В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/6331/15-к

27.11.2015 року м. Херсон

Суворовський районний суд міста Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретарів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

з участю прокурорів: ОСОБА_5

ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

законного представника потерпілого: ОСОБА_8

представника потерпілого: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_10

захисника: ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000298 від 15.05.2014 р., про обвинувачення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_10 15.05.2014 р. близько 15:30 години, керуючи технічно справним автомобілем «Subaru Impreza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Молодіжній, зі сторони вул. Тираспільська в напрямку пр. Ушакова в м. Херсоні, перебуваючи в районі ЗОШ №30, територія якої прилягає безпосередньо до дороги, будучи попередженим про можливу появу дітей з вказаної території дорожнім знаком 1.33 «Діти», порушуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, при виникненні небезпеки для руху у вигляді появи на проїжджій частині малолітнього пішохода, якого він мав об`єктивну можливість виявити, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості або зупинки автомобілю, внаслідок чого, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , 2005 року народження, який перетинав проїжджу частину з ліва направо по ходу руху автомобіля. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину та позови не визнав. Дав показання про те, що 15.05.2014 р. близько 15:30 години на своєму автомобілі «Subaru Impreza» їхав по дорозі повз ЗОШ №30, яка знаходилась від нього з лівого боку. Рухався в бік пр. Ушакова в м. Херсоні. На дорозі побачив декілька автомобілів, які виїхали йому назустріч і фактично обмежили його рух, а тому знизив швидкість, хоча дорога дуже добре оглядалась. Коли його автомобіль порівнявся з «білим» автомобілем, то метрів за 12 від свого автомобіля побачив пішохода, який вже перебував посередині дороги, проте зупинитись не встиг, хоча і почав гальмувати одразу як побачив дитину. Дитина переходила дорогу зліва направо відносно його автомобіля. Внаслідок удару дитина впала на капот. Пошкодження на автомобілі було на бампері ближче до правої фари. Визнав, що жодних забороняючих пішохідний перехід знаків на тій ділянці дороги немає, проте на перехресті вул. Тираспільської та вул. Молодіжної є знаки, що попереджають про можливість появи дітей і вже на ділянці дії цього знаку ним було знижено швидкість. До зіткнення рухався зі швидкістю близько 50 км/год. Дорожнє покриття було мокрим, оскільки йшов дощ. Вийшовши з автомобіля зрозумів, що пішоходу необхідна медична допомога.

Вважає, що однією з причин зіткнення став автомобіль, який створив перешкоду. Крім того, водій того автомобіля вийшовши почав погрожувати, скоріш за все через те, що відчував свою провину. Коли побачив у дитини кров, то прийняв рішення відвезти його до лікарні, після чого одразу повернувся на місце події.

Відсутність технічних несправностей, які могли спричинити ДТП, в автомобілі «Subaru Impreza»підтверджена висновком експерта №1448 від 27.06.2014 р. (том 1, а.п. 107-109), згідно якого на момент пригоди робоча гальмівна система, рульове керування автомобіля «Subaru Impreza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились в технічно-працездатному стані.

Свої показання обвинувачений підтвердив фактично і під час проведення слідчого експерименту 18.09.2014 р. за його участю, про що складено відповідний протокол зі схемою до нього (том 1, а.п. 113-117). Так останній на місці ДТП пояснив та продемонстрував, що покриття під час проведення слідчої дії відповідає в повній мірі тим умовам, які були 15.05.2014 р.

ОСОБА_13 розташував експериментальний автомобіль таким чином, як це відбувалось в момент події. В результаті чого відстань від переднього лівого до лівого краю проїжджої частини склала 3,5 м., а від заднього лівого 2,9 м., відстань переднього лівого до меж заїзного карману склала 7,65 м.

В той же час суд вважає досліджений документ недопустимим доказом з наступних причин.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України (в редакції, яка діяла станом на 15.05.2014 р.) суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним у цьому кримінальному, провадженні, що в силу ч. 1 ст. 87 КПК України має своїм наслідком визнання доказу недопустимим.

Як вбачається з дослідженого протоколу вказана слідча дія проведена з ОСОБА_13 як зі свідком, на що вказує зміст протоколу, а також відсутність роз`яснень прав підозрюваного, передбачених ст. 42 КПК України, а тому зазначений доказ в силу вимог КПК України є недопустимим, а тому не може бути покладеним в основу пред`явленого обвинувачення.

