Справа № 605/524/15-к
Ухвала
Іменем України
12 листопада 2013 року через канцелярію суду обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості та її про повернення прокурору з підстав відсутності в його діяннях складу кримінального правопорушення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримав, вказав, що діяння, яке йому вміняється невірно кваліфіковано , невраховані всі обставини які мають суттєве значення для вирішення справи та призначеного покарання, вважає що є підстави для закриття щодо нього кримінального провадження .
Також вказав. що угода укладалась слідчим, а не з прокурором, а захисник належним чином не здійснював свої повноваження щодо його захисту у кримінальному провадженні, що стало підставою підписання такої угоди.
З огляду на зазначене обвинувачений просив відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, та повернути кримінальне провадження прокурору.
З врахуванням позиції обвинуваченого, суд вважає можливим продовжити підготовче судове засідання за відсутності захисника.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні щодо вирішення питання у затвердженні угоди про визнання винуватості чи відмови в її затвердженні покладається на думку суду
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, вивчивши угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Підгаєцького району ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і захисником ОСОБА_5 в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 суд виходив з наступного.
У відповідності приписів п.1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.
Згідно до п.1 та п.2. ч.7 ст. 474 КПК України, суд зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу Відповідно до п.4 ч.7 ст. 474 КПК України, суд зобов`язаний відмовити в затвердженні угоди , якщо існують обґрунтовані обставини вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися.
Крім того, як визначено у ч. 2 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.1 ,2 КК України не визнав повністю та заперчує проти затвердження угоди про визнання винуватості, посилаючись на не зрозумілу суть угоди та кваліфікації його діянь.
Фактично дана угода не укладалась ним та з прокурором, а тому на даний час вважає що така угода не може бути затверджена, так як добровільного волевиявлення на її укладення він не висловлював.
Вказані обставини свідчать про те, що сторони в дійсності не примирилися і укладена між ними угода не відповідає вимогам чинного законодавства. ст.ст. 469, 471 КПК України
Відповідно до положень ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
За вчинений обвинуваченим злочин узгоджено покарання в межах санкції ст.190 ч.1 КК України та ч. 2 ст.190 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України визначено узгоджене остаточне покарання . Так, сторони згодні на призначення покарання ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1360 грн. Проте, за своїм видом та розміром узгоджене покарання не відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного. Домовившись про призначення покарання у вигляді штрафу, сторони не прийняли до уваги той факт, що обвинувачений ніде не працює і має на утриманні інваліда 1 групи, його матеріальне становище. У зв`язку з яким він іздив на заробітки.
Враховуючи, викладене суд дійшов висновку , що в затвердженні угоди слід відмовити.
Враховуючи те, що обвинувачений відмовився від угоди про визнання винуватості та просив суд відмовити в її затвердженні, суд приходить до переконання, що в затвердженні угоди про визнання винуватості від 17 вересня 2015 р., укладеної між прокурором прокуратури Підгаєцького району ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і захисником ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ,2 ст. 190 КК України слід відмовити.
У зв`язку із цим, суд вважає, що угода про визнання винуватості затвердженню не підлягає, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України що узгоджується з приписами п.6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1679/0/4-12 від 15 листопада 2012 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод».
Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, 372,469, п.1,4 ч.7 ст. 474 КПК України
Ухвала в частині відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості оскарженню не підлягає.В частині повернення обвинувального акту ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.
Головуючий: підпис ОСОБА_1