Єдиний унікальний номер 229/3512/14-к Номер провадження 11-кп/775/52/2016

В И Р О К
Іменем України
15 січня 2016 року Колегія суддів апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючогосудді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську кримінальне провадження
за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Донецької області ОСОБА_6
на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 17 вересня 2015 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівка Донецької області, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік та один місяць, з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах України строком на один рік.
ОСОБА_10 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 за епізодом відносно ОСОБА_12 та за ч.1 ст. 258-3 КК України та виправдано.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Дружківка Донецької області, українець, громадянин України, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину: ІНФОРМАЦІЯ_3 , освіта вища, не працює, раніше не судимий, зареєстрованийта проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік та один місяць, з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах України строком на один рік.
ОСОБА_11 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258-3 ч.1 КК України та виправдано.
Вироком встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили злочин за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_10 , який перебував на посаді інспектора з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування міста Дружківка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, згідно наказу начальника ГУМВС України в Донецькій області №138 о/с від 18.04.2014р., та обвинувачений ОСОБА_11 , який перебував на посаді інспектора з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування міста Дружківка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, згідно вищевказаного наказу начальника, маючи звання капітанів міліції, є працівниками правоохоронного органу, представниками влади та посадовими особами.

Так, відповідно до ст.2 Закону України «Про міліцію» основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку.

Згідно ч.2 ст. 10 цього Закону працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких, зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Згідно ч.1 ст. 11 цього Закону міліції для виконання покладених на неї обов`язків надається право вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень міліції.

Згідно Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №382 від 28.12.1991р., працівник органів внутрішніх справ України зобов`язаний мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися зі злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

28 травня 2014 року близько 16 години, знаходячись на перехресті вулиць Леніна та Радченко м.Дружківки Донецької області, під час несення служби, виконуючи службові обов`язки по дорожньому патрулюванню м.Дружківка, діючи в межах своїх службових повноважень, обвинувачені ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 та особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, після виявлення порушення водієм транспортного засобу ПДР України, зупинили транспортний засіб ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 . В ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, між водієм ОСОБА_7 та обнуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, виник словесний конфлікт на ґрунті невизнання ОСОБА_7 своєї вини в скоєнні адміністративного правопорушення. В цей час біля них зупинився автомобіль «Ніссан» червоного кольору з якого вийшли двоє озброєних осіб, яких оголошено у розшук за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.260 КК України. В ході спілкування, між ОСОБА_7 та двома озброєними особами, яких оголошено у розшук за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.260 КК України, виник словесний конфлікт, який згодом переріс в бійку між ними, в ході якої вищевказаними двома озброєними особами, потерпілому ОСОБА_7 невстановленим металевим предметом були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: забиту рану голови та садна плечових та правого ліктевого суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (понад шість днів, але не більше як три тижні 21 день).

Спостерігаючи за конфліктом між двома озброєними особами, яких оголошено у розшук за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.260 КК України, та ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи необережно, через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст.2, 10, 11 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, не вжили жодних заходів щодо запобігання та припинення протиправних дій двох озброєних осіб, яких оголошено у розшук за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.260 КК України, відносно потерпілого ОСОБА_7 , не забезпечили його особисту безпеку, та не захистили його права і свободи, законні інтереси, хоча мали реальну можливість виконати ці обов`язки в даній обстановці.

Невиконання обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, своїх службових обов`язків спричинили наслідки у вигляді тілесних ушкоджень заподіяних ОСОБА_7 двома озброєними особами, яких оголошено у розшук за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.260 КК України, та знаходяться у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Крім того, в цей же день приблизно о 16 годині 30 хвилин на місце події, на автомобілі «ГАЗель» марки «СОБОЛЬ» приїхали не встановлені слідством особи, у кількості 5 чоловік, одягнуті у камуфляжну форму, троє з яких були озброєні вогнепальною зброєю. Потерпілий ОСОБА_7 в цей час перебував в салоні свого автомобіля. Невстановлені слідством озброєні особи стали вимагати від ОСОБА_7 вийти з автомобілю, на що останній відповів відмовою. Після цього, один з озброєних осіб, за допомогою зброї, розбив переднє пасажирське вікно з метою відчинити двері. Потерпілий ОСОБА_7 дістав ніж та став чинити опір, після чого, озброєна невстановлена особа зробила один постріл з невстановленої вогнепальної зброї в ліву руку ОСОБА_7 , заподіявши йому наскрізне вогнепальне поранення лівої кисті, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (понад шість днів, але не більше як три тижні 21 день). В подальшому, на вимогу озброєних осіб, потерпілий ОСОБА_7 вийшов з автомобілю, та намагався втекти. Однак невстановлена озброєна особа з невстановленої вогнепальної зброї зробила два постріли в бік потерпілого ОСОБА_7 , заподіявши йому одне наскрізне вогнепальне поранення правого стегна з осколковим переломом діафиза стегнової кістки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Після цього, невстановлені озброєні особи затягли ОСОБА_7 до автомобіля «Соболь» та відвезли його до приміщення відділу Державної Служби Охорони в м.Дружківка за адресою: Донецька область, м.Дружківка вул. Культурна 3, звідки на автомобілі швидкої допомоги потерпілий був доставлений до центральної міської лікарні м.Дружківка. Весь цей час, обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, знаходячись безпосередньо біля місця події, діючи необережно, в порушення вимог Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, не запобігли та не припинили неправомірні дії п`ятьох невстановлених озброєних осіб відносно потерпілого ОСОБА_7 , не забезпечили його особисту безпеку, та не захистили його права і свободи, законні інтереси, через несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, хоча мали реальну можливість виконати ці обов`язки в даній обстановці.

Невиконання обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, своїх службових обов`язків спричинили тяжкі наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, завданих потерпілому ОСОБА_7 невстановленими озброєними особами, та знаходяться у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

У апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 вказує, що суд безпідставно виправдав обвинувачених за ч.1 ст.258-3 та перекваліфікував їх дії з ч.3 ст.365 КК на ч.2 ст.367 КК та призначив м?яке покарання. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд не дав належної оцінки показанням потерпілого та свідків, іншим доказам по справі, які в сукупності підтверджують те, що ОСОБА_13 і ОСОБА_14 вступили до терористичної організації «ДНР», 28 травня 2014 року вони діяли узгоджено з озброєними членами вказаної організації при вчинені нападу на потерпілого ОСОБА_15 , застосовуванні до останнього насильства та незаконному затриманні. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_13 та ОСОБА_14 винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.258-3 та ч.3 ст.365 КК та призначити їм покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, позбавленням права займати посади у правоохоронних органах та позбавленням спеціального звання капітан міліції.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_7 , якій підтримав доводи апеляційної скарги прокурора , захисників та обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які вважали, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню , дослідивши при апеляційному розгляді докази по справі, про дослідження яких заявили клопотання сторони, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги кримінального процесуального законодавства суд першої інстанції при ухваленні вироку не виконав.

Суд, обґрунтовуючи у вироку висновки про безпідставність обвинувачення ОСОБА_13 і ОСОБА_14 у перевищенні влади і службових повноважень та перекваліфікацію їх дій по епізоду від 28 травня 2014 року з ч.3 ст.365 КК на ч.2 ст.367 КК, послався на те, що відсутні докази узгодженості дій ОСОБА_13 і ОСОБА_14 з іншими особами, які завдали потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження, та докази того, що обвинувачені приймали активну участь у побитті потерпілого та сприяли його незаконному затриманню та застосуванню щодо нього вогнепальної зброї.

При цьому суд визнав недостовірними і такими, що суперечать іншим доказам по справі, показання потерпілого ОСОБА_16 , який стверджував, що саме обвинувачені викликали на місце події членів терористичної організації братів ОСОБА_17 , що спільно з останніми ОСОБА_13 і ОСОБА_14 застосовували до нього насильство, а ОСОБА_13 бив його твердим предметом, схожим на пістолет, по голові; що за ініціативою обвинувачених з метою його незаконного затримання та залучення до примусових робіт були викликані інші члени терористичної організації, так звана «оперативна група», озброєні автоматом, карабіном та пістолетом; що Нетреба разом з одним з членів так званої «оперативної групи» вчиняв активні дії, щоб проникнути в автомобіль і витягти його звідти, для чого розбив скло правих задніх дверей автомобіля.

Суд послався на показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 як очевидців події, які не бачили, щоб ОСОБА_13 та ОСОБА_14 застосовували насильство до потерпілого, і розцінив їх як такі, що спростовують показання ОСОБА_16 .

