Справа №584/1062/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/81/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" січня 2016 р. колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

законного представника неповнолітнього ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000236 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 9 листопада 2015 року, яким, -

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянин України, українець,

уродженець та мешканець м. Путивль,

Сумської області, учень ДПТНЗ «Путивльський

Професійний ліцей», раніше засуджувався:

1) 6 липня 2015 року за ст.. 289 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням і іспитовим строком на 2 роки,

визнаний винним за ст. ст. 289 ч.2, 185 ч.3 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст. 289 КК України з застосуванням ст.. 69 КК України у виді арешту на строк 45 діб, без конфіскації майна;

- за ч.2 ст. 185 з застосуванням ст. 69 КК України, у виді арешту на строк 30 діб;

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 45 діб арешту без конфіскації майна.

Цей вирок і вирок Путивлського районного суду від 13 серпня 2015 року виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в сумі 163 грн. 68 коп, а при відсутності в нього заробітку або майна вказані іитрати стягнути з його матері ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що в період з 24 по 26 червня 2015 року діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 маючи злочинний умисел на незаконне заволодіння мопедом ОСОБА_14 прийшли до господарства потерпілого розташованого по АДРЕСА_1 та шляхом зриву запірних пристроїв проникли до будинку. Діючи спільно, з умислом на незаконне заволодіння транспортним засобом мопедом «Delta» ОСОБА_9 . ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виштовхали його на вулицю, а потім запустивши двигун поїхали на ньому в с. П`ятищкіне Путивльського району, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на суму 5481 грн. 43 коп.

Продовжуючи свої дії ОСОБА_9 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебуваючи в будинку потерпілого ОСОБА_14 діючи за попередньою змовою, умисно, таємно заволоділи його майном на загальну суму 550 гривень, заподіявши матеріальну шкоду потерпілому.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_15 , вважає, що вирок суду є незаконним, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з допущеним судом неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за ст..ст. 185 ч.3 та 289 ч.2 КК України суд не врахував дані про його особу, а також те, що він 13.08.2015 року був засуджений за ст.. 289 ч.2 КК України, з застосуванням ст.. 69 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, тобто за вчинення тяжкого злочину. Тобто призначене покарання ОСОБА_9 за даним вироком явно не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості. Крім цього при призначенні покарання ОСОБА_9 суд у вироку взагалі не послався при призначені покарання на вимоги ст.. 70 ч.4 КК України, тобто не застосував закон, який підлягав застосуванню. Тому він прохає вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок за яким визнати його винним за ч.2 ст. 289 КК України та ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст. 289 КК України, з застосуванням ст.. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна.

- за ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням ст.. 69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів вважати його засудженим до покарання у виді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна, а вирок Путивльського районного суду від 13.08.2015 року виконувати самостійно.

Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи та зміст поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_16 , який підтримав у повному обсязі подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ч.4 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень за обставин встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оспорюються, як і юридична кваліфікація дій обвинуваченого, підтверджуються сукупністю зібраних у провадженні доказів на підставі яких судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

За сформульованим у вироку обвинуваченням, визначеного судом доведеним, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ст..ст. 289 ч.2 та 185 ч.3 КК України.

Доводи прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 в апеляційній скарзі, що суд призначив обвинуваченому ОСОБА_9 занадто м`яку міру покарання, у виді арешту, яка не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, на переконання колегії суддів не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.. 65 КК України при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_9 , суд у відповідності з вимогами ст.. 65 КК України, призначив його, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного.

Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання обвинуваченим своєї вини, відшкодування у повному обсязі заподіяної шкоди потерпілим, за місцем проживання характеризується позитивно, навчається у Путивльському професійному ліцеї, кримінальне правопорушення вчинив у неповнолітньому віці, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_9 судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.. 66 ч.1 КК України, навівши обставини, що пом`якшують покарання та істотне знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, вірно та обґрунтовано прийшов до висновку про застосування при призначенні йому покарання, вимог ст.. 69 ч.1 КК України і призначив його перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначено в санкціях статей 185 ч.3 та 289 ч.2 КК України у виді арешту.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_9 тяжкість та кількість вчинених ним кримінальних правопорушень, його вік, вчинення кримінальних правопорушень у неповнолітньому віці, суд обґрунтовано прийшов до висновку про призначення йому покарання саме у виді арешту, та що його виправлення можливе без позбавлення волі, і вважає дане покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів.

У зв`язку з цим, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для скасування вироку та ухвалення нового вироку через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_9 внаслідок м`якості і задоволення апеляційної скарги прокурора у в цій частині.

Разом з тим відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, згідно ч.1 ст. 413 КПК України, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 за вироком Путивльського районного суду від 13 серпня 2015 року був визнаний винним за ч.2 ст. 289 КК України і призначено покарання з застосуванням ст.. 69 КК України, у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст..ст. 75, 104 КК України ОСОБА_9 був звільнений від відбування покарання з випробуванням та визначено іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочину вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

Призначивши обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів передбачених ст..ст. 289 ч.2 та 185 ч.3 КК України за правилами ст.. 70 ч.1 КК України у виді 45 діб арешту, суд у резолютивній частині вироку зазначив, що цей вирок та вирок Путивльського районного суду від 13 серпня 2015 року виконувати самостійно.

Таким чином суд першої інстанції не призначив покарання обвинуваченому, так як не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ч.4 ст. 70 КК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з незастосуванням закону, якій підлягає застосуванню при призначенні покарання ОСОБА_9 ..

У зв`язку з цим вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим, колегія суддів вважає, що вирок суду в цій частині відносно ОСОБА_9 підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст..ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Путивльського районного суду Сумської області від 9 листопада 2015 року відносно ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 вважати засудженим:

- за ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст.. 69 КК України у виді арешту на строк 45 діб, без конфіскації майна.

- за ч.3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.. 69 КК України у виді арешту на строк 30 діб.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді арешту на строк 45 діб, без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, цей вирок, та вирок Путивльського районного суду Сумської області від 6 липня 2015 року, яким ОСОБА_9 засуджений за ч.2 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, а на підставі ст..ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки виконувати самостійно.

В іншій частині вирок відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5