ЄУН №337/311/16-к
Провадження № 1-кп/337/43/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2016 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Запоріжжя, українки, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, не заміжньої, яка має на утриманні малолітню дитину, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2015 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кіоску по продажу хлібобулочної продукції, розташованого навпроти будинку 24 по вулиці Рубана в місті Запоріжжя, маючи намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що її дії є явними для оточуючих, користуючись фактором раптовості, в присутності потерпілої ОСОБА_6 , взяла з крісла її мобільний телефон «Fly BL 7403» вартістю 1000 гривень, з картою пам`яті micro cd розміром 2 гб вартістю 120 гривень, після чого поклала його до пакету та вибігла з вказаного кіоску, чим заподіяла потерпілій шкоду на суму 1120 гривень. У свою чергу потерпіла почала кричати та звати на допомогу.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю визнала, та пояснила суду, що 23.08.2015 року о 20-00 год. вона перебуваючи біля кіоску по вул. Рубана в м. Запоріжжі, у стані алкогольного сп`яніння, зайшла до кіоску, де побачила мобільний телефон, який поклала собі в пакет та вибігла з вказаного кіоску. Чула як потерпіла кричала їй, вимагала повернути телефон та бігла за нею. Через деякий час потерпіла її наздогнала після чого вона повернула їй мобільний телефон.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 23.08.2015 року вона знаходилась у кіоску, по продажу хлібобулочної продукції, розташованого навпроти будинку АДРЕСА_2 . Приблизно о 20-00 год. до неї в кіоск зайшла ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння, сіла до кресла, яке знаходилось в кіоску, та побачивши мобільний телефон, який лежав поруч, схопила його та поклала собі у пакет, після чого вибігла з кіоску. Вона намагалася наздогнати обвинувачену, та через деякий час за допомогою інших осіб наздогнала на відібрала свій телефон, в якому вже була відсутня картка пам`яті. На теперішній час цивільний позов нею не заявлено.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання: визнання вини та каяття обвинуваченої, обставини що обтяжують покарання: вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, особу винної, яка раніше не судима в силу ст. 89 КК України, не працює, однак на обліках у психіатричній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину, завдану шкоду відшкодувала частково, позицію потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання.

Цивільний позов потерпілою не заявлено. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази: мобільний телефон «Fly BL 7403», який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1