Справа № 694/1187/15-к Провадження №1-кп/694/95/15
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
на підставі угоди про примирення
23.07.2015 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він приблизно о 23 год. 00 хв. 02 червня 2014 року, перебуваючи в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав із бетонного парапету, який знаходиться всередині приміщення кафе-бару, належне ОСОБА_3 майно, а саме: мобільний телефон марки «Нокіа Е5» вартістю 1050 грн., одну сім-карту мобільного оператора «Київстар» вартістю 15 грн. та шкіряний чохол вартістю 120 грн., чим заподіяв ОСОБА_3 матеріальну шкоду на 1185 грн.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Під час досудового розслідування досягнуто згоди між потерпілим ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 щодо укладання угоди про примирення.
Ця угода укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України та містить наступні положення:
1. Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину, відшкодував потерпілому завдані збитки та зобов`язується вибачитись перед потерпілим ОСОБА_3 в судовому засіданні.
2. Потерпілий ОСОБА_3 претензій морального чи матеріального характеру до підозрюваного ОСОБА_4 не має.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
3. Підозрюваний ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є:
а) для підозрюваного чи обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України;
б) для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
4. Підозрюваному ОСОБА_4 зрозуміло, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ними Закону і будь-якого положення складеної угоди.
У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Угода про примирення підписана сторонами та разом із обвинувальним актом надійшла до суду.
Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд приходить до такого висновку.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у підготовчому судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.
Також, суд з`ясував у потерпілого ОСОБА_3 чи цілком він розуміє та роз`яснив йому наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Прокурор ОСОБА_5 вважає за можливе затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , як таку, що відповідає вимогам закону.
Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення із призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої в угоді міри покарання.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладену 29 червня 2015 року в м. Звенигородка Черкаської області.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази: мобільний телефон марки «Нокіа Е5», сім-карта мобільного оператора «Київстар» та шкіряний чохол, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_3 , залишити йому як законному володільцю (а.с. 13, 30).
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1