Проте, така оцінка доказів є необ`єктивною і однобокою. Як вбачається з показань вказаних свідків, ні одна з них не була свідком події з початку і до кінця. Крім свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , янші свідки, як видно з їх показань, наблюдали за подією з значної відстані, з різних напрямків та епізодично.

Колегія суддів звертає увагу на те, що показання ОСОБА_16 є послідовними, повними, логічними і, в основному узгоджуються, з іншими доказами по справі.

Так, як видно з протоколу слідчого експерименту, при його проведенні ОСОБА_16 впевнено на місці події розповів про протиправні дії щодо нього ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , про те, що вони своїми діями допомогли озброєними членами терористичної організації у заподіянні йому тілесних ушкоджень та незаконному затриманні.

Не тільки потерпілий, а і свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_26 вказують на те, що ОСОБА_13 і ОСОБА_14 сприяли діям двох осіб, яких вони знають як братів ОСОБА_27 і які були одними з лідерів терористичної організації, що діяла у м.Дружківка; поведінка і характер дій ОСОБА_13 і ОСОБА_14 на місці події дали цим свідкам підстави для впевненого висновку, що обвинувачені також не тільки не чинили опору озброєними особами, що прибули на місце події останніми, затримували потерпілого і стріляли в нього, а і допомагали останнім.

Отримані у результаті проведення огляду місця події та огляду автомобіля дані, зокрема виявлені пошкодження скла як передніх, так і задніх дверей з правої сторони, висновки судово-медичної експертизи про локалізацію та характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень повністю узгоджуються з показаннями потерпілого та вказаних свідків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Суд першої інстанції вимоги ст.94 КПК не виконав.

Висновки суду про перекваліфікацію дій ОСОБА_13 і ОСОБА_14 з ч.3 ст. 365 на ч.2 ст.367 КК по епізоду від 28 травня 2014 року не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки висновки суду про відсутність у діях обвинувачених ознак перевищення влади і службових повноважень і визнання, що їх діяння містять ознаки службової недбалості, є безпідставними і не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, при цьому суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Також з порушенням вимог ст.ст.370, 374 КПК судом першої інстанції ухвалено виправдувальний вирок у відношенні ОСОБА_13 і ОСОБА_14 по обвинуваченню їх у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК.

Відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Вирок суду не відповідає вказаним вимогам кримінального процесуального закону.

Висновок суду першої інстанції, що доказів спілкування ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з особами, які входили до озброєного угрупування, що здійснювали терористичну діяльність у м.Дружківка, стороною обвинувачення не надано, є помилковим і не відповідає фактичним обставинам справи. Суд безпідставно вказав у вироку, що докази на підтвердження сприяння обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в діяльності терористичній організації в матеріалах кримінального провадження відсутні.

При цьому суд у вироку вказав, що сторона обвинувачення надала тільки два докази на підтвердження вчинення обвинуваченими злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК показання свідка ОСОБА_28 та дані огляду особистого телефону Нетреби. Суд визнав ці докази недостатніми для висновку про винність ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

Проте, суд першої інстанції і у цьому разі не виконав вимог ст.94 КПК та не оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. На порушення вимог ст.374 КПК суд не дав оцінки усім доказам, які були досліджені у судовому засіданні та вказували на сприяння ОСОБА_13 і ОСОБА_14 діяльності членів терористичної організації і не навів у вироку мотиви, з яких відкидає ці докази обвинувачення.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_29 вбачається, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та третій робітник ДАІ, зупинивши його як водія автомобіля, попередили його, що у разі, якщо він не буде їм підкорятися при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та продовжуватиме вимагати документального підтвердження правомірності їх дій, вони зроблять так, що він буде затриманий членами терористичного угруповання і притягнутий до примусової праці по копанню окопів. Цю погрозу він сприйняв як реальну, оскільки йому було відомо, що члени терористичного угрупування дійсно незаконно затримують мешканців міста, утримують їх у «підвалах» та примусово заставляють копати окопи або виконувати інші роботи по обладнанню блок-постів, тобто фортифікаційних споруд, які готувалися, щоб вести бойові дії з підрозділами українських збройних сил та Національної гвардії. З того факту, що члени терористичної організації двоє братів на прізвище ОСОБА_27 , коли приїхали на місце події, зразу, без попереднього спілкування з працівниками ДАІ, стали питати його, чому він себе поводить неналежно, не погоджується визнати себе винним у порушенні Правил дорожнього руху і не підкоряється вимогам працівників ДАІ, потерпілий зрозумів, що дії працівників ДАІ і членів терористичної організації братів ОСОБА_27 узгоджені і саме ОСОБА_13 і ОСОБА_14 повідомили останніх про попередні події та викликали їх на місце, тобто виконали погрозу передати його членам терористичної організації за нелояльну, з їх точки зору, поведінку. Як стверджує потерпілий, про це свідчать також такі факти: ОСОБА_13 відходив у сторону і комусь доповідав по мобільному телефону про подію, а ОСОБА_14 покинув на службовому автомобілі місце події і був відсутній близько 15 хвилин. Повернувся він на автомобілі з боку, де знаходився штаб терористичної організації. Брати Зінов`єви прибули на власному автомобілі через кілька хвилин після повернення ОСОБА_14 і були озброєні пістолетами. Йому достовірно відомо, що брати Зінов`єви у травні 2014 року здійснювали функції влади у складі терористичної організації у м. Дружківка від імені «Донецької народної республіки». Про те, що саме за викликом ОСОБА_13 і ОСОБА_14 приїхали члени терористичної організації брати Зінов`єви з метою його затримання і долучення до примусової праці, свідчить поведінка ОСОБА_13 , який зразу спитав у ОСОБА_27 , чому вони прибули самі без «оперативної» групи і заявив, що його, потерпілого ОСОБА_29 , треба затримати і заставити рити окопи. На це питання брати відповіли ОСОБА_13 , що бійці «оперативної» групи зайняті та прибудуть через деякий час. Коли брати Зінов`єви здійснили спробу самі затримати його, він став активно протидіяти, і тоді ззаду, очевидно для нього з метою допомогти членам терористичної організації, на нього накинулися працівники ОСОБА_30 і можливо ОСОБА_14 . В цей момент він отримав удари по голові твердим металевим предметом. Брати Зінов`єви у цей момент знаходились попереду нього. Удари по голові твердим предметом, яким, як йому здалося, був пістолет, наносилися ззаду і, як він зрозумів, їх наносив ОСОБА_13 . Коли прибула «оперативна» група четверо одягнутих у камуфльовану форму та озброєних автоматом, карабіном та пістолетом осіб, які, очевидно, були членами терористичної організації, він зміг закритися у власному автомобілі на переднє пасажирське місце. Один з бойовиків став розбивати скло передньої правої двері. У цей момент ОСОБА_13 якимсь твердим предметом розбив скло задньої правої двері автомобіля і намагався її відчинити. Ці дії ОСОБА_13 у момент, коли один з озброєних бійців «оперативної» групи намагався змусити його вийти з автомобіля і вистрелив йому у руку, він розцінює, як пряму допомогу з боку ОСОБА_13 членам терористичної організації по застосуванню до нього насильства та його незаконному затриманню. Саме так він розцінює і дії обвинуваченого ОСОБА_14 , який у момент, коли він вискочив з свого автомобіля і намагався забігти за автомобіль ГАІ, щоб втекти від озброєних осіб, не бути у зоні обстрілу і уникнути насильства, навмисно перетнув йому шлях і, розкинувши в сторони руки, намагався зупинити. Внаслідок таких активних дій ОСОБА_14 він вимушений був бігти в інший бік і від пострілу, який здійснив один з членів «оперативної» групи, отримав тяжке вогнепальне поранення правої ноги. Після цього він був затриманий і насильно, з зав`язаними за спину руками, доставлений до приміщення, де знаходився штаб терористичної організації у м. Дружківці.

