Справа № 740/4005/15-к
Провадження № 1-кп/740/249/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора Ніжинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ніжині кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, несудимого відповідно до ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
10.08.2015 року близько 17.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на узбіччі проїздної частини вул. Гоголя у с. Вертіївка Ніжинського району, відкрито для потерпілої ОСОБА_5 , викрав належний їй мобільний телефон марки «Nokia 1800» вартістю 213 грн. 26 коп., завдавши останній матеріальної шкоди на вищезазначену суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що потерпіла ОСОБА_5 є його колишньою співмешканкою, стосунки з якою припинені 23.05.2015 року і з зазначеного часу між ними існують неприязні відносини, так як вважає, що вона є вбивцею його матері. 10.08.2015 року близько 17 год. він йшов по вул.Гоголя в с.Вертіївка, де побачив ОСОБА_5 , і так як він був знервований та злий на неї, то зупинився і вчинив з нею сварку з приводу смерті матері, під час якої два чи три рази вдарив її в обличчя, а вона, захищаючись від нього, замахнулась на нього рукою, в якій тримала телефон. Умислу на викрадення телефона, коли наносив удари в обличчя потерпілій, у нього не було, а вирішив забрати в неї телефон, щоб вона припинила йому телефонувати. Забравши у ОСОБА_5 телефон, він пішов додому, а ОСОБА_5 певний час йшла за ним та просила віддати телефон, але він сказав, що телефон не віддасть, так як не хотів, щоб вона продовжувала йому телефонувати. В подальшому телефон у нього вилучили працівники міліції. В скоєному кається.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_4 вони були співмешканцями та що факт заподіяння нею 23.05.2015 року легких тілесних ушкоджень матері обвинуваченого - ОСОБА_6 дійсно мав місце, але її смерть з даним фактом не пов`язана, у підтвердження чому надала для огляду в судовому засіданні обвинувальний акт по обвинуваченню її за ч.2 ст.125 КК України. Визнала, що з 23.05.2015 року вони з ОСОБА_4 стосунки співмешканців припинили і з зазначеного часу між ними існують неприязні відносини та що вона дійсно неодноразово телефонувала зі свого мобільного до ОСОБА_4 , так як хотіла примирення. Вона знає, що буде нести відповідальність відповідно до пред`явленого їй обвинувачення, але вважає, що й ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за заподіяння їй легких тілесних ушкоджень 10.08.2015 року та що в міліцію вона зверталась як з приводу притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за заподіяння їй тілесних ушкоджень, так і з приводу заволодіння її телефоном, при цьому заяву в неї відбирав працівник міліції. Тілесні ушкодження та викрадення мобільного телефона відбулося 10.08.2015 року, коли вона знаходилась на вул. Гоголя у с. Вертіївка Ніжинського району, де ОСОБА_4 зненацька ударив її кулаком ззаду в ділянку шиї, від чого вона присіла на лавочку і коли перебувала в сидячому положенні, то ОСОБА_4 завдав їй ще одного удару, та забрав її мобільний телефон, який у цей час лежав на землі, після чого наніс їй ще один удар. Нанесення їй ударів не призвело до подавлення її волі чинити спротив обвинуваченому. В даний час вона просить притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності лише за заподіяні їй легкі тілесні ушкодження, а не за заволодіння мобільним телефоном.

Вартість викраденого мобільного телефона марки «Nokia 1800» підтверджується висновком експерта від 20.08.2015 року № 793.

Як з показань обвинуваченого ОСОБА_4 , так і з показань потерпілої ОСОБА_5 убачається, що до вчинення відкритого викрадення мобільного телефона між обвинуваченим та потерпілою на грунті особистих неприязних відносин мала місце сварка, яка переросла в бійку, під час якої обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілй ОСОБА_5 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 14.08.2015 року № 205, тобто, умисел обвинуваченого був спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої саме з неприязних відносин і заподіяння легких тілесних ушкоджень не було метою ні вилучення телефона в потерпілої, ні його утримання, чого не заперечувала й сама потерпіла, пояснивши, що нанесення їй ударів не призвело до подавлення її волі чинити спротив обвинуваченому.
Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» містить роз`яснення, що заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння, охоплюються частиною другою статті 186 КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребують, коли вони заподіяні під час грабежу.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а відповідно до ч.3 цієї ж статті, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що легкі тілесні ушкодження заподіяні потерпілій на грунті особистих неприязних відносин і не з метою скоєння грабежу та не з метою утримання викраденого, то суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести відповідальність за ч.1 ст.186 КК України - за відкрите викрадення чужого майна, оскільки така кваліфікуюча ознака, як застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, підтвердження в судовому засіданні належними доказами не знайшла.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, що обвинувачений має працездатний вік, але не працює і вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, але приймаючи до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин, помякшуючу покарання обставину - щире каяття в скоєному, та визнає пом`якшуючою покарання обставиною скоєння злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері ОСОБА_6 , відсутність щодо особи обвинуваченого негативних відомостей з місця проживання, що у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, і приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, тому вважає доцільним застосувати ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та з покладенням обов`язків відповідповідно до ст.76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Цивільного позову не заявлено.

Речовий доказ - викрадений у потерпілої ОСОБА_5 мобільний телефон, що знаходиться на її відповідальному зберіганні, слід залишити у володінні останньої.
Згідно з ч.2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта, у розмірі 245 грн. 52 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання 02 (два) роки позбавлення волі.
Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком в один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта, у розмірі 245 (двісті сорок п`ять) грн. 52 коп.
Речовий доказ - викрадений у потерпілої ОСОБА_5 мобільний телефон, що знаходиться на її відповідальному зберіганні, залишити у володінні останньої.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1