Номер провадження: 11-кп/785/861/15
Номер справи місцевого суду: 521/1999/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю учасників судового провадження:

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника адвоката - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі матеріали кримінального провадження №0000478 від 06.10.2014 року за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на вирок Малиновського районного суду Одеської області від 24.04.2015 року щодо,-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великодолинське, Овідіопольського району, Одеської області; офіційно не працевлаштованого; не одруженого; мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

встановив:
вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2015 року обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначене покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень. Міра запобіжного заходу ОСОБА_8 вироком суду не обиралася. Доля речових доказів вирішена у відповідності до положень ст.100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим за те, що, він, в період часу з 02.07.2014 року по 07.07.2014 року, проник до квартири АДРЕСА_2 звідки таємно викрав майно ОСОБА_9 , а саме банківську картку «Имексбанк», яка не має вартості; майно ОСОБА_10 , а саме банківську картку «Имексбанк», яка не має вартості, з якої в подальшому зняв гроші у сумі 500 гривень; майно ОСОБА_11 , а саме 1200 доларів США, що згідно курсу НБУ дорівнювало 14388 гривням, а всього на загальну суму 14888 гривень.

Державний обвинувач по справі - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, не оспорюючи встановлені судом обставини та кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення, прокурор зазначає, що при оголошенні вироку судом не було надано оцінки обставинам, що ОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин, під час досудового слідства на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від надання показів, винним себе визнав лише на останньому засіданні перед судовими дебатами, але суд цього не врахував та необґрунтовано призначив йому надто м`яке покарання.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні - не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі; заслухавши адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора та просили вирок залишити без зміни; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в повному обсязі, та ці обставини ніким не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання, апеляційний суд виходить з наступного.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання за вироком суду із застосуванням ст. 69 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання, а саме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, та буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Положення ст. 69 КК України передбачають можливість призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою особу визнано винною за наявності декількох пом`якшуючих покарання обставин з урахуванням даних про особу. При цьому пом`якшуючі обставини можуть стосуватись лише події злочину та особи винного.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , згідно ст. 65 КК України врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України та п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті. Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку. Вказані вимоги закону районним судом в цілому були виконанні.

Відповідно до положень ст. 66 КК України місцевий суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання: щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяних збитків та відсутність претензій з боку потерпілих, а також те, що він публічно вибачився перед потерпілими. Згідно положень ст. 67 КК України районний суд не знайшов обставин, які обтяжують покарання.

Разом з цим, апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи прокурора, що районний суд безпідставно визнав обставиною, яка пом`якшує покарання те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину. Даний висновок суду не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 під час досудового розслідування не давав показів щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, що не може вважатися сприянню розкриттю злочину. З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зміни вироку, шляхом виключення з мотивувальної частини вироку вказівки районного суду на активне сприяння розкриттю злочину, як на обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор пояснив суду, що за результатами судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, потерпілі заявили суду, що не мають претензій до обвинуваченого ОСОБА_8 , та не заперечували проти застосування положень ст. 69 КК України при призначенні йому покарання, та більш того просили суд закрити провадження в зв`язку з примиренням. Вказані обставини підтверджуються журналом судового засідання та записом фіксації судового процесу в суді першої інстанції (а.с.53-55). На думку апеляційного суду, вказані обставини також свідчать про правильний висновок районного суду щодо виду та міри покарання призначеному обвинуваченому.

Доводи прокурора про те, що під час досудового слідства на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від надання показів, та винним себе визнав лише на останньому засіданні перед судовими дебатами, та ці обставини не були враховані районним судом, на думку апеляційного суду є безпідставними. Використання обвинуваченим свого права на відмову не говорити з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися від їх дачі закріплене ст. 63 Конституції України та п. 4 ч. 3 ст. 42 КПК України, і використання цього права не може враховуватися судом при призначенні покарання.

Приймаючи до уваги те, що в своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, прокурор фактично не заперечував законність застосування районним судом при призначенні покарання положень ст. 69 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що виключення апеляційним судом одної обставини, яка пом`якшує покарання не впливає законність та обґрунтованість застосування районним судом вказаної норми кримінального закону. Наведені у вироку інші пом`якшуючи обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому районний суд обґрунтовано застосував ст. 69 КК України та призначив покарання, яке в даному конкретному кримінальному провадженню, не є м`яким або не справедливим для обвинуваченого, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому підстав для скасування вироку апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на вирок Малиновського районного суду Одеської області від 24.04.2015 року задовольнити частково.

Вирок Малиновського районного суду Одеської області від 24.04.2015 року відносно ОСОБА_8 , засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання суду на активне сприяння обвинуваченого розкриттю злочину, як на обставину яка пом`якшує покарання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду
Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4