З показань свідка ОСОБА_31 , яка була безпосереднім очевидцем подій, вбачається, що 28 травня 2014 року біля 16 години вона йшла до перукарні «Чародійка» та побачила службову машину працівників ДАІ марки ВАЗ зеленого кольору, та машину ОСОБА_27 , які знаходилися по вулиці ОСОБА_32 біля дитячої бібліотеки. Рядом з машинами стояли брати ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , потерпілий та ОСОБА_13 . Ще двоє працівників ОСОБА_35 знаходилися у своєму службовому авто. Зінов`єви почали бити потерпілого спочатку руками, а потім і ногами, а ОСОБА_13 все знімав на відеокамеру. Потім ОСОБА_36 дістав пістолет та почав ним бити потерпілого по голові. Вона втрутилася у конфлікт, стала їх розтягувати. Зінов`єви стали їй погрожувати. Вона зверталась до ОСОБА_13 , як працівника міліції, просила припинити незаконні дії, але той їй відповів, що так треба, оскільки потерпілий вів себе неналежним чином. При цьому ОСОБА_13 не давав потерпілому відступити і підштовхував останнього в сторону ОСОБА_27 . Характер дій ОСОБА_13 , як вона їх сприймала, свідчить про те, що він таким чином допомагав ОСОБА_27 продовжувати бити потерпілого.

Свідок ОСОБА_31 також пояснила, що після того, як потерпілий був поранений і затриманий, усі машини: дві машини з озброєними членами терористичного угрупування, машина потерпілого, якою керував один з бойовиків, та машина ДАІ, у якій були ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та третій працівник міліції, кортежем поїхали у напрямку штабу так званої «ДНР» у м.Дружківка, що знаходився за виконкомом у будинку бувшої дитячої музичної школи, і який на той час мешканці міста вже називали «гестапо». Коли вона подзвонила у міліцію, щоб повідомити про напад на потерпілого, і сказала, що при цьому були присутні працівники ОСОБА_37 та інші, а напад вчинили брати Зінов`єви, черговий міліції їй повідомив, що останні знаходяться у добрих особистих стосунках з начальником відділу внутрішніх справ міста, а тому міліція не стане втручатися. Крім того, вказаний свідок дала впевнені показання, що неодноразово бачила, як автомобіль ДАІ під керуваннями Нетреби стояв на дорозі і чергував в кількох метрах попереду блокпоста на мосту, на якому чергували озброєні члени так званої «ДНР». Як впевнена свідок, такі дії ОСОБА_13 і інших працівників ДАІ м. Дружківки, що чергували з ним, давали їй, як мешканцю міста, підстави для висновку, що останні діяли узгоджено з сепаратистами і бійцями так званої «ДНР», були, як зазначила свідок, у них на «підхваті».

Свідок ОСОБА_38 пояснила суду, що 28 травня 2014 року, проходячи площею ОСОБА_39 , вона почула крики ОСОБА_18 та побачила машину ОСОБА_35 сірого кольору разом з працівниками міліції, машину ОСОБА_27 , та хлопця у якого з голови текла кров. Працівники ДАІ спостерігали за цим, а ОСОБА_13 , все що відбувалося, знімав на відеокамеру. Працівників ДАІ було троє: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та третій, якого вона не знає. Вона не бачила, щоб працівники ОСОБА_35 наносили потерпілому удари. Сама вона не бачила моменту спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Потерпілий просив допомоги, однак працівники ОСОБА_35 не намагалися йому допомогти. Групу озброєних осіб викликав особисто ОСОБА_40 . Брати ОСОБА_41 і ОСОБА_42 їй відомі, як одні з лідерів збройного угрупування так званої «ДНР» у місті, вони організовували обладнання блокпостів і займались грабежами, забирали у мешканців міста майно. На початку травня 2014 року Зінов`єви особисто заволоділи її автомобілем і заявили, що її автомобіль буде направлено у місто Слов`янськ для використання у бойових діях проти українських сил правопорядку. З поведінка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та третього працівника ДАІ були видно, що вони особисто знають братів ОСОБА_27 і що останні та інші озброєні члени так званої «ДНР» діяли за згодою і підтримкою працівників міліції. Коли потерпілий намагався втекти від озброєних осіб, шлях до втечі йому перекривала машина ДАІ та працівники ОСОБА_35 , що стояли біля автомобіля. Свідок також пояснила, що після того, як потерпілий був поранений і затриманий, усі машини: дві машини з озброєними членами терористичного угрупування, машина потерпілого, якою керував один з бойовиків, та машина ДАІ, у якій були ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та третій працівник міліції, кортежем поїхали у напрямку штабу так званої «ДНР» у м.Дружківка. Їй, як мешканці м. Дружківка, відомо, що з кінця квітня до початку липня 2014 року владу у місті захопили озброєні члени так званої «ДНР», які заявили про непідкорення владі Української держави, встановили блокпости; міліція номінально існувала, але більшість працівників міліції підтримували владу так званої «ДНР» і фактично допомагали сепаратистам.

Вказаним вище показанням потерпілого і свідків суд першої інстанції не дав належної оцінки.

Матеріали справи містять документи, які були досліджені як докази, - висновок службової перевірки МВС про дії працівників Дружківського міського відділу внутрішніх справ у період з середини квітня 2014 року до 5 липня 2014 року, коли на території м. Дружківки діяли члени терористичної організації так званої «ДНР», та доповідну начальника Дружківського ВДАІ про злочинні дії 17 квітня 2014 року у місті Дружківці великої групи озброєних членів терористичної організації проти працівників правоохоронних органів України. З показань потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_38 , ОСОБА_28 також вбачається, що в період з середини квітня 2014 року по 5 липня 2014 року на території міста Дружківка діяла терористична організація під назвою «Донецька народна республіка». На території міста члени цієї організації, будучи озброєними, фактично захопили владу і їх дії були направлені проти органів державної влади України та її правоохоронних органів, вони здійснювали збройні напади, захоплювали заручників, заволодівали майном громадян; були захоплені приміщення органів місцевого самоврядування та органів державної влади, на приміщеннях міської Ради, міського відділу внутрішніх справ та інших установ були зняті прапори України та вивішені прапори іншої держави або так званої «Донецької народної республіки»; громадяни України, які виступали за єдність держави і проти відділення окремих районів Донецької області від України, переслідувались; були встановлені блок-пости та готувались інші польові фортифікаційні споруди для збройного спротиву органам правопорядку, а до мешканців міста застосовувалося незаконне покарання у вигляді примусової участі по будівництву польових фортифікаційних споруд-окопів. Цим доказам суд першої інстанції також не дав належної оцінки.

Показання свідка ОСОБА_43 та дані огляду мобільного телефону Нетреби, який містив серед абонентів обвинуваченого телефон члена терористичної організації ОСОБА_44 , суд мав оцінити у сукупності з наведеними вище доказами, проте не зробив цього.

Крім того, суд не взяв до уваги і не дав оцінки тим показанням свідка ОСОБА_43 , які вказують на те, що ОСОБА_13 сприяв діяльності осіб, які керували тими підрозділами так званої «ДНР», які здійснювали терористичну діяльність у м. Дружківка. З показань вказаного свідка вбачається, що наприкінці червня 2014 року члени терористичної організації у м. Дружківці незаконно затримали її чоловіки і заволоділи їх майном. За порадою знайомих, 1 липня 2014 року вона, що дізнатися про долю чоловіка, пішла на прийом до особи на ім`я « ОСОБА_45 », як їй сказали,він є керівником озброєного підрозділу терористів, які захопили владу у м.Дружківці від імені «Донецької народної республіки». У штабі бойовиків вона чекала у черзі у коридорі прийму перед кабінетом « ОСОБА_46 », двері до якого були відкриті. Побачила, як без черги прямо у кабінет пройшли начальник ДАІ м. Дружківки ОСОБА_47 та працівник ДАІ ОСОБА_48 . Вони привітались з керівником терористичного угруповання як з начальником, віддавши військове привітання, та доповіли, що по службі все спокійно, обстановка нормальна. Подальшу розмову вона не почула, проте на протязі приблизно 3 хвилин « ОСОБА_49 », ОСОБА_50 і ОСОБА_13 щось обговорювали. Виходячи з кабінету, ОСОБА_50 і ОСОБА_13 попрощались з « ОСОБА_51 » як з давно знайомою людиною.

Таким чином, суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, та за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку у частині виправдання обвинувачених за ч.1 ст.258-3 КК не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші.

