Справа № 428/6852/14-к
Провадження № 11кп/782/223/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 захисника ОСОБА_6 , на вирок Старобільського районного суду Луганської області від 5 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лисичанськ, Луганської області, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
визнано винним за:

- ч.2 ст.260 КК України та призначено покарання 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

- ч.4 ст.187 КК України призначено покарання 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

- ч.2 ст.121 КК України призначено покарання 9 років позбавлення волі.

- ч.3 ст.289 КК України призначено покарання 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Сєвєродонецька Луганської області, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 06.04.2001 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.З ст.140, ч.2 ст.141, ст.42 КК України (в ред.1960р.) до 3 років позбавлення волі, зараховано в строк час з 30.10.2000р. по 02.11.2000 року, вирок змінено ухвалою Луганського обласного суду від 08.06.2001 року, вважати засудженим за ч.З ст.140, ч.2 ст.141, ст.42 КК України (в ред.1960р.) до 3 років позбавлення волі на підставі ст.46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки штраф 200 гривень; 05.12.2002р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.І ст.309 КК України (в ред.2001р.) до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України приєднано частину покарання за вироком від 06.04.01 року, остаточно до 3 років 1 місяця позбавлення волі, ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки; 20.09.2006 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст.309 КК України (в ред.2001р.) до 2 років 2 місяців позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України приєднано частину покарання за вироком від 05.12.02 року остаточно до З років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 30.03.2007 року по відбуттю строку покарання; 08.05.2008 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.З ст.185 КК України (в ред.2001р.) до 4 років позбавлення волі, звільнений 07.10.2011 року по відбуттю строку покарання; 12.12.2013 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 КК України (в ред.2001р.) до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покараня з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним за:

- ч.4 ст.187 КК України призначено покарання 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

- ч.2 ст.121 КК України призначено покарання 9 років позбавлення волі.

- ч.3 ст.289 КК України призначено покарання 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України приєднано не відбуту частину покарання призначену вироком Сєвєроднецького міського суду Луганської області від 12.12.2013 року у вигляді 1 року позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_9 - 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинувачених залишено тримання під вартою, строк відбування покарання обраховано ОСОБА_8 з 13 серпня 2014 року, ОСОБА_9 з 30 серпня 2014 року.

