АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0006834 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

раніше судимого: - 18.11.2014 Святошинським районним судом м. Києва

за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

- 06.01.2015 Подільським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК

України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений

від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, -

по обвинуваченню за ч.1 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.01.2015, призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього певних обов`язків, з іспитовим строком на 3 роки.

______________________

Справа № 11-кп/796/1477/2015 Категорія: ч.1 ст. 185 КК України
Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1 .

Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 02.08.2014 приблизно об 11 год. 50 хв., знаходячись в масажному кабінеті спортивного клубу «Star Energy», що розташований по пр. Перемоги, 104-Б в м. Києві, помітив відчинену шафу, звідки, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, викрав майно ОСОБА_9 , а саме: сумочку «Adidas» з грошима, зарядним пристроєм до телефону, навушниками, гаманцем, сумочкою та ключами, а всього на загальну суму 4050 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на незаконність вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (ч.4 ст. 70, ст. 71 КК України) та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України вирок Подільського районного суду м. Києва від 06.01.2015 виконувати самостійно.

Вказує, що до постановлення вироку Подільського районного суду м. Києва від 06.01.2015 ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна. За злочин, який обвинувачений вчинив 02.08.2014 Святошинський районний суд м. Києва призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі та всупереч ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України, незаконно визначив остаточне покарання шляхом поглинення покарання призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.01.2015, який необхідно виконувати самостійно.

Враховуючи конкретні обставини провадження, законодавчу заборону на поглинення чи складання реального покарання та покарання, призначеного із застосуванням ст. 75 КК України, вважає, що обвинуваченому призначено явно несправедливе покарання за сукупністю злочинів внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а із застосуванням судом ч.4 ст. 70 КК України погодився, обвинуваченого, який заперечив проти апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні, а саме таємному викраденні чужого майна, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджені у суді в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України, не перевіряються.

За встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України є правильною.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.4 ст. 70, ст. 71 КК України, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, прокурор вказує, що до постановлення вироку Подільського районного суду м. Києва від 06.01.2015, ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна. За злочин, який обвинувачений вчинив 02.08.2014, Святошинський районний суд м. Києва призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі. Та в подальшому, на підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.01.2015, остаточно призначив покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, злочин за цим вироком, був вчинений ОСОБА_5 вперше, а саме 02.08.2014, тобто до вчинення злочину 29.10.2014, за який він засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.01.2015.

Таким чином, суд правильно застосував положення ч.4 ст. 70 КК України, оскільки це повністю відповідає вимогам Закону.

Покарання ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України, і є правильним.

Зокрема, при призначенні ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на спеціальних обліках не перебуває. обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і на цих підставах призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, із звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України, з чим колегія суддів погоджується.

Доводів для необхідності призначення ОСОБА_5 реального покарання без застосування ст. 75 КК України в апеляційній скарзі прокурора не наведено, а тому вона задоволенню не підлягає.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 залишити без задволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3