При призначенні покарання ОСОБА_13 і ОСОБА_14 суд першої інстанції неправильно застосував кримінальний закон, помилково застосувавши вимоги ст.69 КК і призначивши покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією відповідної статті закону про кримінальну відповідальність. Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. Висновки суду, що у кримінальному провадженні відносно обох обвинувачених існують кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не відповідають фактичним обставинам справи. У результаті розгляду кримінального провадження у апеляційному порядку суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що по кримінальному провадженню відсутні будь-які обставини, що істотно знижують тяжкість вчиненого злочину. Так, обвинувачені ОСОБА_13 і ОСОБА_14 не визнали себе винними і не проявили ознак каяття за вчинене. Наведені судом першої інстанції у вироку обставини, як такі що пом`якшують покарання: наявність у обвинуваченого ОСОБА_10 чисельних державних відзнак та почесних грамот за бездоганну службу в органах МВС України, його позитивні характеристики за місцем роботи та місцем мешкання, наявність у обвинуваченого ОСОБА_11 державних відзнак за бездоганну службу в органах МВС України, його позитивні характеристики за місцем роботи та місцем мешкання, у дійсності є обставинами, що характеризують особи обвинувачених. Інші обставини, визнані судом першої інстанції у порядку ч.2 ст. 67 КК такими, що пом`якшують покарання: стан здоров`я матері ОСОБА_13 , яка потребує постійного лікування (т.2, а.с.110), наявність у ОСОБА_14 на утриманні малолітньої дитини, що потребує лікування (т.1, а.с.33, 34), стан здоров`я його матері, яка потребує стороннього догляду,(т.1, а.с.35, 36, 41), не утворюють такої сукупності, яка дає підстави для застосування вимог ст.69 КК.

Оскільки невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинувачених, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання, відповідно до вимог ст.411 КПК вирок суду у частині перекваліфікації дій ОСОБА_13 і ОСОБА_14 з ч.3 ст.365 на ч.2 ст.367 КК по епізоду від 28 травня 2014 року та засудження їх за ч.2 ст. 367 КК та у частині виправдання обвинувачених за ч.1 ст.258-3 КК підлягає скасуванню.

Вирок суду першої інстанції про виправдання Нетреби за ч.3 ст.365 КК за епізодом від 1 липня 2014 року відносно ОСОБА_12 в апеляційному порядку прокурором не оскаржено. Апеляційна скарга прокурора не містить доводів щодо необґрунтованості виправдувального вироку у вказаній частині обвинувачення. При судовому розгляді провадження у суді апеляційної інстанції прокурор також не заявляла таких доводів. Тому вирок у цій частині належить залишити без змін

Відповідно до вимог ст.420 КК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до передбачених кримінальним процесуальним законом підстав необхідно винести новий вирок у частині обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_52 по епізоду від 28 травня 2014 року за ч.3 ст.365 КК та у частині обвинувачення їх за ч.1 ст.258-3 КК.

Колегія суддів апеляційного суду

в с т а н о в и л а :

На початку квітня 2014 року на території Донецької області України особами, які знаходяться у розшуку, та невстановленими особами з метою насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено терористичну організацію, яка мала організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, була озброєна вогнепальною зброєю. Цілями цієї терористичної організації було вчинення актів тероризму з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, вплив на прийняття рішень органами державної влади та місцевого самоврядування на території Донецької області та привертання уваги громадськості до політичних поглядів зазначеної організації. Ці цілі досягались шляхом здійснення військових операцій, силовою підтримкою незаконно створених структур так званої «ДНР», придушенням опору населення на окупованій території, встановленням режиму військового стану, збройною протидією правоохоронним органам державної виконавчої влади України, свідомому, цілеспрямованому застосуванні насильства шляхом захоплення заручників, підпалів, убивств, тортур, залякування населення та органів влади або вчинення інших посягань на життя чи здоров`я ні в чому не винних людей або погрози вчинення злочинних дій з метою досягнення злочинних цілей.

12 квітня 2014 члени терористичної організації, кримінальні справи щодо яких знаходяться у окремому провадженні або особи яких невстановлені, з метою підтримки так званої «Донецької Народної Республіки», виконуючи поставлені вищестоящим керівництвом злочинні завдання, із застосуванням автоматичної та іншої вогнепальної зброї, провели заздалегідь розроблену терористичну операцію та здолавши опір співробітників правоохоронних органів України, захопили адміністративні будівлі органів місцевого самоврядування та органів державної влади України у містах кількох містах та районах Донецької області, у тому числі у місті Дружківка Донецької області.

ОСОБА_10 , перебуваючи на посаді інспектора з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування міста Дружківка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області згідно наказу начальника ГУМВС України в Донецькій області № 138 від 18.04.2014, маючи звання капітана міліції, та ОСОБА_11 , перебуваючи на посаді інспектора з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування міста Дружківка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області згідно наказу начальника ГУМВС України в Донецькій області № 138 від 18.04.2014, маючи звання капітана міліції, тобто являючись працівниками правоохоронного органу, представниками влади та посадовими особами, відповідно до ст.2 Закону України «Про міліцію» були зобов`язані запобігати та припиняти правопорушення, забезпечувати особисту безпеку громадян, захищати їх права і свободи, законні інтереси, запобігати та припиняти правопорушення, охороняти і забезпечувати громадський порядок та захищати власність від злочинних та кримінально протиправних посягань, а також, згідно присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №382 від 28.12.1991, мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися зі злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у період з кінця травня 2014 року до початку липня 2014 року, здійснюючи на території м. Дружківка Донецької області діяльність по охороні громадського порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, перевірці транспортних засобів та осіб, які ними керували, формально дотримуючись правил несення служби, встановлених МВС України, у дійсності надавали допомогу членами терористичної організації, які здійснили збройний захват влади у вказаному місті. Таким чином, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 сприяли діяльності терористичної організації.

28 травня 2014 на перехресті вул. Леніна та вул. Радченко у м. Дружківка Донецької області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, працівник УДАІ УМВС в Донецькій області, кримінальне провадження щодо якої знаходиться у окремому провадженні, будучи одягнені у форму працівників МВД України, здійснювали контроль за дотриманням правил дорожнього руху. В цей день о 16 годині вони зупинили транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_7 з приводу порушення ним правила дорожнього руху. Між ОСОБА_7 з одного боку і ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особою, справа у відношенні якого виділена в окреме провадження, виникла сварка щодо факту порушення правил дорожнього руху та правомірності дій працівників ДАІ.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи як особи, що свідомо сприяють діяльності терористичної організації, умисно перевищуючи владу і службові повноваження, вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, повідомили про поведінку ОСОБА_7 членів терористичної організації і з метою незаконного застосування до потерпілого ОСОБА_7 насильства та його затримання здійснили виклик на місце події так званої «оперативної групи», яка входила у склад терористичної організації та здійснювала терористичну діяльність у м. Дружківка Донецької області та складалась із осіб, які були озброєні вогнепальною зброєю.

Через незначний проміжок часу, в той же день, близько 16 години 20 хвилин, на місце події прибули двоє озброєних пістолетом членів терористичної організації, кримінальне провадження щодо яких знаходиться у окремому провадженні і яких оголошено у розшук. Вказані двоє осіб спільно стали наносити удари руками та пістолетом по різним частинам тіла та голові ОСОБА_7 .

ОСОБА_10 , діючи узгоджено з членами терористичної організації та ОСОБА_11 і іншим працівником УДАІ УМВС, побиття потерпілого фіксував на відеокамеру. Крім того, ОСОБА_10 ,умисно перевищуючи владу і службові повноваження, вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, допомагаючи двома особами, членами терористичної організації, застосовувати насильство, стояв позаду потерпілого і утримував його, не даючи останньому можливості відступити і уникнути побоїв. Внаслідок застосованого насильства ОСОБА_7 були спричинені забита рана голови, садна плеча та правого ліктьового суглоба, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. З метою уникнення побоїв ОСОБА_7 зміг сісти у салон свого автомобілю ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 і закрити двері транспортного засобу.