Питання про речові докази та судові витрати вирішено відповідно до вимог КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому що, у травні 2014 року, точних дати та часу не встановлено, на території Луганської області в Сєвєродонецьку було створене не передбачене законами України воєнізоване збройнеформування, члени та структурні підрозділи якого за попередньою змовою організувал спільної злочинної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо злочинів.
15 липня 2014 року ОСОБА_8 на добровільній основі увійшов в структурний підрозділ такого незаконного збройного формування, розуміючи, що діяльнисть зазначеного збройного формування спрямована на заволодіння окремими територіям утримання, силову підтримку окремих владних структур, депортацію населення з ргіону знаходження даного збройного формування, знищення живої сили супротивника та матеріальних коштів з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї. Вступивши в зазначене збройне формування обвинувачений ОСОБА_8 діючи з прямим умислом та розуміючи незаконність діяльності формування, почав приймати активну у збройному формуванні, а саме - виконував вказівки осіб, які були рангом вище нього. У період з 15.07.2014р. до початку серпня 2014 року ОСОБА_8 діючи у складі зброєнного формування здійснював будівництво укріплених споруд на блокпосту, розташованому н до смт.Борівське Луганської області, а також перевіряв документи у громадян, які перетинали вищевказаний блокпост.
Крім того, 11 серпня 2014 року о 22 годині обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для жі здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою, поєднанним з проникненням у житло та інше приміщення, з заподіянням тяжких тілесних у ушкоджень, а також з метою заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , з метою незаконного заволодіння транспортним, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, поєдш насильством, небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, прийшли до домовладіння потерпілого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , де через паркан проникли на територію вказаного домоволодіння і напали на потерпілого ОСОБА_10 , який знаходився на території вказаного домоволодіння, кидаючи у потерпілого ОСОБА_10 шматки шиферу та наносячи йому множинні удари руками в область голови, корпуса тіла, рук та ніг потерпілого, в результаті чого потерпілому ОСОБА_11 нанесено не менше 25 ударів по різним частинам його тіла та завдано тілесних ушкоджень у вигляді: садна в області лівого надпліччя, садна в області правого надпліччя, садна на тілі с області 2 ребра, 5 саден передньої черевної стінки праворуч і 3 саден брюшної стінки зліва, 3 саден верхньої поверхні лівого плечового суглоба, синця лівого плеча у верхній третині і на його фоні Г-подібної форми, 2 саден лівого передпліччя у верхній третині, садна тильної поверхні лівого лучезапястного суглоба, синця тильної поверхні лівої кисті біля основи 4 пальця, синця правого плеча у верхній третині, забитої рани тильної поверхні основної фаланги 4 і правої кисті, 2 саден на тлі синця тильної поверхні 1 пальця правої кисті, садна правого ст верхній третині, садна лівого стегна і садна правої гомілки в нижній третині, які відносят легких тілесних ушкоджень, забитої рани волосистої частини голови в скроневій області забитої рани в лобовій області зліва, забитої рани в області лівої брови, забитої рани в ообласті правої брови, садна в центрі лоба, синця навколо правого ока з переходом на область правої щоки, садна правої виличної області з переходом на область правої щоки, крововиливів в покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в лівій лобно-скроневій області і лобової області справа, вдавленого перелому луски скроневої кістки зліва, травматичного крововиливу під мозкову оболонку в правій потиличній частці і розтрощення тканини головного мозку в правій потиличній частці, набряку головного мозку з вклиненням у великий потиличний отвір, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, в результаті яких 13.08.2014р. наступила смерть потерпілого ОСОБА_10 після чого з приміщення літньої кухні, розташованого на території вказаного домоволодіння, заволоділи належними потерпілому ОСОБА_10 11 пляшками ємністю по 2 літри з алкогольним напоєм; саморобного виготовлення, та з гаражу, розташованого на території вказаного домоволо; заволоділи колесами з покришками «ROSAVA» WQ 102 205/ 70 R 15 у кількості 2 штук загальною. вартістю 1080 гривень, колесами з покришками «Njrd Master» SТ Аmtel тієї 205/70R15 у кілью 2 штук загальною вартістю 1516 гривень 32 копійки, належними ОСОБА_10 , чим заі матеріальної шкоди на загальну суму 2596 гривень 32 копійки, та незаконно заволоділи транспортним засобом - мопедом «Delta» 2007 року державний номер НОМЕР_1 вартістю 1640 гривень, належним ОСОБА_10 , чим завдали матеріальної шкоди на вказану сумму.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_9 наводить доводи неповноти судового розгляду, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не відповідності висновків суду фактичним обставинам справи, призначення покарання без урахування особистості обвинуваченого. Вказує що суд при розгляді справи по суті не врахував пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не здійснював з ним злочинів передбачених ст.ст.187, 289, 121 КК України, а також показання свідка ОСОБА_12 який пояснив, що у серпні 2014 року він бачив як невідомі у масках та комуфляжному одязі заштовхали потерпілого у його гараж, досудове слідство не встановило цих осіб. Він не скоював злочини, і мопед йому подарував ОСОБА_13 . Суд не врахував показання потерпілого, про те, що працівники міліції без його дозволу перевезли до його дому ОСОБА_13 де здійснювали якісь слідчі дії, таким чином сфальсифікували матеріали справи. Крім того, на нього працівниками міліції здійснювались погрози, залякування, катування, у результаті яких він оговорив його. Допитані у судовому засіданні працівники міліції плутались у своїх показаннях, на питання не відповідали посилаючись на погану пам`ять. Проведена на досудовому слідстві по справі дактилоскопічна експертиза, а також його показання у якості підозрюваного пропали з матеріалів справи. Прокурор змусила ОСОБА_13 давати покази, та оговорити його у вчиненні злочину. По справі відсутні докази здійснення ним злочинів, вирок винесено на припущеннях, на неправдивих показаннях свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які оговорюють його. На досудовому слідстві він був допитаний у якості свідка, взнавши, що скоєїв злочин, добровільно, повідомив де знаходиться мопед, який йому подарував ОСОБА_13 . Просить вирок суду скасувати, надіславши справу на новий судовий розгляд. З урахуванням стану здоров`я, змінити міру запобіжного заходу, на іншу ніж тримання під вартою.

