Справа №336/8196/15-к
Пр. №1-кп/336/669/2015
У Х В А Л А
про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
10 листопада 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003456 від 15.08.2015 року, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

06.11.2015 року старший прокурор прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_11 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з обвинувальним актом за матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки строк дії попередньої ухвали закінчується 11.11.2015 року.

За змістом клопотання прокурора ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, яке кримінальним законодавством віднесено до особливо тяжких. Прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, раніше неодноразово засуджений, відносно нього в провадженні суду на розгляді перебувають інші справи (за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України), може переховуватися від суду. Зазначені ризики, на думку сторони обвинувачення, свого значення не втратили, обставини, що характеризують особу ОСОБА_7 , не змінилися. Тому просить продовжити строк дії запобіжного заходу строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували з підстав необґрунтованості клопотання прокурора та відсутності необхідності в обмеженні волі особи.

Потерпілий ОСОБА_6 просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 підтримала думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 щодо необґрунтованості клопотання.

Розглянувши клопотання прокурора, суд вирішує питання про доцільність його продовження у відповідності до глави 18 КПК України. Заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов висновку про те, що воно підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Крім того, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі "Вєренцов проти України" ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (див. п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Гарсія Руіс проти Іспанії").

У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, судом також враховано практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.08.2015 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Строк дії зазначеного запобіжного заходу продовжено до 11.11.2015 року на підставі ухвали слідчого судді від 13.10.2015 року.

За результатами розгляду клопотання суд дійшов висновку про наявність суттєвих ризиків та достатніх підстав, які свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідає ч.1 ст. 197 КПК України.

Як видно з обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачений у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів, зокрема, проти власності, в сфері обігу наркотичних засобів. Крім того, ОСОБА_7 до затримання не мав постійного місця роботи, вів асоціальний спосіб життя, наявність родинних зв`язків не утримало його від протиправної діяльності, що свідчить про наявність обґрунтованої підозри у можливості продовження кримінальної поведінки. Зазначений ризик не втратив своєї актуальності.

За станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя знаходяться кримінальні провадження №336/10605/13-к, пр.№1-кп/336/309/2015 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, №336/10605/13-к, пр.№1-кп/336/653/2015 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України.

Зазначені провадження до вирішення питання про їх роз`єднання 30.10.2015 року перебували на спільному розгляді в суді. Так, ухвалою суду від 17.06.2015 року змінено запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 , з тримання під вартою на домашній арешт. Втім, під час дії домашнього арешту виникли підстави для порушення органом досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Так, судом визнано обґрунтованим, правомірним та доцільним продовжити подальше утримання обвинуваченого під вартою, оскільки клопотання прокурора відповідає вимогам статей 184, 199 КПК України. Встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є реальними, виправдовують обмеження волі обвинуваченого.

Суд виходить з того, що продовження строку дії запобіжного заходу забезпечить можливість особистої участі обвинуваченого під час судового провадження, встановлені судом обставини повністю виключають застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу.

Керуючись ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 197, 199, 331, 336, 350, 369-372, 392 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, - з 10.11.2015 року по 08.01.2016 року.
Копію ухвали надіслати Запорізькому слідчому ізолятору, обвинуваченому через адміністрацію Запорізького слідчого ізолятору та прокурору Шевченківського району м.Запоріжжя.

Ухвала суду не оскаржується та підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3