печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням слідчого в особливо важливих справах другого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий в особливо важливих справах другого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4
звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим із прокурором, про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000069 від 06.03.2014 за фактом вчинення службовими особами із числа колишнього вищого керівництва держави України заволодіння державним майном в особливо великих розмірах, легалізації (відмивання) такого майна, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2007 році Голова правління НАК «Надра України» ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем, діючи в інтересах колишнього Прем`єр-міністра України ОСОБА_6 , за попередньою змовою з останнім та Міністром охорони навколишнього природного середовища України ОСОБА_7 із підконтрольним ОСОБА_6 ТОВ «Медінвесттрейд» в особі директора ОСОБА_8 , ТОВ «Танталіт» в особі директора ОСОБА_9 заволодів комплексом відпочинку «Пуща-Водиця» урочища «Межигір`я», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та будинком АДРЕСА_2 та земельними ділянками, загальною вартістю 540 млн. 92 тис. грн., що є особливо великим розміром.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_5 легалізовував грошові кошти, здобуті злочинним шляхом придбання нерухомого та рухомого майна у приватну власність своїй родині ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які в свою чергу відчужували вказане мано на користь фізичних осіб та іноземних Компаній.

Так, ОСОБА_10 , розуміючи, що при відшкодуванні шкоди, завданої злочином одного з подружжя, а саме її чоловіком ОСОБА_5 , стягнення може бути накладено на майно, набуте під час їхнього шлюбу та з метою уникнення такого арешту та конфіскації спільного майна, 15.10.2014 відчужила нежитловий будинок (літ. «Г») офіс АДРЕСА_3 на користь Компанії «Ен.Ей. Велідара Лімітед» (N.A. WELIDARA LIMITED), яка не є резидентом України та зареєстрована під № 326981 за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом укладання договору купівлі-продажу в особі її представника ОСОБА_13 , який являється батьком її чоловіка ОСОБА_5

Печерським районним судом м. Києва від 07.05.2015 у межах кримінального провадження № 0000069 накладено арешт на нежитловий будинок (літ. «Г») офіс АДРЕСА_3 .

Ухвалою Печерського району м. Києва від 09.11.2015 задоволено клопотання представника Компанії «Ен.Ей. Велідара Лімітед» та скасовано арешт нежитлового будинку, у зв`язку з не доведенням слідчим обставин, передбачених ч. 3 ст. 132 КК України.

Посилаючись на вищевикладене та положення ч. 1 ст. 170 КК України, орган досудового розслідування, з метою забезпечення кримінального провадження, відшкодування збитків завданих державі злочином, забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна підозрюваного, просить повторно накласти арешт на нерухоме майно, яке на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2014 належить Компанії «Ен.Ей. Велідара Лімітед» (N.A. WELIDARA LIMITED) зареєстрованої під № 326981 за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: на нежитлову будівлю (літ. «Г») офіс АДРЕСА_3 .

Заслухавши пояснення прокурора в обґрунтування доводів і вимог клопотання, вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.
Положеннями КПК України передбачені два самостійні інститути забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України), а також накладення арешту на речі, майно та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).

Між тим, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину ( п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.

Вирішення питання про арешт майна з підстав, визначених ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України, обумовлюється наявністю в кримінальному провадженні спеціальних суб`єктів: підозрюваного або обвинуваченого, а у визначених законом випадках особи, яка несе цивільну відповідальність за їх дії, а також наявність спеціальної мети забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Натомість, з представлених слідчому судді матеріалів вбачається, що доводи та вимоги клопотання органу досудового розслідування про доцільність (недоцільність) арешту будівлі (літ. «Г») офіс № 31 по вул. Шота Руставелі в м. Києві вже були предметом судового розгляду.
Так, і зазначене відображено в клопотанні органу досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2015 за клопотанням ТОВ Компанії «Ен.Ей. Велідара Лімітед» (N.A. WELIDARA LIMITED) в особі адвоката ОСОБА_14 скасовано арешт з нерухомого майна, яке на підставі договору купівлі продажу від 15.10.2014 належить вказаній компанії, а саме з нежитлової будівлі (літ. «Г») офіс АДРЕСА_3 ( а.с. 160-163).

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_10 набула у власність нежитлову будівлю АДРЕСА_3 у 2005 році, тобто до дати вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 . Наразі, нежитлова будівля (літ. «Г») офіс АДРЕСА_3 належить Компанії Ен.Ей. ВЕЛІДАРА ЛІМІТЕД» (N.A. WELIDARA LIMITED, яка зареєстрована у торгівельному реєстрі за законодавством Республіки Кіпр за №326981 за адресою: 1066, м. Нікосія, Кіпр Фемістоклі Дерві, 39, офіс 130, на підставі договору купівлі продажу нежитлової будівлі від 15.10.2014, при цьому відсутні об`єктивні дані про наявність зв`язку між підозрюваним ОСОБА_5 та заявником, як кінцевим бенефіціаром або особою, яка здійснює контроль та /або впливає на діяльність заявника. Укладений між заявником та ОСОБА_10 договір купівлі-продажу майна недійсним в установленому законом порядку не визнаний, майно придбане заявником у відповідності до чинного законодавства, добросовісно та оплатно за суму, що перевищує 51 мільйон гривень та на даний час використовується останнім у власній діяльності. З огляду на вказане, слідчий суддя дійшов висновку, що орган досудового розслідування не довів існування обставин, передбачених ч. 3 статті 132 КПК України.
Згідно зі ст. 533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду і встановлені ним факти та обставини носять обов`язковий характер (рішення «Салов проти України» від 06.09.2005р). Окрім того, щодо преюдиціальності судових рішень, які набрали законної сили, Верховний Суд України, як найвищий судовий орган у системі судів загальної юрисдикції, неодноразово висловлювався про обов`язковість прийняття судом, що розглядає справу, тих доказів та фактичних даних, які раніше були встановлені судовим рішенням у будь-якій іншій справі, що набрали законної сили.

За таких обставин та враховуючи, що матеріали клопотання не містять нових фактичних даних, які б дали слідчому судді можливість дійти протилежного висновку, ніж зазначений в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2015, та виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), не вбачаю підстав для задоволення клопотання про арешт майна.
Відмовляючи в задоволенні клопотання з огляду на вищевикладене, слідчий суддя також вважає доцільним зазначити, що клопотання органу досудового розслідування містить взаємовиключні протиріччя, оскільки в мотивувальній частині обґрунтовується необхідність арешту рухомого майна ТОВ Компанії «Ен.Ей. Велідара Лімітед» (N.A. WELIDARA LIMITED), а в його резолютивній частині ініційовано питання про арешт нерухомого майна компанії.

Керуючись ст. ст. 107, 167, 170, 172,173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах другого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт нерухомого майно, яке на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2014 належить Компанії «Ен.Ей. Велідара Лімітед» (N.A. WELIDARA LIMITED) зареєстрованої під № 326981 за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: на нежитлової будівлі (літ. «Г») офіс № 31 по вул. Шота Руставелі в м. Києві, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1