В апеляції захисник ОСОБА_6 наводить доводи невідповідності висновків суду фактичним обставинам по справі, не застосування закону про кримінальну відповідальність. Висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими під час розгляду, а саме суд вніс до вироку обставини скоєння злочину, які особисто не дослідив під час судового провадження. Жодного з доказів причетності обвинувачених до злочинів передбачених ст.ст.187, 289, 121 КК України сторона обвинувачення не надала, і такі докази досліджені не були. Калмикові не відомі обставини злочину і по них він суду нічого не пояснював. Свідок ОСОБА_16 не дав пояснень щодо складу та якості зниклого майна (алкогольних напоїв), крім того вилучене майно він не впізнав. Доказів викрадення алкогольних напоїв суд не дослідив. Обвинувачений ОСОБА_13 стосовно визнання винним за ч.2 ст.260 КК України пояснив, що дійсно рив окопи, перевіряв документи, та перевіряв багажники автомобілів, але робив це вимушено а не добровільно, оскільки його затримали у стані алкогольного сп`яніння, і представники незаконних озброєних формувань вимусили його це робити. Покази двох свідків про те, що вони бачили ОСОБА_13 на блокпості, не є достатніми. У судовому засіданні обвинуваченням не було надано підтверджень того що у діях ОСОБА_8 існує злочин передбачений ст.260 КК України. Судом не було встановлено наявність умислу обвинувачених на заволодіння транспортним засобом - мопедом «Дельта». Не було встановлено при яких обставинах вказаний транспортний засіб опинився у обвинуваченого. Дії обвинувачених необхідно було правильно кваліфікувати за ст.289 КК України, і додаткова кваліфікація за ст.187 КК України є зайвою. Крім того, суд не визнав недопустимим докази ОСОБА_17 .

Просить скасувати змінити вирок суду, виправдати ОСОБА_13 та ОСОБА_18 за ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_18 за ч.2 ст.260 КК України, зменшивши їм міру покарання.

В апеляції з доповненнями обвинувачений ОСОБА_8 вказує, на неповноту судового розгляду, не відповідність висновків суду фактичним обставинам по справі, порушення кримінально-процесуального закону. На досудовому слідстві було порушене його право на захист, оскільки у нього був відсутній захисник, у матеріалах справи невірно вказані адреса понятих, низька слідчих дій було проведено без участі захисника, по справі не проведена очна ставка між ним та ОСОБА_18 , та свідками. З матеріалів справи пропали його скарги, клопотання, висновки дактилоскопічної експертизи, та заяви на неправомірні дії працівників міліції. Суд не звернув уваги на пояснення свідка ОСОБА_17 які виправдовують його та ОСОБА_18 . Вирок по справі було винесено на припущеннях, фальсифікаціях. Суд не допитав по справі двох свідків на виклику яких від наполягав. На досудовому слідстві відносно нього були застосовані недозволені методи фізичний вплив. Висновок суду щодо його винуватості ґрунтується на показах свідка Калмикові, який є душевно хворим і давав неправдиві свідчення, та працівників міліції, які являються зацікавленими особами. Суд не звернув уваги на пояснення свідка ОСОБА_19 , про те що знаходячись в міліції він бачив, як міліціонери били ОСОБА_18 . Під тиском з боку працівників міліції його мати змусили підписати неправдиві покази, і суд безпідставно не визвав мати і не допросив її з цього приводу. З матеріалами кримінального провадження він не ознайомлений, обвинувального акту він не отримав, в процесуальних документах стоять не його підписи. Речові докази які були вилучені з місця пригоди у судовому засіданні оглянуті не були. Відбитки з пальців рук на ножі та каструлі з місця пригоди не належать йому та ОСОБА_18 , на що суд увагу не звернув, а працівники міліції в свою чергу не встановили відповідних осіб. На слідстві не перевірена версія про причетність до злочину відносно потерпілого ОСОБА_20 , його співмешканки, яка сварилась з останнім, та неодноразова його била. Вважає, що в його діях вбачається склад злочину передбачений ч.1 ст.289 КК України. Просить скасувати вирок суду, направивши справу на новий судовий розгляд. Змінивши міру запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених, які підтримали доводи апеляції, та апеляцію захисника, захисника ОСОБА_6 яка підтримала апеляцію ОСОБА_8 , та наполягає на задоволенні своєї апеляції у частині доводів стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_7 яка вважає апеляції обґрунтованими, прокурора, яка заперечує проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляції, повівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів судової палати вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у скоєні правопорушень за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, а також ОСОБА_8 за ч.2 ст.260 КК України за обставин встановлених судом, підтверджується зібраними та перевіреними судом доказами, та відповідає фактичним обставинам справи.

ст.ст.121ч.2, 187 ч.4, 289 ч.3 КК України.
Так, потерпілий ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що про смерть свого батька він дізнався від працівників міліції. 13 серпня 2014 року за місцем проживання свого батька ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 побачив, що у дворі валялись шматки шиферу. Вилучено було мопед «Delta», резину, які потім йому повернули.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що влітку 2014 року він вийшов на вулицю зі свого двору і побачив ОСОБА_9 поруч з яким стояв мопед. Він запитав у ОСОБА_9 звідки мопед, на що він відповів, що це подарунок. Потім до них підійшов ОСОБА_8 та між останнім та ОСОБА_18 розпочася сварка у ході якої один з них кричав: «я тобі залишив те і те, як ми домовились, що мопед мені, а все інше тобі», говорили про колеса, також говорили що когось били шифером, руками і ногами. Потім ОСОБА_13 та ОСОБА_18 залишили мопед у нього на збереження, а через деякий час повернулись, забрали його, потім знову залишили за зберігання. ОСОБА_18 сказав: «проблем з мопедом не буде, били так, що він вже нічого не скаже, була калюжа крові». Вранці приїхалі працівники міліції і вилучили у нього вказаний мопед.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні, сказала, що влітку 2014 року ввечері вона вийшла з будинку і бачила, що біля воріт стояли ОСОБА_21 та ОСОБА_9 , вона чула, як ОСОБА_14 запитував у ОСОБА_18 чи не буде проблем з мопедом, так як ОСОБА_18 просив залишити мопед на ніч. Чула що ОСОБА_18 відповів: «проблем не буде, він вже нічого не скаже, я ледве відмив руки від крові».

Згідно протоколу огляду місця події від 12.08.2014 року з фототаблицями до нього, було встановлено, що місцем події є територія двору та будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Оглядом встановлено, що навпроти літньої кухні знаходиться лавочка зі слідами речовини бурого кольору, металева каструля зі слідами речовини бурого кольору, біля лавочки знаходяться фрагменти шиферу зі слідами речовини бурого кольору, стільці на яких та поряд з ними є краплі речовини бурого кольору, двері в кухню відчинені, у кімнаті праворуч від входу знаходиться кухонний стіл на якому є плями речовини бурого кольору, поряд зі столом на стіні також є фрагмент речовини бурого кольору, на дверях що ведуть до кімнати є сліди речовини бурого кольору, у кімнаті праворуч від дверей на столі виявлено ніж, загорнутий у носову хустинку зі слідами речовини бурого кольору, порядок речей у кімнаті порушено, виявлено газету зі слідами речовини бурого кольору (т.1 а.с.68-79).

