Справа № 750/608/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/29/2016
Категорія - ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.014.270.010.006.032, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 жовтня 2015 року, постановлений щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та проживаючої в АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2014 року та обрано остаточну міру покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Не погодившись з вироком місцевого суду захисник, в інтересах обвинуваченої, подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та ухвалити новий і визнати ОСОБА_7 не винуватою у пред`явленому обвинуваченні. Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження взагалі відсутні докази причетності ОСОБА_7 до скоєння інкримінованого їй злочину, а досудове розслідування та судове слідство проведені однобічно. Повністю проігноровані покази обвинуваченої про відсутність умислу у неї на крадіжку чужого майна, бо сумку потерпілої вона взяла внаслідок помилки. Суд першої інстанції посилається на допит свідка та потерпілої, при цьому не повністю викладає їх свідчення та з деяким викривленням обставин справи. Таким чином, і потерпіла, і свідок чітко вказують, що фактично єдиним джерелом їх обізнаності щодо подій правопорушення та обставин скоєння злочину є відеозапис з камер відеоспостереження магазину. Однак місцевий суд, з посиланням на ст. 89 КПК України, визнав оптичний диск з відеоматеріалами з камер відеоспостереження магазину та протокол огляду сумки та грошових коштів такими, що отриманні з порушеннями норм КПК України і тому недопустимими. Також з матеріалів взагалі не вбачається на підставі яких фактичних даних суд дійшов висновку щодо наявності умислу у його підзахисної на крадіжку чужого майна. Не були опитані інші два охоронники які також працювали в той день в магазині.

При розгляді справи судом І інстанції встановлено, що 03 листопада 2014 року, приблизно, в 16 год. 15 хв., ОСОБА_7 , знаходячись в магазині «Квартал» по вул. Шевченка, буд. 51, в м. Чернігові, із камери схову № 40 таємно викрала 2500 грн. грошей, які належали ОСОБА_9 ..

Заслухавши доповідача, прохання захисника та обвинуваченої задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України не визнала. У той же час вона не заперечувала, що із камери схову взяла сумку потерпілої і принесла до себе додому і тільки там, перевіривши вміст сумки, зрозуміла, що вона чужа.

До цих пояснень обвинуваченої колегія суддів, вслід за місцевим судом, ставиться критично і розцінює їх як намагання уникнути відповідальності. Обвинувачена не змогла пояснити, як вона, маючи при собі свою власну сумку, взяла ще одну, чужу, принесла її додому і тільки там, вивернувши весь її вміст, зрозуміла що сумка чужа.

Факт повернення обвинуваченою сумки до магазину пояснюється тим, що вона проживає в цьому ж будинку, часто там буває і усвідомлювала, що в магазині ведеться відеоспостереження.

У той же час пояснення потерпілої, яка є працівником магазину і тому залишила гроші в сумці, а сумку у камері схову, узгоджуються з матеріалами провадження. Підстав ставити під сумнів її показання нема.

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані досудовим слідством та місцевим судом за ч. 1 ст. 185 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні зазначеного у вироку діяння відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Також районним судом взято до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, суму грошових коштів, що були викрадені, відсутність цивільного позову потерпілої, що потерпіла не настоювала на суворій мірі покарання обвинуваченій, особу обвинуваченої: її вік, сімейний стан, освіту, стан здоров`я, відповідно даних, які надані прокурором та повідомлені самою обвинуваченою про тяжку хворобу, працює, відсутність будь-яких негативних характеристик у матеріалах провадження, не притягувалась до адміністративної відповідальності, але новий злочин вчинила в період звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Отже покарання, призначене обвинуваченій, відповідає характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненої нею, даним, що характеризують її особу і є достатнім та справедливим, тому підстав для скасування вироку місцевого суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4