У Х В А Л А
Іменем України
31 грудня 2015 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю: громадянина Республіки Польщі ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), захисника ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу адвоката ОСОБА_5 на наказ Міністерства юстиції України за №2453/5 від 30.11.2015р. про видачу (екстрадицію) ОСОБА_3 до Республіки Польща для виконання вироків судів, -

В С Т А Н О В И В :
29.12.2015р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 на наказ Міністерства юстиції України за №2453/5 від 30.11.2015р. про видачу (екстрадицію) ОСОБА_3 до Республіки Польща для виконання вироків судів.

У скарзі адвокат зазначає, що вищевказаний наказ був вручений його підзахисному - громадянину Польщі ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на початку грудня 2015р. без перекладу на польську мову, а йому як захиснику наказ було надано лише 22.12.2015р. саме на його запит, а отже строк на подачу скарги не пропущено.

З Наказом Міністерства юстиції України захисник не погоджується, оскільки при проведенні екстрадиційної перевірки не були враховані всі обставини, які перешкоджають видачі його підзахисного ОСОБА_3 до Республіки Польща, зокрема не в повній мірі з`ясовано питання про стан його здоров`я. Так, адвокат наголошує, що його підзахисний тривалий час хворіє на рак, проте дану хворобу при поміщенні до СІЗО не діагностували і відповідно не надали належного лікування, хоча він хворіє на цю хворобу з 2000р. і про це повідомляв.

На даний час стан здоров`я ОСОБА_3 перешкоджає його етапуванню до Республіки Польща, поза як хвороба може загостритись і викликати непередбачувані наслідки.

З урахуванням наведеного, посилаючись на рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Ухань проти України» (2008р.), «Сарбан проти Молдови» (2005р), «Алексанян проти Росії» (2008р.), «Євген Олексеєнко проти Росії» (2011р.), в яких суд наголошував на необхідність надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави, адвокат ОСОБА_5 просив поновити строк на оскарження та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 30.11.2015р. за №2453/5.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та громадянин Республіки Польща ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) скаргу підтримали і просили задовольнити. ОСОБА_3 наголошував на тому, що фактично лікарі СІЗО не розуміють його скарг на стан здоров`я, у зв`язку з тим, що не володіють польською мовою. Також зазначив, що він переніс ряд операцій пов`язаних з раком сечового міхура, останню з яких у 2013р., про що має медичну документацію польською мовою. Вважає, що при наявності такої хвороби він не може бути виданий до Республіки Польща.

Прокурор відділу Київської області ОСОБА_6 , який здійснює нагляд у галузі міжнародного співробітництва під час кримінального провадження, щодо задоволення скарги заперечував. Повідомив, що за результатами екстрадиційної перевірки, проведення якої було доручено Міністерством юстиції України саме прокуратурі Київської області, не встановлено обставин, які б перешкоджали видачі ОСОБА_3 до Республіки Польща для виконання вироків щодо нього. В тому числі під час перевірки отримано інформацію з медичної частини Київського СІЗО про те, що стан здоров`я ОСОБА_3 дозволяє його етапувати до Польщі. На підтвердження наданих пояснень прокурор надав копії документів щодо екстрадиційної перевірки, в тому числі і довідку з Київського СІЗО за жовтень 2015р. за підписом як начальника медичної частини так і начальника СІЗО про те, що загальний стан здоров`я ОСОБА_3 не перешкоджає його етапування.

Вислухавши осіб, які з`явились до розгляду скарги, вивчивши скаргу з долученими до неї документами, документи, надані прокурором, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. У разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

За ч.1 ст.591 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою.

З досліджених слідчим суддею документів встановлено, що наказ Міністерства юстиції України за №2453/5 від 30.11.2015р. про видачу (екстрадицію) ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Республіки Польща для виконання вироків судів Окружного суду Варшава Прага у Варшаві від 21.06.2011(засуджено до 4 років позбавлення волі за участь у організованій злочинній групі збройного характеру, розбій, вчинений за обтяжуючих обставин), та Окружного суду у Варшаві від 13.04.2013р. з урахуванням змін, внесених вироком Апеляційного суду у Варшаві від 25.07.2013 (засуджено до 7 років позбавлення волі за участь у організованій злочинній групі збройного характеру, розбій, вчинений за обтяжуючих обставин, незаконне заволодіння вогнепальною зброєю), прийнято за результатами екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Київської області.

Так, під час перевірки не встановлено обставин, передбачених ст.589КПК України, для відмови у видачі (екстрадиції) особи.

Згідно положень вказаної статті Кодексу у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1)особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Під час перевірки було встановлено, що: - ОСОБА_3 не є громадянином України та не має статусу біженця, за станом здоров`я протипоказань до його етапування не має; - не сплинули строки давності виконання обвинувальних вироків судів; - діяння, за вчинення яких визнано винним ОСОБА_3 , можуть бути кваліфіковані за ст.255 «Створення злочинної організації» Кримінального кодексу України (санкція від 5 до 12 років позбавлення волі), за ч.4 ст.187 «Розбій» Кримінального кодексу України (санкція від 8 до 15 років позбавлення волі) за ч.1 ст.263 «Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами" Кримінального кодексу України (санкція від 3 до 7 років позбавлення волі).

Тобто за результатами перевірки було встановлено, що злочини, за вчинення яких ОСОБА_3 засуджено у Республіці Польща є екстрадиційними, а підстави які б виключали можливість його видачі до вказаної країни на даний час відсутні.

При цьому виходячи з положень ч.4 ст.591 КПК України при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).

З урахуванням всього наведеного вище слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для скасування наказу Міністерства юстиції України від 30.11.2015р. на даний час відсутні. Жодних доказів на підтвердження того, що наявні підстави, які перешкоджають видачі ОСОБА_3 до Республіки Польща, ні захисником ОСОБА_5 , ні самим ОСОБА_3 на даний час не надано.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 372, 589, 591 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_5 на наказ Міністерства юстиції України за №2453/5 від 30.11.2015р. про видачу (екстрадицію) ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Республіки Польща для виконання вироків судів, - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва прокурором, особою, щодо якої прийнято рішення, її захисником чи законним представником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: