Справа №345/3803/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.02.2016 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представника потерпілих ОСОБА_8
розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, освіта вища, вдівця, працюючого апаратником 5 розряду по сушці хлору ТОВ «Карпатнафтохім», раніше не судимого, громадянина України,-
У вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.119 КК України, суд,
ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що він приблизно о 15 годині 08 серпня 2015 року, знаходячись за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, не маючи наміру позбавити життя потерпілу, не передбачаючи можливості настання її смерті від вчиненої ним дії, хоча повинен був і міг передбачити, наніс удар ногою в обличчя своїй дружині ОСОБА_9 , яка сиділа на підлозі. Від нанесеного удару остання не втрималась і вдарилась головою до батареї опалення, у результаті чого отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами в м`які покрови голови, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, яка ускладнилась набряком та стисненням головного мозку, від чого того ж дня померла.
Згідно висновку експерта № 141 від 10 вересня 2015 року, наявність «зони контакту» з твердим тупим предметом у потиличній ділянці голови більше справа, з крововиливами в шкіру голови в цій ділянці та зони «протиудару» з крововиливами під тверду мозкову оболонку лівої гемісфери головного мозку, дає можливість думати, що закрита черепно-мозкова травма могла утворитись внаслідок падіння з висоти власного росту та ударом до тупого твердого предмета потиличною ділянкою.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав повністю та суду пояснив, що злочин вчинено саме при викладених вище обставинах у вчиненому щиро кається.
16 лютого 2016 року між обвинуваченим та потерпілими було укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.
Згідно даної угоди обвинувачений з потерпілими дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.119 КК України. Сторони погодили покарання, яке повинен понести обвинувачений, а саме:
- за ч.1 ст.119 КК України у виді обмеження волі строком три роки.
Згідно п.3 ст.474 КПК України суд може затвердити угоду про примирення під час судового провадження.
Відповідно до п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.119 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю.
Обвинувачений розуміє зміст п.1 ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що їм зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.
Суд, проаналізував надані матеріали, вислухав пояснення обвинуваченого, потерпілих, думку прокурора, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, визначене ч.1 ст.119 КК України, яке, згідно з положеннями ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості. ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, визнав повністю, позитивно характеризуються за місцем проживання, на «Д» обліку в психологічному кабінеті не числиться, числиться на «Д» обліку в наркокабінеті внаслідок вживання алкоголю, потерпілий претензій матеріального чи морального характеру не мають. Встановлено, що укладення угоди між потерпілими та обвинуваченим про примирення є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України. Підстав для відмови в її затвердженні, передбаченої ст.474 КПК України, відсутні.
Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпілі, визначена в межах санкції ч.1 ст.119 КК України.
Під час розгляду справи встановлено, що обвинувачений вину визнав повністю, позитивно характеризується, потерпілі претензій не мають, просять затвердити угоду про примирення та враховуючи пом`якшуючі обставини, суд вважає зниженням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено та не суперечить інтересам суспільства.
Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 16 лютого 2016 року між потерпілими та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Обставини що пом`якшують вину обвинуваченого, суд визнає визнання вини, щире каяття та відшкодування моральної шкоди.
Обставин що обтяжують вину обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При таких обставинах суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.
Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, суд вважає за необхідне застосувати щодо нього ст.75, 76 КК України.
Керуючись ст.ст.373, 374, 475, КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання.
- за ч.1 ст.119 КК України у виді обмеження волі строком три роки.
У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та праці;
періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Речові докази, які зберігаються при матеріалах справи, а саме: речові докази - одяг ОСОБА_4 повернути останньому, речові докази, які належали ОСОБА_9 та змиви речовин - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст.394 КПК України до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: