Справа № 146/1557/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2015 р. смт. Томашпіль

Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора прокуратури Томашпільського району ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

заступника начальника СВ Томашпільського відділення поліції Тульчинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність старшого слідчого СВ Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 та скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000185, -

В С Т А Н О В И В :

13 листопада 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Томашпільського районного суду із даною скаргою, в якій просить визнати бездіяльність старшого слідчого СВ Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 щодо неповідомлення про винесення постанови про закриття кримінального провадження № 0000185 та скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000185.

Зазначену скаргу ОСОБА_6 обґрунтував наступним.

В провадженні Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000185 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368-4 КК України.

29 квітня 2015 року було зареєстровано заяву про вчинення кримінального правопорушення в тому, що судово-медичний експерт Крижопільського міжрайонного відділення Вінницького бюро СМЕ ОСОБА_7 після проведення судової експертизи вимагав та отримав від ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 грошову винагороду за проведення експертизи у розмірі 2300 гривень.

В порушення вимог ч.2 ст. 214 КПК України, відомості про вчинене кримінальне правопорушення було внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2015 року.

Після численних скарг на бездіяльність слідчого, заяви про відвід слідчого, клопотання про надання постанови пр. відмову в задоволенні клопотання, слідчий ОСОБА_5 лише 5 листопада 2015 року вручив представнику потерпілого копію постанови про закриття кримінального провадження від 25 червня 2015 року. З даної постанови випливає, що слідчий ОСОБА_5 вніс відомості до ЄРДР через 14 днів після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, а ще через 11 днів виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Скаржник зазначає, що ОСОБА_7 , працюючи на посаді судово-медичного експерта Крижопільського районного відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, маючи кваліфікацію судово-медичного експерта з першою категорією, яка відповідно до Розпорядження КМУ № 558-р від 31 серпня 1995 року відноситься до третьої категорії посад державних службовців, виконуючи обов`язки судово-медичного експерта у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину за ч.2 ст.121 КК України одержав хабар в сумі 2300 гривень.

В постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що підставою його закриття є відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України, яка характеризується прямим умислом та корисливими мотивами.

З даним твердженням скаржник не погоджується, оскільки вважає, що експерт не має права отримувати винагороди та відшкодування витрат, якщо він залучений, як експерт.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_6 та його захисник (адвокат) ОСОБА_4 скаргу підтримали, попросили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі, попросили скасувати постанову про закриття кримінального провадження як незаконну, оскільки вважають, що рішення про закриття кримінального провадження було передчасним, оскільки всі обставини по вказаному кримінальному провадженню не були досліджені належним чином.

Прокурор прокуратури Томашпільського району ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, оскільки вважає ї необгрутованою, винесеною на законних підставах, вважає, що всі дії під час досудового розслідування виконані, що вбачається із матеріалів кримінального провадження, приводів для її скасування немає.

Заступник начальника СВ Томашпільського відділення поліції Тульчинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 в судовому засіданні попросив відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважає, що постанова про закриття кримінального провадження є вмотивованою та такою, що винесена на законних підставах.

Розглянувши подану скаргу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників процесу, як слідчий суддя приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.. 3 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана неогрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно ст.. 25 КПК України прокурор, слідчийзобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідуванняв кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно ст.. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна;

представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

Згідно ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Судом встановлено, що 29 квітня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до правоохоронних органів про скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст. 368-4 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 14 травня 2015 року та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368-4 КК України.

Представником потерпілого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_4 було подано клопотання про надання йому вчасно копії всіх процесуальних документів у кримінальному провадженні.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 0000185, 22 червня 2015 року ОСОБА_6 присвоєно статус потерпілого та вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

25 червня 2015 року заступником начальника СВ Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 14 травня 2015 року по факту отримання неправомірної вигоди судово-медичним експертом Крижопільського міжрайонного відділення Вінницького бюро СМЕ ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 368-4 КК України.

З матеріалів справи встановлено, що копію даної постанови представнику потерпілого ОСОБА_9 адвокату ОСОБА_4 було вручено безпосередньо слідчим лише 5 листопада 2015 року. Саме тоді їм стало відомо про її існування.

Тобто, про закриття даного кримінального провадження ані слідчим, ані прокурором повідомлено не було ні ОСОБА_6 , який є по справі потерпілою стороною, ні його захисника ОСОБА_4 .

Згідно ч.5 ст. 284 КПК України, копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Отже, суд вбачає бездіяльність старшого слідчого СВ Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 щодо неповідомлення про винесення постанови про закриття кримінального провадження № 0000185.

Як вбачається із винесеної постанови про закриття кримінального провадження, мотивацією для винесення постанови стало на думку слідчого те, що судово-медичним експертом Крижопільського міжрайонного відділення Вінницького бюро СМЕ ОСОБА_7 було закуплено медичні препарати на суму 2300 гривень, які надали йому ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які в подальшому були передані до Вінницького бюро СМЕ в якості одноразової благодійної допомоги, яка надійшла від приватної особи, тому в діях судово-медичного експерта Крижопільського міжрайонного відділення Вінницького бюро СМЕ ОСОБА_7 відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.3 ст. 368-4 КК України, яка характеризується прямим умислом та корисливими мотивами.

Однак, як встановлено у судовому засіданні з пояснень слідчого та оглянутих матеріалів кримінального провадження, вбачається, що слідчий при винесенні постанови про закриття кримінального провадження в її основу поклав лише свідчення самого ОСОБА_7 та накладну про закупівлю медикаментів на суму 2300 гривень, в той же час необгрунтовуючи, чому одні докази він взяв до уваги, а інші ні. Крім цього, не обгрунтував та не зазначив слідчий, якими доказами спростовуються покази заявника ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які безпосередньо передали вищезазначені кошти. Слідчим не надано належної оцінки доказам, які знаходяться в матеріалах справи, щодо надходження коштів на особисту карточку лікаря, його права на отримання такої благодійної допомоги від приватних осіб, а також періоду закупівлі вказаних документів та передачу їх безпосередньо в лікарню.

Згідно ч.2 ст. 24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльність), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Згідно п.6 ч.3 ст. 69 КПК України, експерт має право одержати винагороду за виконану роботу та відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у разі, якщо проведення експертизи не є службовим обов`язком особи, яка залучена як експерт.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження-заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 284 КПК України, відповідно до яких кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність події кримінального провадження, встановлена відсутність в діяннях складу кримінального правопорушення, набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що всі обставини по кримінальному провадженню, які мали значення для вирішення питання про закриття провадження, не були досліджені належним чином, висновки слідчого грунтуються на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, доводи скаржника та його захисника в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути скасована.

Керуючись ст. ст. 303-309, 376 КПК України -,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність старшого слідчого СВ Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 та скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000185 задовольнити.

Визнати бездіяльність старшого слідчого СВ Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 щодо неповідомлення про винесення постанови про закриття кримінального провадження № 0000185.

Скасувати постанову про закриття кримінального провадження, винесену від 25 червня 2015 року заступником начальника СВ Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 14 травня 2015 року по факту отримання неправомірної вигоди судово-медичним експертом Крижопільського міжрайонного відділення Вінницького бюро СМЕ ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 368-4 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1