АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/195/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів. ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0001590 ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про накладення арешту на нерухоме майно з забороною розпоряджатися вказаним майном, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора, слідчий суддя, вказав, що згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, право власності на майно, на яке прокурор просить накласти арешт, а саме квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 набула на підставі договору дарування, право власності зареєстровано 27.02.2014 року, також, слідчий суддя, послався на відсутність в матеріалах клопотання заявленого позову, та відсутні дані, що ОСОБА_7 є особою, до якої може бути пред`явлений позов про відшкодування шкоди, спричиненої ОСОБА_8 .

Крім того, слідчий суддя, зазначає, що з огляду на кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191 КК України, є не доведеним, що в даному випадку може бути застосовано спеціальну конфіскацію.
Також, слідчий суддя зазначив про недоведеність прокурором того, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт могло бути одержане внаслідок вчинення злочину, який інкримінований ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні, та/або є доходами від такого майна, та на нього може бути звернуто стягнення в рамках даного кримінального провадження, а дане клопотання задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає, ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що винесена з грубим порушенням норм процесуального законодавства, просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2015 року, постановити нову, якою накласти арешт на майно, яке належить на право власності ОСОБА_7 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_7 та іншим особам, у володінні яких перебуває вищевказане майно, розпоряджатись ним будь-яким чином.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор вказує, що слідчий суддя, незаконно, в порушення вимог ст. 172 КПК України, без участі прокурора, оскільки прокурор не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду даного клопотання, а також, не взявши до уваги всі викладені в клопотанні обставини, які дають достатньо підстав для його задоволення, ігноруючи їх, одноособово розглянув його, та посилаючись на недіючі редакції норми кримінально процесуального закону, прийняв незаконне рішення.

Крім того, автор апеляційної скарги, вказує, що на момент винесення ухвали, були внесені зміни в редакції Закону №769-VIII від 10.11.2015 року, та надано можливість накладати арешт на майно і третіх осіб, на яких оформлено право власності з метою зокрема уникнення конфіскації, що наглядно має місце у даному випадку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно представлених в апеляційний суд матеріалів ГПУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001590 за підозрою колишнього голови правління ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу протягом лютого 2014р. група осіб під загальним керівництвом першого заступника голови НБУ ОСОБА_9 у співучасті з іншими, зокрема ОСОБА_8 шляхом укладання удаваних угод про реалізацію ПАТ «Аграрний фонд» належного йому пакету цінних паперів з ПАТ «Брокбізнесбанк», який не мав коштів для здійснення розрахунків за вказаною угодою, з метою створення видимості набуття ПАТ «Брокбізнесбанк» права власності на вказані цінні папери та одержання від НБУ коштів рефінансування у розмірі 2 млрд. гривень та наступного розміщення ПАТ «Аграрний фонд» отриманих за договором із ПАТ «Брокбізнесбанк» грошових коштів у розмірі 2,069млрд. у вказаному банку на депозитних рахунках, без наміру повернення таких коштів ПАТ «Аграрний фонд», заволоділи чужим майном, коштами ПАТ «Аграрний фонд» на загальну суму грн.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що у лютому 2014р. власники ПАТ «Брокбізнесбанк» у співучасті із службовими особами ПАТ «Брокбізнесбанк», зокрема головою правління ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_8 , вирішили заволодіти державними коштами в особливо великих розмірах ПАТ АБ «Укргазбанк», 92,9 % статутного капіталу якого належить державі в особі Мінфіну для чого розробили план, відповідно до якого передбачалось укладення удаваних угод купівлі-продажу цінних паперів облігацій «Державної іпотечної установи» на загальну суму 499842647,79грн., які б забезпечили їх рух від «Державної іпотечної установи», через ПАТ «Брокбізнесбанк», який не мав реальних коштів для оплати таких облігацій, до ПАТ АБ «Укргазбанк», з метою створення видимо законних підстав для перерахунку за такими договорами грошових коштів від ПАТ АБ «Укргазбанк» до ПАТ «Брокбізнесбанк», реальний перерахунок за такими коштами мав здійснювати лише ПАТ АБ «Укргазбанк», внаслідок чого ПАТ АБ «Укргазбанк» фактично двічі розрахувався за придбані облігації.

Звертаючись з клопотання про арешт майна прокурор послався на положення ч.2 ст.170 КПК України та зазначив, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів 22.02.2014р. покинув територію України, а 27.02.2014р. повернувся в Україну та з метою уникнення можливої конфіскації майна подарував матері ОСОБА_7 належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя послався на положення статей 170 та 173 КПК України в редакція, яка на момент розгляду клопотання втратила чинність, з чим судова колегія погодитись не може.

Як передбачено положеннями частин 1, 3 ст.170 КПК України (в чинній редакції) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Виходячи з аналізу наведеної правової норми та обставин, які містяться в доданих до клопотання прокурора матеріалах кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді через застосування під час її постановлення норм КПК України, які втратили чинність, на що обґрунтовано послався в апеляційній скарзі прокурор та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Вирішуючи питання про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна колегія суддів виходить з недоведеності того, що укладання підозрюваним ОСОБА_8 27.02.2014р. договору дарування квартири зі своєю матір`ю ОСОБА_7 здійснено з метою запобігання можливої її конфіскації, оскільки цей правочин було здійснено майже за 9 місяців до внесення в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_8 (17.11.2014р.) тобто відсутні підстави передбачені положеннями п.2 ч.2 ст.170 КПК України.

Посилання прокурора на виїзд ОСОБА_8 після оформлення договору дарування квартири з території України, як на підставу, що свідчить про розуміння ним невідворотності притягнення до кримінальної відповідальності і майбутньої конфіскації майна є непереконливим, оскільки повідомленні про підозру було складено та надіслано ОСОБА_8 майже через 10 місяців після укладення договору дарування, а саме 24.10.2014р. тобто жодних перешкод для його вільного пересування законом встановлено не було.

На підставі викладених обставин та відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК України ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , задовольнити частково

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накласти арешту на квартиру АДРЕСА_1 із забороною розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3