Крім того, показання ОСОБА_14 щодо швидкості руху, а також розташування автомобіля світлого кольору, який виїхав з виїзду зі школи на проїжджу частину, технічно неспроможні, а за результатами слідчого експерименту даних про взаємне розташування автомобіля світлого кольору й лінії руху пішохода за показаннями ОСОБА_10 не надано. (висновок №5610 від 11.12.2014 р. том 1, а.п. 123-зворот).

Обставини дорожньо-транспортної пригоди підтвердив потерпілий ОСОБА_7 . Так суду пояснив, що навчається в ЗОШ №30 в м. Херсоні. 15.05.2014 р. після 15:30 години вийшов зі школи, щоб йти на зупинку маршрутних таксі, які зупиняються навпроти центрального входу школи, хоча спеціально обладнаного місця для зупинки там немає. Справа та зліва від нього на дорозі стояли автомобілі. Доки він стояв на бордюрі до початку свого руху впевнився в тому, що автомобілів, які б рухались не було. Дорогу йому було видно нормально, хоча деякі автомобілі і закривали частково оглядовість. Перед тим як йти дивився на дорогу, і коли почав рух також дивився. Спочатку переходив дорогу спокійним шагом і пройшов приблизно 3 м., коли почув ревіння автомобіля, а тому почав прискорюватись. Прискорюватись почав приблизно з середини дороги. Коли ж до іншого бордюру залишалось близько 1 м. відчув удар в правий бік, але перед тим шуму гальм не чув. В результаті удару у нього було пошкоджено тазостегновий суглоб і йому було проведено чотири операції, а тому майже весь рік навчання пропустив. Зазначив, що в місці, де він переходив дорогу «зебри» не було, до неї було близько 20 шагів.

Висновком експерта №155 від 18.07.2014 р. (том 1, а.п. 105-106) підтверджено наявність та характер отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, які утворились внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так у ОСОБА_7 виявлено закритий перелом правої стегнової кістки, струс головного мозку, забійна рана голови, які утворились від дії тупих предметів, не виключено під час наїзду автомобіля та наступного падіння 15.05.2014 р. Закритий перелом правої стегнової кістки відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я. Струс головного мозку, забійна рана голови відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я.

Комісійним висновком експерта №14 від 16.03.2015 р. (том 1, а.п. 130-134) також підтверджено наявність вищезазначених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 .

Правдивість показань потерпілого, враховуючи вік ОСОБА_15 , підтвердив законний представник потерпілого ОСОБА_8 та психолог ОСОБА_16 .
Так законний представник суду пояснив, що про події 15.05.2015 р. йому стало відомо від дружини, яка повідомила про це телефоном. Коли він приїхав до лікарні, то ОСОБА_17 готували до зашивання затилку. ОСОБА_18 був у свідомості, але питав, що трапилось. Лікарі повідомили, що його до лікарні привіз чоловік, як вже пізніше з`ясувалось це був ОСОБА_19 . Показання сина є правдивими, оскільки він не схильний до вигадувань і за таких умов говорить правду. Зазначив, що обвинувачений жодних заходів до відшкодування шкоди не вживав, телефоном лише сказав, що все сталось випадково.

Психолог ОСОБА_16 , в присутності якої проведено допит ОСОБА_20 , а також за участі якої здійснювалась реабілітація потерпілого після наслідків дорожньо-транспортної пригоди, зазначила, що ОСОБА_18 до вигадок та неправдивих висловлювань не схильний, а тому ставити під сумнів правдивість його показань, на її думку, підстав немає.

Показання як потерпілого, так і обвинуваченого в частині обставин дорожньо-транспортної пригоди підтвердили наступні свідки:

Свідок ОСОБА_21 дав суду показання про те, що весною 2014 р. близько 15:30 години він виходив з дитиною з ЗОШ №30. На дорозі перед школою почув сильний гуркіт автомобіля, як потім з`ясувалось під керуванням ОСОБА_14 , який їхав в бік пр. Ушакова. Назустріч йому їхав інший автомобіль, який зупинився, а водій вийшовши почав кричати. Коли підійшов ближче, то побачив на узбіччі хлопчика. Він зі свого боку наполягав на тому, щоб хлопчика відвезли до лікарні. Дорожнє покриття було сухим, дощу не було.

