ДПК. За територією ДПК на ділянці №2 - пошкодження контрольно слідової смуги слідами взуття у напрямку від промислової зони до основної огорожі, пошкодження колючого дроту (був перекручений), на стіні основної огорожі також сліди від взуття. Ствердив, що до втечі засуджених (на час проведення перевірки стану зазначених засобів охорони о 01-00 год. у той же день) вказаних пошкоджень не було.

Аналогічні показання щодо виявлених на ділянці №2 внутрішньої забороненої зони пошкоджень контрольно слідової смуги та засобів охорони дав суду свідок ОСОБА_12 (молодший інспектор відділу нагляду та безпеки ПВК №90), додатково зазначивши, що на стіні основної огорожі ним було виявлено дві полоси слідів взуття. Це дало йому підстави зробити висновок про те, що втеча була здійснена двома засудженими, про що він доповів черговому, і ця інформація у подальшому підтвердилася, оскільки під час перевірки наявності засуджених у приміщеннях колонії було з`ясовано, що у приміщенні ДПК були відсутні двоє засуджених, одним з яких є ОСОБА_8 ..

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що працює в ПВК №90 молодшим інспектором відділу охорони, на час інкримінованих ОСОБА_8 діянь у ніч з 26 на 27 вересня 2014 року - він перебував на добовому чергуванні, його робоче місце знаходилося на спостережній вишці, територією його спостереження були 3-тя та 4-та ділянки зовнішньої забороненої зони установи. Розповів, що близько 3-30 год. з боку 2-ї ділянки почув гавкіт собак та постріл, незабаром побачив, як звідти на 3-тю ділянку вибігли дві особи та почали пробувати ламати залізну огорожу, однак їм не вдалося цього зробити, вони лише погнули її і почали бігти в його напрямку, після чого він зробив два постріли в бік тих осіб, але не влучив. Бачив, що один з втікачів заліз на стовп та перескочив паркан у бік вул. Ракетної, як подолав огорожу другий втікач не бачив через погану видимість.

Факт пошкодження у інкримінований ОСОБА_8 час на території колонії вказаних вище інженерно технічних засобів охорони засвідчив у судовому засіданні також свідок ОСОБА_14 , пояснивши, що працює начальником відділу інженерно технічних засобів охорони і зв`язку та інформатизації ПВК №90, рано вранці після виявлення втечі засуджених (близько 4-5 год.) він був викликаний на роботу та особисто оглядав такі пошкодження. Ствердив, що до того тих пошкоджень не було, пославшись при цьому на те, що за день два до тієї події в установі був здійснений щотижневий комісійний огляд інженерно технічних засобів охорони, на час огляду вони були в справному стані, про що був складений відповідний акт.

Такі показання свідка відповідають даним, зафіксованим у Акті обстеження стану 15-ти та 50-ти метрових смуг, охоронного освітлення, підземних комунікацій, інженерно технічних засобів охорони, стану обладнання ДІЗО/ПКТ, СМРБ, локальних дільниць ПВК №90 від 24.09.2014 року (а.с. 62-63).

Крім того, зазначені вище показання свідків щодо виявлених після втечі засуджених пошкоджень інженерно технічних засобів охорони узгоджуються з даними, які містяться у Висновку попередньої службової перевірки, складеному 29.09.2014 року за результатами першочергових заходів з метою встановлення обставин втечі з схемою вірогідного маршруту пересування засуджених (а.с. 142-149), а також з даними, зафіксованими у протоколах огляду місця події від 27.09.2014 року з фототаблицями, складених за результатами відстеження маршруту пересування втікачів (а.с. 125-126, 129-141).

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 суду показали, що відбувають покарання у ПВК №90, у 2014 році восени вони трималися разом з ОСОБА_8 у одній камері у приміщенні ДПК. В один з днів ввечері перед тим, як лягали спати, ОСОБА_8 був у камері, а коли представники адміністрації установи розбули їх наступного дня близько 4-00 год. його не було. У камері, крім ОСОБА_8 , тоді був відсутній також інший засуджений. Зазначили, що вони не бачили, щоб перед тією подією ОСОБА_8 та той засуджений окремо від інших засуджених щось обговорювали.

Наведені вище дані, що містяться в перевірених та досліджених доказах, які визнані належними, допустимими, є достовірними і узгоджуються між собою, дають суду підстави відкинути доводи обвинуваченого щодо невизнання ним своєї винуватості у вчиненні вказаного вище злочинного діяння та розцінити їх як обраний спосіб захисту і прагнення уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Так, суд погоджується з викладеним у пред`явленому ОСОБА_8 обвинуваченні висновком про пошкодження ним засобів охорони колонії під час втечі, оскільки про це свідчать встановлені під час судового розгляду справи на підставі здобутих органом досудового розслідування даних обставини про те, що маршрут пересування втікачів був встановлений, в тому числі, за виявленими пошкодженнями таких засобів, пересування саме таким маршрутом не заперечує сам ОСОБА_8 , хоча при цьому і заявляє про те, що нічого не пошкоджував, а лише рухався за іншим засудженим. Крім того, на правильність такого висновку, на думку суду, вказують також дані, що містяться в наведених вище показаннях свідка ОСОБА_13 , який за його показаннями бачив втікачів і чітко розповів про те, що втікачі рухалися одночасно та спільно здійснювали заходи, спрямовані на досягнення злочинного результату, щодо подолання перешкод, зокрема на ділянці, за якою спостерігав він, погнули залізну огорожу. Підстав не довіряти таким показанням свідка у суду немає.

ОСОБА_8 висунуто обвинувачення також у тому, що він вчинив втечу за попередньою змовою групою осіб з іншим засудженим.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

При цьому, домовитися про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони, тобто до замаху на нього, така домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбуватися у будь - якій формі: усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.

Стороною обвинувачення не надано жодного доказу того, що перед здійсненням втечі ОСОБА_8 домовлявся про це з кимось із засуджених, а сам обвинувачений заперечує це.

Отже, суд вважає, що з загального об`єму пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення підлягає виключенню кваліфікуюча ознака «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб», оскільки така обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Оцінивши зазначені вище докази у сукупності, суд вважає їх достатніми для того, щоб дійти висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 393 КК України як втеча з місця позбавлення волі, вчинена особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, з пошкодженням інженерно - технічних засобів охорони.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за законом віднесений до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за матеріалами справи фактично характеризується посередньо, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, обставинами, які пом`якшують покарання, визнає часткове визнання вини та щире каяття, яке виразилося у тому, що в судовому засіданні обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого, намір не вчиняти подібних дій у майбутньому та відшкодувати завдану його діями шкоду, обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачає і вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, який, на думку суду, є достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Пред`явлений прокурором цивільний позов про відшкодування ПВК №90 завданої майнової шкоди є обґрунтованим і, виходячи з положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України про те, що шкода, завдана майну, зокрема, юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 373 - 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 02.02.2011 року (у виді 1 року позбавлення волі) і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з поміщенням для відбування покарання до кримінально виконавчої установи закритого типу.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 07 листопада 2014 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Північної виправної колонії №90 УДПтС України в Херсонській області 17 066,71 грн. (сімнадцять тисяч шістдесят шість грн. 71 коп.) грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1