ВИРОК
Іменем України
Дата документу 30.12.2015
30 грудня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, експедитора ПП «Галактика», освіта середня технічна, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, судимого
17 травня 2000 року Полтавським районним судом Полтавській області за ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 142 КК України (далі - КК) 1960 року до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 27 серпня 2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 5 днів;
13 березня 2006 року Диканським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185, 69 КК до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано невідбутне покарання за попереднім вироком і остаточно визначено 3 роки позбавлення волі, звільненого 31 січня 2009 рогку по відбуттю покарання;
4 листопада 2010 року Диканським районним судом Полтавської області за ч. ч. 2 і 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК до 5 років позбавлення волі, звільненого 25 лютого 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 26 днів
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
31 жовтня 2015 року у обвинуваченого ОСОБА_4 під час перебування вдома за місцем свого фактичного проживання у АДРЕСА_2 , виник умисел на заволодіння чужим майном для його подальшої реалізації та використання виручених коштів на власні потреби.
Володіючи інформацією про те, що в офісному приміщенні АДРЕСА_3 знаходиться комп`ютерноофісна техніка, мобільні телефони, оскільки раніше перебував там, обвинувачений вирішив проникнути до цього приміщення та вчинити їх крадіжку.
Для полегшення вчинення крадіжки, ОСОБА_4 зарання заготовив для віджиму вікна до приміщення офісу металеву насадку до перфоратора, рюкзак, щоб складати викрадене майно та приблизно о 20 год. направився в центр міста.
У подальшому, гуляючи містом, обвинувачений чекав найбільш сприятливого моменту для вчинення крадіжки, тобто, коли через нічний час в місці вчинення кримінального правопорушення не буде сторонніх свідків, які можуть перешкодити у реалізації його злочинного наміру.
Після цього, вважаючи, що всі необхідні дії, спрямовані на доведення злочинного наміру по заволодінню вищевказаним майном потерпілого виконані повністю, ОСОБА_4 намагався залишити зазначене приміщення з викраденим майном, але в зв`язку з тим, що спрацювала сигналізація і всі виходи з будинку були заблоковані працівниками охорони, свої корисливі наміри з крадіжки чужого майна та подальшим його розпорядженням обвинувачений довести до кінця не зміг, так як був затриманий охороною.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він повторно, таємно вчинив закінчений замах на викрадення чужого майна, тобто крадіжку, поєднану з проникненням в приміщення, яку він не довів до кінця по причинах, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей та добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення вкраденого.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на призначення покарання.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів та має непогашену судимість за це, характеристику його особи, його поведінку як під час скоєння злочину, так і після цього та ставлення до скоєного, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, стан його здоров`я, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за можливе призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої ч. 3 ст. 185 КК України.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 засуджується до позбавлення волі, яке він має відбувати реально, суд з метою уникнення ризиків, встановлених статтею 177 КПК України та з метою забезпечення відбування покарання у виді позбавлення волі, вважає за необхідне обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальних витрат по справі немає.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому основне покарання з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 30 грудня 2015 року.
До набрання вироком законної сили обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.
Речові докази по справі повернути за належністю.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_1