Свідок ОСОБА_22 дав суду показання про те, що 15.05.2014 р. близько 15:30 години біля ЗОШ №30 у власному автомобілі «Форд Сієра», який стояв по вул. Молодіжній в бік пр. Ушакова, чекав свою доньку. Спереду від його автомобіля дорогу переходив хлопчик, який спочатку виглянув на дорогу і подивився як наліво, так і направо. Коли хлопчик йшов через дорогу, то його збив автомобіль «Субару», проте безпосередньо моменту удару не бачив побачив лише як дитину відкинуло до кущів на узбіччі. Удар відбувся приблизно за 1 метр до того як хлопець закінчив би переходити дорогу ближче до бордюру. Йому здалось, що хлопець як побачив автомобіль, намагався перебігти. Дощу не було, дорога була сухою.

Під час огляду місця події встановлено місце наїзду на пішохода та стан проїжджої частини.
Так з протоколу огляду місця події від 15.05.2014 р. (том 1, а.п. 96-104) з фото таблицею до нього вбачається, що оглянуто ділянку проїжджої частини по вул. Молодіжній в районі ЗОШ №30 між вул. Тираспільською та вул. 295 Стрілковою Дивізії. Стан покриття сухий чистий. Дорожнє покриття для двох напрямків шириною 7,2 м. Автомобіль «Subaru Impreza» знаходиться на відстані 16,3 м. від технологічного заїзду та 0,1 м. від переднього та 0,17 м. від заднього правого коліс до правого краю проїжджої частини по ходу руху автомобіля.

* Суд не може прийняти до уваги позицію сторони захисту та обвинуваченого щодо перебування дорожнього покриття в момент ДТП в мокрому стані, оскільки наведене спростував як потерпілий, так і допитані судом свідки.
Крім того, відповідно до довідки від 18.09.2015 р. №38-03/1-04/1462 (том 2, а.п. 278), наданої стороною захисту, в період часу з 14:55 години до 15:50 години 15.05.2014 р. опадів в м. Херсоні не спостерігалось, в той час як ДТП відбулось о 15:30 годині, що враховуючи пору року (пізня весна) не виключає можливість швидкого висихання асфальтного покриття, оскільки дощ спостерігався слабкий.
* А як зазначалось вище показання отримані під час огляду місяця події зі слів ОСОБА_10 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки являються з технічної точки зору неспроможними (висновок експерта №5610 від 11.12.2014 р. том 1, а.п. 123-124).
Окрім наведеного вище, про обставин дорожньо-транспортної пригоди, а також перебування її наслідків в прямому причинному зв`язку саме з діями ОСОБА_10 вказують наступні докази, оцінені та у відповідній частині прийняті до уваги судом.
* Під час огляду слідчим, про що складено відповідний протокол від 17.07.2014 р. (том 1, а.п. 111-112), а також під час судового розгляду переглянуто відеозапис з камери спостереження, розташованої на будівлі ЗОШ №30. З відеозапису вбачається, що 15.05.2014 р. легковий автомобіль сірого кольору здійснив наїзд на пішохода, який перетинав проїжджу частину з ліва на право, відносно руху легкового автомобіля.

* Під час проведення слідчого експерименту 20.10.2014 р., про що складено відповідний протокол (том 1, а.п. 118-120) за участю ОСОБА_8 (законний представник потерпілого), якого як свідка попереджено про кримінальну відповідальність та за участі потерпілого ОСОБА_7 , розташовано експериментальний автомобіль так, як був розташований на момент ДТП. ОСОБА_23 пояснив, що в результаті перегляду відеозапису встановлено, що відстань від переднього лівого колеса до меж технологічного розриву становить 1,2 м., від переднього правого 1,4 м., від заднього правого 1,84 м.
ОСОБА_7 вказав лінію свого руху, а при здійсненні замірів встановлено, що відстань до задньої частини автомобіля склала 8 м. ОСОБА_7 було запропоновано вказати час, який він подолав з моменту виходу на проїжджу частину до моменту початку бігу, а також вказав точку початку бігу. В результаті виконання зазначених ОСОБА_7 дій було встановлено:

- відстань, яку пройшов з моменту виходу на проїжджу частину, до моменту бігу склала 2,4 м., при цьому час склав 2,2 с.

- відстань, яку подолав з моменту початку бігу до моменту наїзду становить 3,7 м., при цьому час склав 2 с.

