У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів ОСОБА_4 і ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 27 жовтня 2015 року заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 19 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2014 року ОСОБА_2 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 189 Кримінального кодексу України (далі - КК), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19 грудня 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 залишено без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_2 без зміни.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 11 червня 2015 року вищезазначений вирок та ухвалу Апеляційного суду щодо ОСОБА_2 залишила без змін.

Засуджений ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд постановлених щодо нього судових рішень, в якій порушує питання про їх скасування у зв'язку з допущеними у кримінальному провадженні істотними порушеннями кримінального процесуального закону, а саме вимог статей 12, 49, 52, 54, 107, 108, 315, 404, 405, 412, 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У своїй заяві засуджений зазначає, що за умови обвинувачення його у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого частиною 4 статті 189 КК, участь захисника у кримінальному провадженні була обов'язковою, однак суд першої інстанції безпідставно прийняв його заяву про відмову від захисника, не призначив йому захисника та провів підготовче засідання 9 липня 2014 року без участі захисника, чим позбавив його - ОСОБА_2, за відсутності правових знань, права заявити клопотання. Також засуджений посилається у заяві на те, що у справі відсутні: звукозапис судового засідання за 29 липня 2014 року (при наявності журналу судового засідання) та журнал судового засідання за 16 липня 2014 року (при наявності звукозапису засідання в цей день), та вказує на неправильність запису в журналі судового засідання щодо невизнання ним вини у вчиненому злочині. Крім того, на думку ОСОБА_2, апеляційний суд безпідставно не досліджував докази у судовому засіданні та поверхнево переглянув рішення суду першої інстанції, а касаційний суд не звернув уваги на зазначені порушення кримінального процесуального закону, які давали підстави для скасування судових рішень з направленням матеріалів кримінального провадження в суд першої інстанції на новий судовий розгляд, про що він просить Верховний Суд України.

До своєї заяви ОСОБА_2 долучає копії постановлених щодо нього судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву засудженого та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження з перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо заявника відсутні.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У статті 445 КПК визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 2 частини 1 статті 445 КПК передбачено, що підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Однак з тексту заяви засудженого ОСОБА_2 видно, що він не наводить обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми процесуального права, що зумовило ухвалення касаційним судом різних за змістом судових рішень, та не надає ухвал касаційного суду для порівняння, а фактично порушує питання про проведення no справі щодо нього повторного касаційного розгляду, що не входить до повноважень Верховного Суду України. Тобто наведені ОСОБА_2 у заяві доводи не є підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо нього.

Отже ОСОБА_2 хоча і послався у заяві на статті 444 - 449 КПК, які входять до глави 33 КПК, що регламентує провадження у Верховному Суді України, фактично не навів жодної передбаченої частиною першою статті 445 КПК підстави для перегляду Верховним Судом України судових рішень щодо нього, а тому немає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 444, 445, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити засудженому ОСОБА_2 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 19 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_4 ОСОБА_5