В той же день, 28 травня 2014 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин на місце події на автомобілі «ГАЗель» марки «СОБОЛЬ» приїхали не встановлені слідством особи, члени терористичної організації, у кількості 5 чоловік, одягнуті у камуфляжну форму, троє з яких були озброєні вогнепальною зброєю. Потерпілий ОСОБА_7 в цей час перебував в салоні свого автомобіля. Невстановлені слідством озброєні особи, погрожуючи застосувати вогнепальну зброю, тобто насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я, з метою незаконного затримання потерпілого, стали вимагати від ОСОБА_7 вийти з автомобілю, на що останній відповів відмовою. Після цього один з озброєних членів злочинної групи за допомогою зброї розбив переднє пасажирське вікно з метою відчинити двері. Обвинувачений ОСОБА_10 , сприяючи протиправній діяльності членів терористичної організації, також намагався відчинити задні праві двері автомобіля. Потерпілий ОСОБА_7 дістав ніж та став чинити опір, після чого, озброєна невстановлена особа зробила один постріл з невстановленої вогнепальної зброї в ліву руку ОСОБА_7 , заподіявши йому наскрізне вогнепальне поранення лівої кисті, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (понад шість днів, але не більше як три тижні 21 день). В подальшому, на вимогу озброєних осіб, потерпілий ОСОБА_7 вийшов з автомобілю та намагався втекти. Обвинувачений ОСОБА_11 , сприяючи протиправній діяльності членів терористичної організації, умисно перевищуючи владу і службові повноваження, вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, став на шляху потерпілого і перешкодив йому втекти. Невстановлена озброєна особа з невстановленої вогнепальної зброї зробила два постріли в бік потерпілого ОСОБА_7 , заподіявши йому одне наскрізне вогнепальне поранення правого стегна з осколковим переломом діафиза стегнової кістки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Після цього, невстановлені озброєні члени терористичної організації затягли ОСОБА_7 до автомобіля «Соболь» та відвезли його до приміщення відділу Державної Служби Охорони в м.Дружківка за адресою: Донецька область, м.Дружківка вул. Культурна 3, звідки на автомобілі швидкої допомоги потерпілий був доставлений до центральної міської лікарні м.Дружківка.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні заявив, що з доводами апеляційної скарги прокурора не згоден, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.258-3 ч.1, 365 ч.3 КК України, не визнав. У судовому засіданні пояснив, що він працював на посаді інспектора з технічного нагляду ВДАІ м.Дружківка. 28 травня 2014 року він разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_53 заступив на чергування. В цей день приблизно о 16 годині вони знаходилися на вул.Радченко напроти перукарні «Чародійка». Він знаходився у службовому автомобілі ВАЗ 2109 сіро-зеленого кольору державний номер НОМЕР_2 . Почувши сигнал трамвая, напарник зупинив ОСОБА_15 , який став обурюватися тим, що його зупинили, вимагав від них показати службові посвідчення, маршрутний лист та інші документи, відмовлявся надати інспектору ДАІ свої документи. ОСОБА_14 поїхав, щоб взяти пояснення від водія трамваю, а він знімав на відеокамеру поведінку ОСОБА_15 , щоби додати запис до адмінматеріалів. Відібравши у водія трамвая пояснення, ОСОБА_14 повернувся та почав складати протокол відносно водія ОСОБА_15 . В цей час підійшли брати Зінов`єви, у яких в кобурах були пістолети та стали з`ясовувати, що трапилося. Вони їм пояснили, що ОСОБА_15 порушив правила дорожнього руху і зараз відносно нього складається протокол. Між ОСОБА_27 та ОСОБА_15 виник словесний конфлікт, який переріс у бійку. Вони почали розтягувати їх, він впав на землю, а ОСОБА_54 отримав удар в обличчя. Потім конфлікт зупинився та ОСОБА_14 продовжив складати протокол. Потім він почув звук розбитого скла в автомобілі Ніссан, який належить ОСОБА_27 , та між ними знову почалася бійка Він побачив ОСОБА_15 з розбитою головою. В цей час під`їхала машина марки «Нива» та «Газель» з озброєними в формі людьми у кількості 5-6 осіб, які відтіснили їх у бік. ОСОБА_15 закрився у своїй машині, а озброєний чоловік у формі став вимагати від нього, щоб той відкрив двері, вийшов з автомобілю та ліг на землю. Цей озброєний чоловік прикладом автомата АК розбив скло автомобіля та намагався витягти ОСОБА_15 з його машини. ОСОБА_15 , знаходячись в своїй машині, відмахувався від нього ножем. В цей час він почув постріл з пістолету. ОСОБА_15 почав кричати, у нього на руці була кров. Потім ОСОБА_15 вибіг з машини і, тримаючи ніж, побіг в їх сторону. Озброєний чолові у формі став кричати йому, щоб ОСОБА_15 кинув ніж інакше він буде стріляти. Пролунав другий постріл, а потім ще один, від якого ОСОБА_15 впав на асфальт. Озброєні люди взяли ОСОБА_15 під руки та погрузили в машину «Газель», а також відібрали у нього відеокамеру та поїхали в сторону виконкому. Він разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_53 на службовому автомобілі поїхали в відділ ДАІ, де повідомили про цей випадок свого начальника Земського, а потім начальника Дружківського МВ. ОСОБА_54 також телефонував до чергової частини ОСОБА_55 . Вони не втручалися у цей конфлікт, оскільки не мали зброї, а їх тримали на відстані озброєні люди, він боявся за своє життя. ОСОБА_15 він ніяких ударів не наносив, не провокував, не ображав. Озброєних осіб, так званої, «ДНР» не викликав. Участь у діяльності терористичної організації «Донецька Народна Республіка» не приймав, на блокпостах «ДНР» не стояв, спільні чергування не проводив. Працював в органах МВС України з 10 січня 1993 року має державні нагороди, приймав безпосередню участь у порятунку співробітників спецпідрозділу ДАІ «Кобра» 17 квітня 2014 року. Щодо подій 01 липня 2014 року, то він нічого не може пояснити, оскільки з потерпілим ОСОБА_12 він не знайомий, в цей день він скутер під керуванням ОСОБА_12 не зупиняв.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні заявив, що з доводами апеляційної скарги прокурора не згоден, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.258-3 ч.1, 365 ч.3 КК України, не визнав. У судовому засіданні пояснив, що він працював на посаді інспектора з організації дорожнього руху ВДАІ м.Дружківка. З квітня 2014 року вони несли службу без табельної зброї. 28 травня 2014 року о 8 годині ранку він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_53 заступив на чергування на службовому автомобілі марки ВАЗ-2109 державний номер НОМЕР_2 . В цей день приблизно о 16 годині вони зупинилися на перехресті вулиць ОСОБА_32 та Леніна біля дитячої бібліотеки, напроти перукарні «Чародійка» та стали контролювати рух автотранспорту. Він побачив, як водій автомобілю ВАЗ-2103, рухаючись по вул.Леніна та повертаючи ліворуч на вул.Радченко, не надав переваги у русі трамваю. Інспектор ОСОБА_54 зупинив даний автомобіль, після чого представився та назвав водію причину зупинки його транспортного засобу. Між водієм ОСОБА_15 та інспектором ОСОБА_54 виник спір, оскільки водій не погодився з причиною зупинки. ОСОБА_15 висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою. Нетреба намагався задокументувати цей факт за допомогою відеокамери. Він сів у службовий автомобіль і поїхав до залізничного вокзалу, де відібрав у водія трамваю пояснення. ОСОБА_15 ознайомився з цими поясненнями, надав свої документи, після чого він став складати протокол. В цей час до них підійшли озброєні брати Зінов`єви, яки поцікавилися, що трапилося. Він сказав їм, що нічого не трапилося, він складає протокол відносно водія, який порушив правила дорожнього руху. Вони стали розмовляти з ОСОБА_15 , після чого між ними виникла сварка, яка переросла у бійку. Вони втрьох стали їх розтягувати та заспокоювати. Через деякий час між ОСОБА_27 та ОСОБА_15 знову виник конфлікт, який закінчився бійкою. Зі сторони магазину «АТБ» під`їхав автомобіль «Нива», з якого вийшли озброєні чоловіки з автоматами та пістолетами. ОСОБА_15 сів у свій автомобіль на праве переднє сидіння та зачинився. Один озброєний чоловік підійшов до них і наказав їм залишатися на місті, а інший підійшов до автомобілю ОСОБА_15 та став вимагати, щоб той вийшов з машини та ліг на землю, а потім розбив скло автомобіля потерпілого. ОСОБА_15 в цей час достав ніж і почав махати ним. Озброєний чоловік став погрожувати ОСОБА_15 прострелить йому руку, якщо він не кине ножа. ОСОБА_15 не реагував на його погрози, чоловік здійснив постріл, після чого прикладом автомата розбив заднє бокове скло в автомобілі та відкрив двері. ОСОБА_15 з ножем вибіг з автомобілю і побіг в їх сторону. Підбігши до нього, ОСОБА_15 спробував нанести йому удар ножем, після чого спробував сховатися за стовпом. Озброєний чоловік декілька разів повторив вимогу кинути ніж та лягти на землю, а потім зробив два постріли в біг потерпілого, в результаті чого ОСОБА_15 впав на асфальт. Озброєні люди підхопили його за руки та погрузили в свій автомобіль «Газель». Потім всі автомобілі разом з автомобілем ОСОБА_15 направилися в сторону площі Леніна. Він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_53 на службовому автомобілі поїхали до відділу ДАІ, де повідомили свого начальника Земського про дану подію. ОСОБА_15 вони не били. В конфлікт він не втручався, оскільки боявся за своє життя. Він просив озброєних осіб зупинитися, однак вони на його слова не реагували. ОСОБА_54 телефонував до чергової частини Дружківського МВ та повідомив про те, що трапилося. Участь у діяльності терористичної організації «Донецька Народна Республіка» він ніколи не приймав, на блокпостах «ДНР» не стояв, спільні чергування з ополченцями не проводив. Працював в органах МВС України з 15 серпня 2002 року. Про випадок 01 липня 2014 року він нічого пояснити не може, бо в цей час знаходився у відпустці.