З протоколу огляду місця події, видно, що з гаража за адресою: АДРЕСА_4 вилучено мопед червоного кольору (т. 1 а.с.57-58).

Згідно висновків судово-медичної експертизи трупа в лікарні у ОСОБА_10 встановлено діагноз «Політравма незрозумілої етнології. Закрита черепно-мозкова травма? Забиття головного мозку 111. Набряк речовини та стовбура головного мозку. Гостра дихальна та серцево-судинна недостатність 111. Численні забиття, садна, забиті рани голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Під час дослідження трупа встановлено: забита рана волосистої частини голови в скроневій області зліва, забита рана в лобній області зліва, забита рана в області лівої брови, забита рана в області правої брови, садно в центрі лоба, синець навколо правого ока з переходом на область правої щоки, садно правої виличної області з переходом на область правої щоки, садно спинки носа, садно на підборідді зліва з переходом на область лівої щоки, садно в області лівого надпліччя, садно в області правого надпліччя, садно на фоні синця в області 2 ребра зліва, 5 саден передньої черевної стінки справа та 3 садна черевної стінки зліва, 3 садна верхньої поверхні лівого плечового суглоба, синець лівого плеча у верхній третині та садно на його фоні Г-подібної форми, 2 садна лівого передпліччя у верхній третині, садно тильної поверхні лівого променезап`ястного суглоба, синець тильної поверхні лівої кисті біля основи 4 пальця, синець правого плеча у верхній третині, забита рана тильної поверхні основної фаланги 4 пальця правої кисті, 2 садна на фоні синця тильної поверхні 1 пальця правої кисті, садно правого стегна у верхній третині, садно лівого стегна та садно правої гомілки у нижній третині, крововилив в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в лівій лобно-скроневій області та лобній області справа, вдавлений перелом луски скроневої кістки зліва, травматичний крововилив під м`яку мозкову оболонку в правій потиличній долі та розтрощення тканини головного мозку в правій потиличній долі, набряк головного мозку з вклиненням у великий потиличний отвір. Дані ушкодження виникли від травмуючого впливу тупих твердих предметів, індивідуальні особливості травмуючої поверхні яких на ушкодженнях не відобразились, або від співударяння з ними. Стосовно живої особи установлені ушкодження кваліфікувались би: синці та садна тулуба та кінцівок - як легкі тілесні ушкодження як окремо, так і у їх сукупності; забиті рани, садна та синці голови, травматичний крововилив в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні у лівій лобно- скроневій області та лобної області справа, травматичний крововилив під м`яку мозкову оболонку, вдавлений перелом луски скроневої кістки зліва, розтрощення тканини головного мозку в правій потиличній долі - як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент завдання. ОСОБА_10 було завдано не менше 25 травматичних впливів. Усі тілесні ушкодження встановлені на трупі ОСОБА_10 виникли від травматичного впливу тупих твердих предметів. Усі ушкодження завдані з достатньою силою. Усі тілесні ушкодження встановлені при експертизі трупа ОСОБА_10 прижиттєві. Усі ушкодження були завдані в один і той же проміжок часу. Смерть ОСОБА_10 настала у відділенні реанімації ІНФОРМАЦІЯ_3 о 4 годині 50 хвилин. Смерть ОСОБА_10 настала від перелому кісток черепа з пошкодженням головного мозку (т.1 а.с.202-205).

Висновками автотоварознавчої експертизи встановлено, що вартість викраденого мопеда «Delta» 2007 року державний номер ВВ 5572 АВ а у розмірі 1640 гривень та викрадених чотирьох автомобільних коліс у розмірі 2596 гривень 32 копійки (т.1 а.с.211-219).

