Справа № 299/363/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.09.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/777/409/2015 щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного в учиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 125 та ч.2 ст. 146 КК України, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Виноградівського району ОСОБА_10 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.06.2015.
Цією ухвалою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 повернуто прокуророві Виноградівського району Закарпатської області. Суд зазначив, що обвинувальний акт затверджений прокурором, який не був визначений для здійснення повноважень прокурора у даному кримінальному провадженні в установленому законом порядку. З цієї ж підстави даний обвинувальний акт був повернутий прокуророві ухвалою Виноградівського районного суду від 23.10.2014, однак зазначена в ній невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України не усунута.
Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і винести ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду. Посилаючись на ст.ст. 36 та 214 КПК України, стверджує, що при реєстрації кримінального правопорушення керівником прокуратури був визначений прокурор у кримінальному провадженні, особу якого суд не з`ясував, і за відсутності матеріалів кримінального провадження, які до суду не направлялись, був не в змозі робити висновки щодо законності дій слідчого і прокурора та перевіряти, чи усунуті ними недоліки, вказані в ухвалі від 23.10.2014. Вказує, що цього разу до суду направлено не обвинувальний акт затверджений 31.07.2013 прокурором ОСОБА_11 , повернутий прокуророві ухвалою від 23.10.2014, а інший: складений та затверджений 31.01.2015 прокурором ОСОБА_10 .. З цих підстав вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною.
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 подав на апеляційну скаргу прокурора заперечення. Зазначає, що ні з обвинувальним актом ні у підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 процесуального документа, яким керівник прокуратури Виноградівського району визначив би прокурора або групу прокурорів для здійснення повноважень прокурора в цьому кримінальному провадженні, суду не надав, і в такий спосіб порушив вимоги ст.ст. 36 та 37 КПК України, чим зволікає розгляд кримінального провадження.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, захисника, представника потерпілих, які заперечили проти апеляційних вимог, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи суду першої інстанції, прокурора та сторони захисту і вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Відповідно до ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 37, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу, тобто якщо йдеться про повноваження службових осіб органів прокуратури вищого рівня, або якщо прокурор, який здійснює повноваження прокурора у відповідному кримінальному провадженні, не може їх здійснювати з поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні.
Частиною 1 статті 36 КПК України встановлено правило, згідно з яким втручання у процесуальну діяльність прокурора осіб, які не мають на те законних повноважень, забороняється.
Пунктом 3 частини 2 статті 412 КПК України передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою. В даному випадку участь прокурора у судовому провадженні є обов`язковою. Отже судовий розгляд цього кримінального провадження без участі визначеного в установленому законом порядку прокурора є неможливим.
Відповідно до ст. 314 КПК України встановлення осіб і перевірка повноважень учасників кримінального провадження, перевірка відповідності обвинувального акта вимогам цього Кодексу, в тому числі, чи затверджений (підписаний) обвинувальний акт уповноваженим прокурором, віднесено до компетенції суду першої інстанції в підготовчому судовому засіданні. Пунктом третім частини третьої статті 314 КПК України передбачено право суду в підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України. Зокрема, він має бути складений слідчим і затверджений прокурором або складений прокурором. До нього також має бути приєднаний реєстр матеріалів досудового розслідування.
В ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 18.12.2014, якою залишено без змін ухвалу Виноградівського районного суду від 23.10.2014 про повернення прокуророві обвинувального акту щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_12 з цієї ж підстави, зазначено, що станом на час розгляду Виноградівським районним судом кримінального провадження щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_12 після скасування Апеляційним судом Закарпатської області вироку цього суду щодо них від 10.07.2014, прокурор не довів, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні був затверджений уповноваженим прокурором, і що передбачене ст. 80 КПК України право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявити відвід прокуророві за наявності підстав, передбачених ст. 77 цього Кодексу, було забезпечено.
Постанова, якою керівник прокуратури Виноградівського району визначив прокурора, групу прокурорів для здійснення повноважень прокурора у даному кримінальному провадженні, суду до цього часу не надана: в матеріалах кримінального провадження її немає, в реєстрі матеріалів досудового розслідування вона не згадується. Прокурор ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні такої постанови суду також не надав, чим позбавив суд можливості переконатись в обсязі своїх процесуальних повноважень, зокрема щодо затвердження обвинувального акта, виконання обов`язків, необхідних для виконання функції підтримання державного обвинувачення або відмови від нього. За таких обставин суд не мав підстав для висновку, що відповідна посадова особа в установленому законом порядку визначена керівником органу прокуратури для здійснення повноважень прокурора у даному кримінальному провадженні.
З наведених підстав Апеляційний суд приходить до висновку, що без усунення зазначених в ухвалі суду першої інстанції невідповідностей обвинувального акта вимогам КПК України суд позбавлений можливості провести судовий розгляд і ухвалити рішення, яка відповідало б вимогам законності.
Твердження прокурора про те, що суд першої інстанції за відсутності матеріалів кримінального провадження, які до суду не направлялись, не мав можливості з`ясувати особу прокурора у кримінальному провадженні, уповноваженого керівником прокуратури в установленому законом порядку; був не в змозі робити висновки щодо законності дій слідчого і прокурора та перевіряти, чи усунуті ними недоліки, вказані в ухвалі від 23.10.2014, а також про те, що до суду направлено не обвинувальний акт затверджений 31.07.2013 прокурором ОСОБА_11 , повернутий прокуророві ухвалою від 23.10.2014, а інший: складений та затверджений 31.01.2015 прокурором ОСОБА_10 , не позбавлені підстав, однак вони не спростовують, а навпаки, підтверджують викладені в ухвалі судження і висновки.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, ухвалу Виноградівського районного суду від 22.06.2015, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 повернуто прокуророві, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.
Судді