АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/811/15 Справа № 703/1136/15-к Категорія: ч. 2 ст. 190 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого-судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 21.08.2009 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 22.04.2013 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. 11.09.2013 року ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, на підставі ст. 78 КК України скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного покарання;

- 06.11.2013 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. 09.10.2014 року ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області, на підставі ст. 81 КК України, звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 6 місяців 6 днів,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України на 2 роки 9 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.11.2013 року у виді 3 місяців позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття 3 роки позбавлення волі.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Даним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, 25.01.2015 року близько 18 години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , повторно, шляхом обману та зловживаючи довірою, з метою заволодіння чужим майном, під приводом продажу мобільного телефону без мети повернення грошей власнику, умисно з корисливих мотивів заволодів мобільним телефоном «G Smart», вартістю 800 грн. належним ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на зазначену суму.

В поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок надмірної суворості, постановити новий вирок, яким призначити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, а остаточно, на підставі ст. 71 КК України, призначити до відбування 1 рік 9 місяців позбавлення волі. При цьому, при призначенні покарання просить врахувати те, що він проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, повністю усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину;

- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, порушує питання про скасування вироку через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не в повній мірі виконані вимоги ст. 65 КК України та постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зокрема не враховано, що останній вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості з корисливих спонукань, неодноразово ухилявся від явки до суду, що стало причиною оголошення його в розшук, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, однак на шлях виправлення не став та в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повторно вчинив новий умисний злочин, що вказує на системність його незаконних дій.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 про задоволення його апеляційної скарги в повному обсязі та залишення без задоволення апеляційних вимог прокурора, міркування прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечив апеляційні вимоги обвинуваченого як безпідставні, останнє слово обвинуваченого про пом`якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в повному обсязі, та ніким не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України - як заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно, є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Покарання суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 , виходячи з вимог ст.ст. 50, 65 КК України з врахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення, даних про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, вчинив злочин після постановлення відносно нього вироку і до повного відбуття покарання в період умовно-дострокового звільнення, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, за відсутності обставин, що його обтяжує і обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого лише при призначенні йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Оскільки ОСОБА_7 вчинив новий злочин після постановлення відносно нього вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.11.2013 року і до повного відбуття покарання в період умовно-дострокового звільнення, то судом правильно призначено останньому остаточне покарання за сукупністю вироків, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України.

Доводи обвинуваченого про наявність у нього сталих соціальних зв`язків, зокрема перебування в цивільному шлюбі, знаходження на утриманні малолітньої дитини та працевлаштованість, тобто існування обставин, які можуть бути враховані судом при призначенні покарання і дають підстави для його пом`якшення, не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією до уваги, оскільки наведені ним дані не підтверджені матеріалами кримінального провадження, таких підтверджень не надано обвинуваченим і в судовому засіданні.

Твердження прокурора, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не в повній мірі враховано що останній вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості з корисливих спонукань в період умовно-дострокового звільнення, неодноразово ухилявся від явки до суду, є безпідставними, оскільки дані обставини в повній мірі були враховані судом при призначенні покарання обвинуваченому і не дають підстави для призначення останньому більш суворого покарання.

При цьому, колегія судді звертає увагу на те, що в резолютивній частині апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні просить призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, що не відповідає санкції зазначеної статті. Крім того, апелянт не порушує питання про призначення покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2015 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч 2 ст. 190 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції вступає в законну силу з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий :

Судді :