АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11-кп/796/1113/2015 Головуючий у суді 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, громадянин України, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

- визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він, 02 лютого 2015 року приблизно о 09 год. 30 хв., знаходячись в салоні тролейбуса № НОМЕР_1 , що рухався по вул. Щербакова, 1 в м. Києві, помітив раніше не знайому йому ОСОБА_9 , в кишені якої знаходився мобільний телефон, який вирішив таємно викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, дістав рукою з правої кишені куртки ОСОБА_9 мобільний телефон «S-Tell», в середині якого знаходились сім картки мобільних операторів ТОВ «Астеліт» і ПрАТ «Київстар», та утримуючи при собі викрадене майно, вийшов з тролейбусу на вулицю. Викравши таємно чуже майно, ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1300 гривень.

11 лютого 2015 року приблизно о 08 год. 10 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в салоні тролейбусу № 5, що рухався від зупинки громадського транспорту «вул. Естонська» в бік зупинки «метро Нивки», помітив раніше не знайому йому ОСОБА_10 , в сумці якої знаходився гаманець червоного кольору, який вирішив таємно викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_8 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, дістав рукою з сумки, яку ОСОБА_10 тримала в руці, гаманець червоного кольору, вартістю 150 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 100 гривень, проїзний квиток у громадському транспорті вартістю 1 гривня 50 копійок, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 251 грн. 50 коп.
Крім того, 09 лютого 2015 року приблизно о 08 годині, ОСОБА_8 , знаходячись в салоні маршрутного таксі, що рухалося по вул. Щербакова в м. Києві, помітив раніше не знайому йому ОСОБА_11 , в кишені якої знаходився мобільний телефон, який вирішив таємно викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, розташувавшись біля ОСОБА_11 , рукою дістав з кишені її куртки мобільний телефон «Леново S-Tell», в середині якого знаходилась сім картка мобільного оператору ПрАТ «Київстар», та утримуючи при собі викрадене майно, вийшов із маршрутного таксі. Викравши таємно чуже майно, ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 3700 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Апелянт зазначає, що суд помилково призначив обвинуваченому покарання за кожний злочин окремо та визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційні вимоги та просив задовольнити апеляційну скаргу, провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні ним таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно за обставин, викладених у вироку; про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які в силу ч.3 ст. 349 КПК України судом досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі і ОСОБА_8 .
Оскільки фактичні обставини справи кримінального провадження ніким не оспорюються, то апеляційний суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.
Перевіривши апеляційні вимоги прокурора, колегія суддів приходить до таких висновків.
За змістом ст. 32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України.
При цьому в п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 4червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», вказано, що якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України.
У вироку суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні трьох крадіжок чужого майна, вчинених повторно, тобто у таємному викраденні чужого майна, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.
Таким чином, оскільки суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 повторних тотожних злочинів, його злочинні дії мали б бути кваліфіковані тільки за ч. 2 ст. 185 КК України за всі три крадіжки, так як вони підпадають під дію того самого кримінального законодавства.
Проте, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 32 КК України та роз`яснень Верховного Суду України, які містяться у вищезазначеній постанові Пленуму, неправильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України двічі окремо за епізодами злочинної діяльності по двом кримінальним провадженням, які були об`єднані судом в порядку ст. 334 КПК України. Відповідно, внаслідок неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 судом було помилково призначено обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.
В цьому контексті слід вказати, що об`єднання двох кримінальних проваджень в порядку ст. 334 КПК України, має наслідком утворення єдиного кримінального провадження, тому, після такого об`єднання, розгляд вказаного провадження та прийняття за його результатами рішення, мав здійснюватися судом за загальними правилами. Однак суд дійшов хибних висновків, що вказані обставини давали підстави для подвійної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення йому покарання за сукупністю злочинів.
З урахуванням наведеного, а саме того, що за фактичними обставинами справи всі дії ОСОБА_8 охоплюються диспозицією ч. 2 ст. 185 КК України, вирок суду необхідно змінити: виключити окрему кваліфікацію дій Тугая за ч. 2 ст. 185 КК України та рішення про призначення за цей злочин окремого покарання у виді 2 років позбавлення волі, а також виключити з вироку вказівку про призначення ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів в порядку ч. 1 ст. 70 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 420, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України як зайву та з резолютивної частини вироку вказівку суду про призначення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі та про призначення остаточного покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, а для засудженого, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4