Справа № 352/1690/15-к
Провадження № 1-кп/352/119/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000401 від 08.08.2015 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , без постійного міся реєстрації, не працюючої, не одруженої, польки, громадянки України, раніше судимої 09.11.2005 р. Івано-Франківським міським судом за ст. 115 ч. 1 КК України до дев`яти років позбавлення волі, 06.11.2014 р. Івано-Франківським міським судом за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді 80 год. громадських робіт, 23.09.2015 р. Івано-Франківським міським судом за ст. 389 ч. 2 КК України до двох місяців п`яти днів арешту, покарання відбула повністю, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и в :

підсудна ОСОБА_7 повторно вчинила таємне викрадення чужого майна.

Вказаний злочин підсудна вчинила при таких обставинах:

10.07.2015 року, приблизно о 11 год. підсудна ОСОБА_7 , перебувала в приміщенні житлового будинку потерпілого ОСОБА_8 , що розташований в АДРЕСА_2 . Тут в одній із кімнат підсудна побачила залишений на столі без нагляду мобільний телефон марки «Самсунг GT-E1200I», в корпусі темно-сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який вирішила викрасти.

Реалізуючи свій злочинний задум, підсудна ОСОБА_7 переконавшись в тому, що потерпілий ОСОБА_8 спить і за її протиправними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення, таємно викрала належний потерпілому ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Самсунг GT-E1200I», в корпусі темно-сірого кольору, вартістю 300 грн., у якому були встановлені сім-карти оператора компанії «МТС» вартістю 20 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 36 грн. та оператора компанії «Київстар» вартістю 20 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 20 грн., а всього майна на суму 396 грн., після чого з викраденим з місця вчинення злочину скрилася.

Через деякий час викрадений у потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Самсунг GT-E1200I», в корпусі темно-сірого кольору, підсудна ОСОБА_7 видавши за власний реалізувала перебуваючому в омані ОСОБА_9 за що отримала від останнього грошову винагороду в сумі 50 грн., які витратила на власний розсуд. Внаслідок неправомірних дій підсудної ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 396 грн.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_7 свою вину у вчиненні пред`явленого їй в обвинувальному акті злочину визнала повністю, в скоєному щиро розкаялася і вибачившись перед потерпілим дала суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного нею кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Підсудна просить суд суворо її не карати та при призначенні покарання врахувати, що неправомірні діяння скоїла внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні вину визнала повністю, а також те, що вона не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудної та дослідженням доказів, які характеризують її особу. Обвинувачена та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, так як вона повторно вчинила таємне викрадення чужого майна.

Вирішуючи питання про призначення покарання підсудній відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винної та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність.

До обтяжуючих обставин суд відносить рецедив злочинів.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудна в скоєному щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудній покарання, суд приймає до уваги думку потерпілого щодо несуворості призначуваного підсудній покарання, а також враховує і те, що підсудна не працюючи веде паразитичний спосіб життя, по місцю проживання характеризуються посередньо, раніше судима проте на шлях виправлення не стала, на обліках в Івано-Франківському ОНД та ОПНЛ не перебуває.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу обвинуваченої, суд приходить до переконання, що для виправлення, перевиховання ОСОБА_7 та попередження скоєння нею нових злочинів, її слід ізолювати від суспільства, призначивши покарання в межах санкції ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, оскільки даний злочин передбачений ст. 185 ч. 2 КК України був скоєний підсудною ОСОБА_7 10.07.2015 р., тобто до постановлення попереднього вироку Івано-Франківського міського суду від 23.09.2015 р., згідно якого ОСОБА_7 засуджена за ст. 389 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 71 ч. 1 КК України та частковим приєднанням покарання за вироком Івано-Франкіського міського суду від 06.11.2014 р. і остаточним визначенням покрання до двох місяців п`яти днів арешту, то на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, призначеним судом підсудній покаранням за даний злочин слід шляхом поглинання поглинути покарання призначене ОСОБА_7 вищезазначеним попереднім вироком суду, а остаточне покарання підсудній визначити у виді позбавлення волі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

Згідно ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання призначеним даним вироком суду більш суворим покаранням менш суворого покаранням, призначеного згідно вироку Івано-Франківського міського суду від 23.09.2015 р., остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді одного року позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченій ОСОБА_7 залишити без змін - тримання під вартою, а строк відбуття покарання обчислювати з 19.08.2015 року, зарахувавши при цьому термін її попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку, у відповідності до вимог ст. 72 ч. 5 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченій та потерпілому негайно після його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1