Відповідно до висновку №5610 судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин наїзду автомобіля «Субару» на пішохода» від 11.12.2014 р. (том 1, а.п. 122-129) швидкість руху автомобіля «Субару» в умовах місця події згідно з даними відеозапису становить близько 45 км/год. В умовах події дії водія автомобіля «Субару» при виявленні руху пішохода через проїжджу частину регламентувалися вимогами п. 12.3 ПДР, згідно з якими у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Показання водія автомобіля Субару про рух зі швидкістю 20 км/год., про зупинку автомобіля в момент наїзду, надані на дослідження дані про розташування автомобіля світлого кольору, який виїжджав від школи, з технічної точки зору неспроможні, тому не прийняті для подальшого дослідження.

За наданими слідством даними водій автомобіля Субару мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода з моменту його появи в полі зору, а тому з урахуванням результатів дослідження, дії водія Субару, які не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із ДТП.

* Допитаний судом експерт ОСОБА_24 дав пояснення, що ним під час проведення експертизи було проведено дослідження відео за допомогою стандартної програми, яка є найбільш розповсюдженою. Час, який рухався потерпілий було розраховано шляхом моделювання ситуації, але в-першу чергу враховуючи відомості отримані з відео запису. Крім того, при проведенні експертизи було взято до уваги вихідні дані, визначені слідчим, але вони перевірялись і звірялись з даними отриманими по відеозапису.

Оцінюючи наведені докази суд вважає, що слідчий експеримент в частині проведення з участю законного представника ОСОБА_8 не може бути прийнятий судом до уваги та є в цій частині недопустимим, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 240 КПК України до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. В той же час вказану слідчу дію було проведено з останнім в якості свідка. Проте свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження (ч. 1 ст. 65 КПК України). Як було встановлено під час судового розгляду ОСОБА_8 такого процесуального статусу не мав.
В той же час, на думку суду, враховуючи мотивувальну частину висновку експерта №5610 та показання отримані від експерта, останнім під час дослідження в першу чергу надавалась оцінка всім вихідним даним з точки зору відомостей, отриманих з відеозапису. Крім того, під час розрахунків величини, заявлені як вихідні дані з показань ОСОБА_8 , експертом використані не були.

За наведених вище причин суд не приймає до уваги заперечення сторони захисту щодо неправильного визначення часу руху пішохода до наїзду 2 с., оскільки вказаний час був розрахований шляхом моделювання ситуації, з використанням того ж відеозапису.

Не спростовують висновків експерта і заперечення сторони захисту щодо використання експертом часу реакції водія 0,6 с., оскільки наведена величина обрана експертом самостійно і не є вихідними даними, встановленими органом досудового розслідування. Підстав ставити під сумнів наведену величину судом не вбачається.

За клопотанням сторони захисту було отримано висновок експерта №9-55 від 17.07.2015 р. (том 2, а.п. 8-13), який був досліджений під час судового розгляду. Відповідно до висновку встановити швидкість руху автомобіля «Subaru Impreza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , експертним шляхом не має можливості. У даній дорожньо-транспортній обстановці водій автомобіля «Subaru Impreza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. При заданому механізмі розвитку події водій ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути ДТП. У діях водія автомобіля «Subaru Impreza», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 невідповідностей вимогам ПДР України не вбачається.

Допитаний експерт ОСОБА_25 пояснив, що визначити експертним шляхом швидкість не зміг, оскільки була відсутньою слідова інформація на місці ДТП. Відеозапис ним не досліджувався, до уваги було прийнято лише вихідні дані, зазначені в клопотанні про призначення експертизи.

В той же час, суд наведений висновок до уваги не приймає та вважає його неналежним доказом, оскільки вихідні дані використані при його дослідженні спростовуються рештою досліджених і прийнятих до уваги судом доказів (асфальт був сухим, показання ОСОБА_10 при огляді місця події технічно неспроможні, швидкість руху 45 км/год., час руху ОСОБА_20 з моменту виходу із-за автомобіля Форд 2 с.). Крім того значна частина вихідних даних отримана лише з показань ОСОБА_10 , а їх відповідність даним, отриманим з відеозапису експертом перевірена не була.
Надану стороною захисту суду довідку №9387373 (том 2, а.п. 277) суд до уваги як таку, що спростовує причинний зв`язок дій ОСОБА_14 із ДТП не приймає, оскільки представник УДАІ УМВС України в Херсонській області, яким остання була оформлена, не являється спеціалістом в галузі оцінки дорожньо-транспортної пригоди. Лише на суд покладено обов`язок встановлення причинного зв`язку між діями та наслідками у вигляді ДТП.