Апеляційний суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.365 та ч.1 ст.258-3 КК підтверджується дослідженими у судовому засіданні судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції доказами.

З висновку службого розслідування МВС України(а.с.97-122 т.3), з довідки начальника ВДАІ м.Дружковки(а.с.201 т.2), з показань потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_38 , ОСОБА_28 ,вбачається, що в період з середини квітня 2014 року по 5 липня 2014 року на території міста Дружківка діяла терористична організація під назвою «Донецька народна республіка». На території міста члени цієї організації, будучи озброєними, фактично захопили владу і їх дії були направлені проти органів державної влади України та її правоохоронних органів, вони здійснювали збройні напади, захоплювали заручників, заволодівали майном громадян; були захоплені приміщення органів місцевого самоврядування та органів державної влади, на приміщеннях міської Ради, міського відділу внутрішніх справ та інших установ були зняті прапори України та вивішені прапори іншої держави або так званої «Донецької народної республіки»; громадяни України, які виступали за єдність держави і проти відділення окремих районів Донецької області від України, переслідувались; були встановлені блок-пости та готувались інші польові фортифікаційні споруди для збройного спротиву органам правопорядку, а до мешканців міста застосовувалося незаконне покарання у вигляді примусової участі по будівництву польових фортифікаційних споруд-окопів.

Згідно ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» тероризм - суспільно небезпечна діяльність, яка полягає у свідомому, цілеспрямованому застосуванні насильства шляхом захоплення заручників, підпалів, убивств, тортур, залякування населення та органів влади або вчинення інших посягань на життя чи здоров`я ні в чому не винних людей або погрози вчинення злочинних дій з метою досягнення злочинних цілей.

Згідно витягу з наказу начальника ГУ МВС України в Донецькій області №138о/с від 18.04.2014р. капітан міліції ОСОБА_11 був призначений з 1 квітня 2014 року інспектором організації дорожнього руху відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Дружківка управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Донецькій області. Капітан міліції ОСОБА_10 був призначений з 1 квітня 2014 року інспектором з технічного нагляду відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м.Дружківка управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Донецькій області.

Обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , як працівникам міського відділу внутрішніх справ і мешканцям міста Дружківка, було достовірно відомо, що з середини квітня і до початку липня 2014 року на території міста Дружківки діяли члени терористичної організації під зазвою «Донецька народна республіка», яка мала організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, була озброєна вогнепальною зброєю, що члени цієї терористичної організації чинять опір співробітникам правоохоронних органів України, захопили адміністративні будівлі органів місцевого самоврядування та органів державної влади України у місті Дружківка Донецької області.

Як вбачається з постової відомості розстановки нарядів дорожньо-патрульної служби за станом на 28.05.2014 року обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, заступили на службу 28.05.2014р. з отриманням спецзасобів ПР, БР, газ, технічного засобу Драгер «Беркут», радіостанції Вертеп-10. Табельна вогнепальна зброя ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження 28.05.2014р. не видавалась. (т.2, а.с.157).

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 122 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ПС-1 №400210 від 28.05.14р., пояснення водія трамваю ОСОБА_56 підтверджують, що саме 28 травня 2014 року приблизно о 16 годині відбулася подія кримінального правопорушення за участю обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_7 . Зазначений доказ узгоджується з поясненнями обвинувачених, потерпілого ОСОБА_7 .

З показань потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні вбачається, що 28 травня 2014 року приблизно о 15 годині 45 хвилин він після роботи їхав на своєму автомобілі марки ВАЗ-2103 додому. Біля дитячої бібліотеки на вул.Радченко він був зупинений працівниками ДАІ. Нетреба, ОСОБА_14 та третій робітник ДАІ, зупинивши його як водія автомобіля, попередили його, що у разі, якщо він не буде їм підкорятися при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та продовжуватиме вимагати документального підтвердження правомірності їх дій, вони зроблять так, що він буде затриманий членами терористичного угруповання і притягнутий до примусової праці по копанню окопів. Цю погрозу він сприйняв як реальну, оскільки йому було відомо, що члени терористичного угрупування дійсно незаконно затримують мешканців міста, утримують їх у «підвалах» та примусово заставляють копати окопи або виконувати інші роботи по обладнанню блок-постів, тобто фортифікаційних споруд, які готувалися, щоб вести бойові дії з підрозділами українських збройних сил та Національної гвардії. Нетреба відходив у сторону і комусь доповідав по мобільному телефону про подію, а ОСОБА_14 покинув на службовому автомобілі місце події і був відсутній близько 15 хвилин. Повернувся він на автомобілі з боку, де знаходився штаб терористичної організації. Через кілька хвили після повернення ОСОБА_14 на власному автомобілі прибули брати ОСОБА_33 і ОСОБА_34 , які були озброєні пістолетами. Йому достовірно відомо, що брати Зінов`єви у травні 2014 року здійснювали функції влади у складі терористичної організіції у м. Дружківка від імені «Донецької народної республіки». Зінов`єви, коли приїхали на місце події, зразу, без попереднього спілкування з працівниками ДАІ, стали питати його, чому він себе поводить неналежно, не погоджується визнати себе винним у порушенні Правил дорожнього руху і не підкоряється вимогам працівників ДАІ. Він зрозумів, що дії працівників ДАІ і членів терористичної організації братів ОСОБА_27 узгоджені і саме ОСОБА_13 і ОСОБА_14 повідомили останніх про попередні події та викликали їх на місце, тобто виконали погрозу передати його членам терористичної організації за нелояльну, з їх точки зору, поведінку. Нетреба спитав у ОСОБА_27 , чому вони прибули самі без «оперативної» групи і заявив, що ОСОБА_29 треба затримати і заставити рити окопи. На це питання брати відповіли ОСОБА_13 , що бійці «оперативної» групи зайняті та прибудуть через деякий час. Коли брати Зінов`єви здійснили спробу самі затримати його, він став активно протидіяти, і тоді ззаду на нього накинулися працівники ОСОБА_30 і можливо ОСОБА_14 . В цей момент він отримав удари по голові твердим металевим предметом. Брати Зінов`єви у цей момент знаходились попереду нього. Удари по голові твердим предметом, яким, як йому здалося, був пістолет, наносилися ззаду і, як він зрозумів, їх наносив ОСОБА_13 . У результаті вказаних дій йому розбили голову, ві відчував біль у інших частинах тіла. З метою уникнути подальшого побиття він зміг закритися у власному автомобілі, сівши на переднє пасажирське місце. У цей час на автомобілі «Соболь» прибула «оперативна» група п`ятеро одягнутих у камуфльовану форму та озброєних автоматами, карабінами та пістолетами осіб, які, як він зрозумів, були саме тією «оперативною» групою терористичної організації, про яку розмовляли між собою брати ОСОБА_27 та ОСОБА_13 . Один з бойовиків став розбивати прикладом автомата скло передньої правої двері. Один з бойовиків вистрелив йому в руку і заподіяв огнепальне поранення лівої кисті, після чого став кричати, що відкриє вогонь на ураження. У цей момент ОСОБА_13 якимсь твердим предметом розбив скло задньої правої двері автомобіля і намагався її відчинити. Він вимушений був вискочити з свого автомобіля і намагався забігти за автомобіль ГАІ, щоб втекти від озброєних осіб, не бути у зоні обстрілу і уникнути насильства. ОСОБА_14 навмисно перетнув йому шлях і, розкинувши в сторони руки, намагався зупинити. Внаслідок таких активних дій ОСОБА_14 він вимушений був бігти в інший бік і від пострілу, який здійснив один з членів «оперативної» групи, отримав тяжке вогнепальне поранення правої ноги. Після цього він був затриманий і насильно, з зав`язаними за спину руками, доставлений до приміщення, де знаходився штаб терористичної організації у м. Дружківці. Через 15-20 хвилин приїхала швидка допомога, яка надала йому першу медичну допомогу та відвезла його до лікарні. Він вважає, що обвинувачені заслуговують на суворе покарання.