ст.260 ч.2 КК Украини
Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні, пояснив, що на початку серпня 2014 року він їхав на маршрутному таксі з с.Борівське у м.Сєвєродонецьк і на блокпосту, де знаходились люди з незаконних озброєних формувань (сепаратисти) маршрутку зупинили, в салон зайшов ОСОБА_8 який перевіряв документи і особисті речі пасажирів. Інші особи на блокпосту стояли осторонь з автоматами. ОСОБА_8 ходив вільно і йому ніхто не погрожував. В подальшому неодноразово бачив ОСОБА_8 який на блокпосту перевіряв документи. ОСОБА_8 був у військовій формі, зброї при ньому не було.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні показав, що перед звільненням м.Сєвєродонецька українською армією він бачив ОСОБА_8 на блокпосту на в`їзді в с.Борівське, де їх зупиняли, та ОСОБА_8 перевіряв документи.

Судова колегія вважає, безпідставними доводи апелянтів про невинуватість ОСОБА_13 , ОСОБА_18 за ст.ст.187, 121 КК України оскільки це спростовується показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_25 які прямо вказують на обвинувачеих, як на осіб які вчинили вказані злочини. Ставити під сумнів свядчення вказаних осіб у судової коллегії підстав не має.

Судова колегія не приймає до уваги аргументи ОСОБА_8 про те що його вимусили стояти на блоктосту, перевіряти документи громодян, та перевіряти транспортні засоби ( ст.260 КК України), оскільки ці доводи спростовуються свідченнями ОСОБА_24 , ОСОБА_23 .

Також є не достовірними доводи про те, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_13 , та ОСОБА_18 були застосовані недозволені методи (тиск, побої), так як з цього проводу слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управлінню прокуратури Луганської області була здіснена перевірка за ознаками кримінального правоворушення передбаченного ч.2 ст.365 КК України, та 27.05.2015 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження, на яку суд першої інстанції при винесенні вироку відповідним чином послався (т.2 а.с. 291-295).

Доводи апелляції обвинувачених про не ознайомлення з матеріалами срави, колегія сддв не приймає до уваги, оскільки своє прав на це вони відповідим чиом реалізували, про що власноруч написали розписки ( т.3 а.с.3-4).

При первідці матеріалів кримінального провадження судова колегія не виявила фактів порушення права обвинувачених на захист (т.1 а.с.21, 94, 109, 130, 197, 223, 256, 265, 272, 286)

У судовому засіданні чуд повно та всебічно дослідив усі докази, та надав їм належну оцінку.

З наведених підстав апеляції обвинувачених, захисника задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_26 за ч.2 ст.260 КК України, як участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань, за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та інше приміщення, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за ч.2 ст.121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за ч.3 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, поєднане з насильством, небезпечним для життя або здоров`я потерпілого.

Також суд пийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та інше приміщення, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за ч.2 ст.121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за ч.3 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, поєднане з насильством, небезпечним для життя або здоров`я потерпілого.

При обранні покарання обвинуваченим суд вірно згідно з ст.65 КК України врахував ступінь важкості скоєних правопорушень, які у порядку ст.12 КК України віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких, особу обвинувачених, які характеризуються задовільно, ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, та вчинив правопорушення в період невідбутної частини покарання за іншім вироком. З урахуванням того що скоєно низьку кримінальних правопорушень, які є особливо небезпечними до суспільства, суд першої інстанції обґрунтовано призначив їм покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначена міра покарання обвинуваченим є відповідною скоєному правопорушенню, необхідною та достатньою для їх виправлення. Підстав для застосування відносно ОСОБА_27 , ОСОБА_9 ст.69, 75 КК України не має.

Суттєвих порушень кримінально-процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Старобільського районного суду Луганської області від 5 серпня 2015 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без змін, апеляції обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1