Обрану обвинуваченим ОСОБА_26 позицію, яка свого підтвердження під час судового розгляду не знайшла, суд розцінює як обраний спосіб захисту і до уваги не приймає з причин наведених вище.

На думку суду доцільним є виключення з обсягу пред`явленого обвинувачення посилання органу досудового розслідування на порушення ОСОБА_10 вимог п. 1.5 та п. 2.3 «б» ПДР, що також мало своїм наслідком спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Зазначені висновки випливають з роз`яснень, що містяться п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якого суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у ст. 286 КК України порушення, оскільки наведена норма є бланкетною.

Оскільки згідно висновку експерта №5610 встановлено порушення ОСОБА_10 лише вимог п. 12.3 ПДР, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, посилання на порушення інших пунктів ПДР є зайвим.

В той же час, враховуючи обставини дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що органом досудового розслідування передчасно було зроблено висновок про грубе порушення ОСОБА_10 Правил дорожнього руху, а тому дана кваліфікуюча ознака підлягає виключенню з обсягу пред`явленого обвинувачення.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшло своє підтвердження порушення ОСОБА_10 п. 12.3 ПДР, що мало своїм наслідком заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Наведений висновок суду підтверджується дослідженими та прийнятими до уваги доказами, які узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин дорожньо-транспортної пригоди.

При вирішенні заявлених позовних вимог суд приходить до наступних висновків.
1. Прокурором заявлено позовні вимоги (том 1, а.п. 7-8) в інтересах держави в особі КЗ «Херсонська обласна клінічна лікарня» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 в розмірі 12647,24 грн., на підтвердження чого надано розрахунок (том 1, а.п. 173).

В той же час відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 3 ст. 128 КПК України визначено обов`язок прокурора обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

В той же час Прокурором на обґрунтування підстави звернення з позовом лише зазначено про понесення витрат на лікування потерпілого, що не свідчить про наявність повноважень на звернення з позовом від імені КЗ «Херсонська обласна клінічна лікарня»

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне залишити пред`явлений позов прокурора без розгляду, як такий, що подано неповноважним суб`єктом.

2. Законним представником потерпілого ОСОБА_8 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , подано цивільний позов про відшкодування витрат на лікування в сумі 11774,99 грн., моральної шкоди 588,75 грн. з АТ «ПРОСТО-страхування»; 626 грн. в рахунок пошкодженого мобільного телефону, 49411,25 грн. моральної шкоди та 3000 грн. витрат на правову допомогу з ОСОБА_10 (том 1, а.п. 27-28). На обґрунтування заявлених позовних вимог надано відповідні докази.

ОСОБА_8 заявлений цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити, оскільки лікування тривало близько 9 місяців, в рамках якого ОСОБА_17 зашивали потилицю, було переламано зі зміщенням стегно, струс головного мозку. Стегно більше місяця «витягували». Кістки погано зростались. Два рази проходили тривале лікування в умовах лікарні, а в грудні 2014 р. з`явились напади епілепсії, а тому лікування досі не припинено.

Проте згідно комісійного висновку експерта №14 від 16.03.2015 р. (том 1, а.п. 130-134) перенесена ОСОБА_7 закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, є найбільш легкою клінічною формою черепно-мозкової травми, характеризується нетривалими і зворотніми функціональними наслідками з боку центральної нервової системи і не має причинно-наслідкового зв`язку з установленим діагнозом: «Ідіопатична епілепсія з генералізованими нападами».

Психолог ОСОБА_16 суду пояснила, що у ОСОБА_7 внаслідок ДТП з`явився «страх смерті», що досить нетипово для його віку навіть не зважаючи на причини. Зазначила, що під час терапії ОСОБА_20 «уходив в себе» і з великим небажанням говорить про дорожньо-транспортну пригоду. Вважає, що ОСОБА_17 нанесена велика психологічна травма, яка потребує тривалого спостереження і контролю.

Вирішуючи питання по заявлених ОСОБА_23 позовних вимог суд виходить з наступного.

Статтею 1194 ЦК України, встановлено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 застрахована в АТ «ПРОСТО-страхування» (поліс №АС/2916274) (том 1, а.п. 152), яка і має нести відповідальність за цивільно-правовими зобов`язаннями обвинуваченого. Відповідно до умов полісу ліміт відповідальності на одного потерпілого складає: 100000 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю та 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (п. 24.1 ст. 24 Закону).