При проведенні слідчого експерименту 12 листопада 2014 року за участю потерпілого ОСОБА_7 останній розповів про обставини події, що мали місце 28 травня 2014 року за його участю.

Пояснення потерпілого ОСОБА_7 узгоджуються з протоколом огляду місця події від 28 травня 2014 року, згідно якого в автомобілі марки ВАЗ 21061 ЗНГ держ.№ НОМЕР_3 зафіксовано розбите скло у передній та задній пасажирських дверях, осколки скла знаходяться в салоні. Також на задньому сидінні зліва був виявлений та вилучений розкладний ніж. В районі будинку АДРЕСА_4 напроти входу в приміщення ПП «Промкрепеж» у краю огорожі ліворуч на проїжджій частині виявлені осколки скла (т.2, а.с.12).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 при зверненні за медичною допомогою були виявлені наступні ушкодження: наскрізне вогнепальне поранення правого стегна з осколковим переломом діафиза стегнової кістки, наскрізне вогнепальне поранення лівої кисті, забита рана голови, садна правого ліктівого суглоба. Наскрізне вогнепальне поранення правого стегна і наскрізне вогнепальне поранення лівої кисті, утворилися в результаті пострілів з вогнепальної зброї сильного бою, патрони якої були спорядженні, вірогідніше за все, кулями. Наскрізне вогнепальне поранення правого стегна з осколковим переломом діафизу стегнової кістки, як небезпечне для життя, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.Наскрізне вогнестрільне поранення лівої кисті відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день).Забита рана голови, садна плечових та правого ліктівого суглоба утворилися від дії тупих предметів. Забита рана голови відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день). Садна плечових та правого ліктівого суглоба відноситься до легких тілесних ушкоджень. (т.2 а.с.9-10).

З показань свідка ОСОБА_31 , яка була безпосереднім очевидцем подій, вбачається, що 28 травня 2014 року біля 16 години вона йшла до перукарні «Чародійка» та побачила службову машину працівників ДАІ марки ВАЗ зеленого кольору, та машину ОСОБА_27 , які знаходилися по вулиці ОСОБА_32 біля дитячої бібліотеки. Рядом з машинами стояли брати ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , потерпілий та ОСОБА_13 . Ще двоє працівників ОСОБА_35 знаходилися у своєму службовому авто. Зінов`єви почали бити потерпілого спочатку руками, а потім і ногами, а ОСОБА_13 все знімав на відеокамеру. Потім ОСОБА_36 дістав пістолет та почав ним бити потерпілого по голові. Вона втрутилася у конфлікт, стала їх розтягувати. Зінов`єви стали їй погрожувати. Вона зверталась до ОСОБА_13 , як працівника міліції, просила припинити незаконні дії, але той їй відповів, що так треба, оскільки потерпілий вів себе неналежним чином. При цьому ОСОБА_13 не давав потерпілому відступити і підштовхував останнього в сторону ОСОБА_27 . Потерпілий вирвався, сів в свій автомобіль та зачинився з середини.Через 5-7 хвилин під`їхала машина «Газель», з якої вийшли озброєні люди у воєнній формі та масках з автоматами. Ці люди вибили скло в автомобілі потерпілого та витягли його з машини. Потерпілий чинив опір, кричав та звав на допомогу. Вирвавшись, він почав убігати і в цей час пролунав постріл, від якого потерпілий впав на землю. Озброєні люди взяли його під руки та поволокли до себе в машину ОСОБА_57 . Після того, як потерпілий був поранений і затриманий, усі машини: дві машини з озброєними членами терористичного угрупування, машина потерпілого, якою керував один з бойовиків, та машина ДАІ, у якій були ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та третій працівник міліції, кортежем поїхали у напрямку штабу так званої «ДНР» у м.Дружківка, що знаходився за виконкомом у будинку бувшої дитячої музичної школи, і який на той час мешканці міста вже називали «гестапо». Коли вона подзвонила у міліцію, щоб повідомити про напад на потерпілого, і сказала, що при цьому були присутні працівники ОСОБА_37 та інші, а напад вчинили брати Зінов`єви, черговий міліції їй повідомив, що останні знаходяться у добрих особистих стосунках з начальником відділу внутрішніх справ міста, а тому міліція не стане втручатися. Крім того, ОСОБА_31 пояснила, що неодноразово бачила, як автомобіль ДАІ під керуваннями Нетреби стояв на дорозі і чергував в кількох метрах попереду блокпоста на мосту, на якому чергували озброєні члени так званої «ДНР». Як впевнена свідок, такі дії ОСОБА_13 і інших працівників ДАІ м. Дружківки, що чергували з ним, давали їй, як мешканцю міста, підстави для висновку, що останні допомагали бійцями так званої «ДНР», були, як зазначила свідок, у них на «підхваті».

Свідок ОСОБА_38 пояснила суду, що 28 травня 2014 року, проходячи площею ОСОБА_39 , вона почула крики ОСОБА_18 та побачила машину ОСОБА_35 разом з працівниками міліції, машину ОСОБА_27 , та хлопця у якого з голови текла кров. Працівники ДАІ спостерігали за цим, а ОСОБА_13 , все що відбувалося, знімав на відеокамеру. Працівників ДАІ було троє: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та третій, якого вона не знає. Вона не бачила, щоб працівники ОСОБА_35 наносили потерпілому удари. Сама вона не бачила моменту спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Потерпілий просив допомоги, однак працівники ОСОБА_35 не намагалися йому допомогти. Брати ОСОБА_27 ОСОБА_33 і ОСОБА_42 їй відомі, як одні з лідерів збройного угрупування так званої «ДНР» у місті, вони організовували обладнання блокпостів і займались грабежами, забирали у мешканців міста майно. На початку травня 2014 року Зінов`єви особисто заволоділи її автомобілем і заявили, що її автомобіль буде направлено у місто Слов`янськ для використання у бойових діях проти українських сил правопорядку. З поведінка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та третього працівника ДАІ були видно, що вони особисто знають братів ОСОБА_27 і що останні діють за згодою і підтримкою працівників міліції. Скориставшись нагодою, коли ОСОБА_27 відійшов до бібліотеки, потерпілий сів до своєї машини на переднє пасажирське місце та комусь дзвонив, а ОСОБА_27 в цей час викликав по телефону групу озброєних людей, яка через декілька хвилин приїхала на конфіскованій машині швидкої допомоги марки ВАЗ «Нива». В автомобілі приїхали озброєні люди у воєнній формі та балаклавах у кількості 4-5 осіб. Один з них розбив скло в автомобілі потерпілого та почав його витягати. Водій став чинити опір і в цей час пролунав постріл, в результаті якого потерпілий був поранений в руку. Працівники ДАІ спостерігали за цим, а ОСОБА_13 , все що відбувалося, знімав на відеокамеру. Коли потерпілий намагався втекти від озброєних осіб, шлях до втечі йому перекривала машина ДАІ та працівники ОСОБА_35 , що стояли біля автомобіля. Після того, як потерпілий був поранений і затриманий, усі машини: дві машини з озброєними членами терористичного угрупування, машина потерпілого, якою керував один з бойовиків, та машина ДАІ, у якій були ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та третій працівник міліції, кортежем поїхали у напрямку штабу так званої «ДНР» у м.Дружківка. Їй, як мешканці м. Дружківка, відомо, що з кінця квітня до початку липня 2014 року владу у місті захопили озброєні члени так званої «ДНР», які заявили про непідкорення владі Української держави, встановили блокпости; міліція номінально існувала, але більшість працівників міліції підтримували владу так званої «ДНР» і фактично допомагали сепаратистам.

Колегія суддів зазначає, що показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 узгоджуються між собою та з показаннями потерпілого ОСОБА_15 і підтверджують факт, що ОСОБА_13 і ОСОБА_14 протиправно надавали допомогу членам терористичної організації та сприяли застосуванню до потерпілого насильства.

Свідки ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 підтвердили, що 28 травня 2014 року вони бачили, як невідомими озброєними особами було поранено і затримано потерпілого. Там же знаходились працівники ОСОБА_37 , ОСОБА_14 та третій працівник ДАІ. Ніхто з вказаних свідків не бачив, щоб працівники ОСОБА_35 застосовували насильство до потерпілого. Всі вони звернули увагу на те, що ОСОБА_13 увесь час знімав подію на відеокамеру. Кожен з вказаних свідків не знаходивя у безпосередній близькості від місця події і саму події сприймав епізодично.

З показаннь свідка ОСОБА_64 вбачається, що наприкінці червня 2014 року члени терористичної організації у м. Дружківці незаконно затримали її чоловіки і заволоділи їх майном. За порадою знайомих, 1 липня 2014 року вона, що дізнатися про долю чоловіка, пішла на прийом до особи на ім`я « ОСОБА_45 », як їй сказали,він є керівником озброєного підрозділу терористів, які захопили владу у м.Дружківці від імені «Донецької народної республіки». У штабі бойовиків вона чекала у черзі у коридорі прийму перед кабінетом « ОСОБА_46 », двері до якого були відкриті. Наблюдала, як одна з мешканок м. Дружківка платила « ОСОБА_65 » гроші за звільнення родича, якого терористи утримували як заручника. Побачила, як без черги прямо у кабінет пройшли начальник ДАІ м. Дружківки ОСОБА_47 та працівник ДАІ ОСОБА_48 . Вони привітались з керівником терористичного угруповання як з начальником, віддавши військове привітання, та доповіли, що по службі все спокійно, обстановка нормальна. Подальшу розмову вона не почула, проте на протязі приблизно 3 хвилин «Васильєвич», ОСОБА_50 і ОСОБА_13 щось обговорювали. Виходячи з кабінету, ОСОБА_50 і ОСОБА_13 попрощались з « ОСОБА_51 » як з давно знайомою людиною.

При кваліфікації дій обвинувачених колегія суддів враховує, що відповідно до ст.25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» передбачено такі форми сприяння терористичній діяльності: фінансування терористичної організації; надання або збирання коштів з наміром використання їх для вчинення терористичних актів; проведення операцій з коштами та іншими фінансовими активами; надання коштів, інших фінансових активів, відповідних послуг безпосередньо чи опосередковано для використання в інтересах фізичних осіб, які вчинили терористичні акти; надання допомоги особам, які брали участь в терористичних актах; вербування фізичних осіб для заняття терористичною діяльністю, сприяння встановленню каналів для постачання зброї терористам та переміщенню терористів через державний кордон України; переховування осіб, які фінансували, планували, підтримували чи вчиняли терористичні акти.

Аналізуючи докази по справі у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , надаючи допомогу особам, які брали участь у терористичних актах, таким чином сприяли діяльності терористичної організації.

Колегія суддів кваліфікує дії обвинувачених за ч.1 ст.258-3 КК, оскільки вони сприяли діяльності терористичної організації.

Пред`явлене ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обвинувачення у тому, що вони приймали участь у терористичні організації, дослідженими по справі доказами не підтверджено. Доказів, що обвинувачені вступили до терористичної організації, входили до якогось з структурних підрозділів цієї організації і вчиняли протиправні дії як члени терористичної організації, сторона обвинувачення не надала. Тому з обвинувачення належить виключити, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 приймали участь у терористичні організації.

Також з обвинувачення у відношенні ОСОБА_13 за ч.1 ст.258-3 КК належить виключити епізод від 1 липня 2014 року відносно ОСОБА_12 , оскільки факт вчинення протиправних дії у вказаний день відносно вказаної особи з боку ОСОБА_13 не знайшов підтвердження при розгляді справи судом першої інстанції. Апеляційна скарга прокурора не містить доводів щодо необґрунтованості виправдувального вироку у вказаній частині обвинувачення щодо ОСОБА_13 за ч.3 ст.365 КК. А тому немає підстав для обвинувачення ОСОБА_13 за вказаним епізодом за ч.1 ст.258-3 КК.

Факт застосування ОСОБА_13 та ОСОБА_14 насильства до потерпілого ОСОБА_15 особисто обвинуваченими не підтверджується доказами по справі. Показання потерпілого у цій частині не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_66 , яка як очевидець з близької відстані спостерігала за подією злочину, показаннями інших свідків та іншими доказами по справі. Показання потерпілого у частині нанесення йому ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ударів, у тому числі по голові твердим предметом, схожим на пістолет, колегія суддів вважає помилковим сприйняттям деяких з подій, що пояснюється стресовим станом, тим, що події розвивались динамічно, всі учасники події переміщувались, ОСОБА_15 отримував удари і захищався. З показань свідка ОСОБА_66 достовірно вбачається, що обвинувачений ОСОБА_13 , знаходячись позаду потерпілого, не давав тому відступити назад і підштовхував його до братів ОСОБА_27 , а удари ногами і руками наносили останні і один з братів ОСОБА_27 наніс удари пістолетом по голові потерпілому.

Натомість обвинувачені своїми діями сприяли застосуванню насильства до потерпілого і їх дії знаходяться у причинному зв`язку з тяжкими наслідками отриманням ОСОБА_15 тяжких тілесних ушкоджень.

Колегія суддів кваліфікує дії ОСОБА_13 і ОСОБА_14 за ч.3 ст.365 КК, оскільки вони перевищили владу та службові повноваження, тобто умисно, будучи працівниками правоохоронного органу, вчинили дії, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що супроводжувалися насильством, та завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним інтересам та спричинили тяжкі наслідки.

Призначаючи обвинуваченим вид і міру покарання, колегія суддів відповідно до вимог ст. 65 КК враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є особливо тяжкими. Обставини, що обтяжують покарання, по справі відсутні. У якості обставин, що пом`якшують покарання відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК колегія суддів враховує стан здоров`я матері ОСОБА_13 , яка потребує постійного лікування (т.2, а.с.110), наявність у ОСОБА_14 на утриманні малолітньої дитини, що потребує лікування (т.1, а.с.33, 34), стан здоров`я його матері, яка потребує стороннього догляду (т.1, а.с.35, 36, 41). Враховуються також дані про особу ОСОБА_13 , а саме те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, має державні відзнаки та почесні грамоти, та дані про особу ОСОБА_14 , а саме те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно.

За таких обставин покарання має бути призначено у межах санкцій ч.1 ст.258-3 та ч.3 ст.365 КК ближче до мінімальної межі, з призначенням за ч.3 ст.356 КК додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати посади у правоохоронних органах. Підстав для застосування додаткового покарання за санкцією ч.1 ст.258-3 КК у вигляді конфіскації майна колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст.54 КК ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , як особи, що вчинили тяжкий та особливо тяжкий злочин, мають бути позбавлені спеціального звання капітан міліції.

Відповідно до вимог ст.72 КК колегія суддів зараховує строк попереднього ув`язнення обвинувачених з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, для ОСОБА_13 з 14 жовтня 2014 року до дня набрання вироком законної сили, для ОСОБА_14 з 15 жовтня 2014 року до дня набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 409, 420, 374 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Донецької області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 17 вересня 2015 року у відношенні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у частині їх виправдання за ч.1 ст.258-3 КК та у частині засудження за ч.2 ст.367 КК скасувати і у цій частини ухвалити новий вирок.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.3 ст.365 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.258-3 КК України 9 (дев`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна з позбавленням у порядку ст.54 КК України спеціального звання капітан міліції, за ч.3 ст.365 КК України 8 (вісім) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком нат 3(три) роки, з позбавленням у порядку ст.54 КК України спеціального звання капітан міліції, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення мінш тяжкого покарання більш тяжким остаточно призначити ОСОБА_10 покарання 9(дев`ять) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3(три) роки, з позбавленням у порядку ст.54 КК України спеціального звання капітан міліції.

Строк покарання засудженому ОСОБА_10 рахувати з 14 жовтня 2014 року.

Відповідно до вимог ст.72 КК зарахувати засудженому ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 14 жовтня 2014 року до 15 січня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.3 ст.365 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.258-3 КК України 8 (вісім) років позбавлення волі без конфіскації майна, з позбавленням у порядку ст.54 КК України спеціального звання капітан міліції, за ч.3 ст.365 КК України 7 (сім) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком нат 3(три) роки, з позбавленням у порядку ст.54 КК України спеціального звання капітан міліції, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_11 покарання 8(вісім) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3(три) роки, з позбавленням у порядку ст.54 КК України спеціального звання капітан міліції.

Строк покарання засудженому ОСОБА_11 рахувати з 15 жовтня 2014 року.

Відповідно до вимог ст.72 КК зарахувати засудженому ОСОБА_11 строк попереднього ув`язнення з 15 жовтня 2014 року до 15 січня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Дружківського міського суду Донецької області від 17 вересня 2015 року у відношенні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у той же строк з дня вручення їм копії вироку.

Судді