Дослідивши докази на обґрунтування заявлених законним представником потерпілого позовних вимог, суд приходить до висновку, що заявлена сума матеріальної шкоди підлягає частковому стягненню з АТ «ПРОСТО-страхування»» на загальну суму 11081,06 грн., оскільки лише частково підтверджена належними та допустимими доказами, а частина витрат, яких було понесено законним представником потерпілого, до витрат пов`язаних з лікуванням не відносяться і відповідно стягненню ані з АТ «ПРОСТО-страхування», ані з ОСОБА_10 не підлягають.

Крім цього, законним представником потерпілого до завданої шкоди внаслідок дій ОСОБА_10 включено вартість мобільного телефону, проте зазначена частина позовних вимог підлягає залишенню без розгляду, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 02.07.2004 р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. На думку суду витрати за пошкоджений телефон не є прямою шкодою, завданою в результаті протиправних дій обвинуваченого, а тому ці вимоги вирішенню в рамках кримінального судочинства не підлягають.

В наведеній частині позов підлягає залишенню без розгляду з роз`ясненням права звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

3. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка його спричинила при наявності його вини.

Зі змісту ст. 26-1 Закону вбачається, що страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що потерпілому ОСОБА_7 дійсно була завдана моральна шкода, встановлена особа, яка спричинила шкоду, встановлено протиправний характер дій ОСОБА_10 , а також наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням обвинуваченого.

Суд враховуючи обставини справи, доводи викладені потерпілим в обґрунтування розміру завданої моральної шкоди, враховуючи матеріальне становище обвинуваченого та виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про те, що цивільний позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню зі стягненням 20000 грн., з яких 554,05 грн., враховуючи положення ст. 26-1 Закону, підлягає стягненню з АТ «ПРОСТО-страхування», а 19445,95 гривень з обвинуваченого ОСОБА_10 .

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України суд стягує на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких відносяться і витрати на правову допомогу (п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 процесуальних витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги у сумі 3000 грн.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання судом встановлено не було.

Крім того, судом враховується повне невизнання своєї вини обвинуваченим, відсутність розкаяння, співчуття та жалю (навіть за врахування необережного характеру дій), відсутність заходів спрямованих на відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Наведене впливає на висновки суду в частині призначення покарання, оскільки в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при призначенні покарання суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а ставлення особи до наслідків та поведінку після вчинення злочину,.

З огляду на викладене суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: у вигляді арешту, з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, що буде достатнім для виправлення ОСОБА_10 . Жодних доказів, які б вказували на неможливість застосування додаткового покарання суду надано не було.

Також з ОСОБА_10 на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судових експертиз.

Не підлягає задоволенню клопотання захисника про застосування по відношенню до ОСОБА_10 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки відповідно до ст. 12 останнього дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно. А тому враховуючи, що Закон набрав законної сили 19.04.2014 р., а дорожньо-транспортна пригода відбувалась 15.05.2014 р. ОСОБА_10 від відбування покарання з цієї підстави звільнений бути не може.

Керуючись ст. ст. 124, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді арешту строком на 4 (чотири) місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання у вигляді арешту рахувати з моменту затримання.

* Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі 1487 (однієї тисячі чотириста вісімдесят сім) гривень 87 (вісімдесят сім) копійок (том 1, а.п. 170-172).
Позов Прокурора Прокуратури Херсонської області, який діє в інтересах держави в особі КЗ «Херсонська обласна клінічна лікарня» - залишити без розгляду.

Позовні вимоги законного представника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про стягнення матеріальної шкоди, завданої пошкодженням мобільного телефону, в розмірі 626 гривень залишити без розгляду, роз`яснивши право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Позовні вимоги законного представника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з АТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , 11081 (одинадцять тисяч вісімдесят одну) гривню 06 (шість) копійок в рахунок відшкодування шкоди, завданої здоров`ю.

Стягнути з АТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_7 , в інтересах якого діє ОСОБА_8 , 554 (п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 05 (п`ять) копійок в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 , в інтересах якого діє ОСОБА_8 , 19445 (дев`ятнадцять тисяч чотириста сорок п`ять) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 3000 (три тисячі) гривень в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги.

Речові докази:
- автомобіль «Subaru Impreza», реєстраційний номер НОМЕР_1 (том 1, а.п. 148) вважати повернутим законному власнику;

- оптичний диск «Х Digital», №229 (том 1, а.п. 149) залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1