Справа № 206/206/1534/15-к
Провадження № 1-кс/206/158/15
У Х В А Л А

"23" березня 2015 р. слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання прокурора прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська юриста 3 класу ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Дніпропетровська, громадянина
України, зареєстрованого та проживаючого за
адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст. 190, ч.1 ст. 290 Кримінального кодексу України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
23 березня 2015р. прокурор прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська юрист 3 класу ОСОБА_3 звернувся до суду із цим клопотанням.
За наведеним фактом розпочато досудове розслідування за ознаками складу злочину, передбаченого ч. ч. 1, 3 ст. 190, ч. 1 ст. 290 КК України.
В ході організації роботи спрямованої на розкриття даного злочину, встановлено, що ОСОБА_4 у першій декаді серпня 2014 року, вступив у попередню змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами з метою заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, а саме грошовими коштами від продажу автомобіля Toyota Camry, який 04.07.2008 викрадений в м.Москва, Російської Федерації, з використанням підроблених документів, які ОСОБА_4 виготовив при невстановлених обставинах.
ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , передав останньому підроблені документи на вказаний автомобіль, а саме: Облікову картку № НОМЕР_2 від 06.08.14, підписану нібито керівником та завірену нібито штемпелем ЦНП, яка підтверджувала той факт, що Toyota Camry, з ідентифікаційним номером двигуна НОМЕР_3 , ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_4 , 06.08.2014 знято з обліку в ЦНП, Довіреність від 02.08.2014 серія ВРЛ № 681771, бланк якої витрачено 05.12.2011 та свідоцтво про реєстрацію зазначеного вище автомобіля НОМЕР_5 , за наявності яких, ОСОБА_8 був впевнений що автомобіль законно знято з обліку з метою подальшої реалізації.
Після чого, ОСОБА_8 не знаючи, що купує автомобіль, який 04.07.2008 викрадений в м. Москва, Російської Федерації, біля буд. 48 по вул. Маршала Малиновського в м. Дніпропетровську, 06.08.2014 о 15:30 год. в автомобілі Toyota Camry, передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 14 400 доларів США (відповідно курсу НБУ станом на 06.08.2014 177 910 грн. 56 коп.).
ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 14 400 доларів США (відповідно курсу НБУ станом на 06.08.2014 177 910 грн. 56 коп.), та реальну можливість розпоряджатись зазначеними грошовими коштами здобутими шахрайським шляхом, з місця злочину зник.
ОСОБА_8 , будучи впевненим, що автомобіль придбав у законний спосіб, та що документи на нього справжні, дав об`яву про його продаж. Йому зателефонував раніше незнайомий ОСОБА_7 з м. Києва, обговоривши умови, та вартість вказаного автомобіля, останній наступного дня приїхав до м. Дніпропетровська, для купівлі вказаного автомобіля.
07.08.2014 ОСОБА_7 , не розуміючи походження автомобіля, та справжність отриманих документів, які йому надав ОСОБА_8 , передав останньому грошові кошти у сумі 214 200 грн., та направився до м. Києва.
08.08.2014 приблизно о 11 год. 30 хв. працівниками ІДПС ДАІ третього зводу другого батальйону полку ДПС ДАІ, неподалік будинку АДРЕСА_3 , зупинено легковий автомобіль Toyota Camry під керуванням ОСОБА_7 який в подальшому направлено на проведення експертизи, відповідно до висновку якої № 8/1-4(врер)-104 від 23.08.2014 ідентифікаційний номер даного автомобіля, піддавався змінам шляхом вварювання, на місце заводського номерного позначення, частини номерної панелі з номером НОМЕР_4 . Первинний ідентифікаційний номер кузова зазначеного автомобіля, ймовірно JTNBK40K303024881.
В результаті чого, вказаний автомобіль вилучено, чим ОСОБА_7 , завдано збитку у сумі 214 200 грн.
Дії ОСОБА_4 прокурор прокуратури кваліфікує за ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства) вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.
Прокурор прокуратури зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, ніж тримання під вартою, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти спробам підозрюваного перешкоджати здійсненню кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого та свідків, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень та спробам переховатись від органів досудового розслідування та суду, а також забезпеченню можливості виконання процесуальних рішень і також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.
Клопотання прокурора прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.
Прокурор прокуратури в судовому засіданні підтримав клопотання та прохав його задовольнити і обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Він працює та один забезпечує сім`ю дружину та двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом. До кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, відразу з`являвся за кожним викликом. Крім того взимку 2015 року його запросили на бесіду до органу внутрішніх справ на вул. Червону, після чого автомобілем Мазда-6 повезли до прокуратури Самарського району м.Дніпропетровська, і біля неї в автомобілі його побили, внаслідок чого у нього забій грудної клітини та перелом ребра, з приводу чого звернувся до прокуратури області.
Захисник в судовому засіданні заперечувала проти наявності у ОСОБА_4 будь-якого умислу на шахрайські дії. Зазначила, що особи, зокрема на яких у слідства є довіреність на автомобіль Тойота Кемрі, беруть участь у кримінальному провадженні як свідки і не притягаються до кримінальної відповідальності. Звернула увагу, що ОСОБА_9 перепродав автомобіль Сенику вже наступного дня за суттєво вищою ціною, ОСОБА_10 особа, на ім`я якої була складена підробна довіреність і який перед Родіоном оглядав автомобіль як можливий покупець. Іх заяву про побиття співробітниками міліції до ЄРДР вносити не бажають, обмежилися службовою перевіркою, згідно якої викладені в заяві факти не підтвердилися. Невнесення до ЄРДР будуть оскаржувати до слідчого судді відповідного суду.
ОСОБА_4 неодноразово викликали до правоооронних органів навіть вночі, і він з`являвся, і не з`явився лише один раз внаслідок хвороби адвоката, коли вона вже брала участь у справі. Також був проведений обшук за місцем проживання і вилучено зокрема компьютер та принтер, але ця техніка виявилася не пов`язаною з виготовленням будь-яких документів, які фігурують у справі. Отже будь-що спотворити чи приховати підозрюваний не в змозі. Постійно мешкає у с.Василівка Дніпропетровського району з дружиною та двома дітьми, одна дитина тяжко хвора на цукровий діабет і є інвалідом. Ні підозрюваний, ні його близькі за матеріальним станом не в змозі внести значну суму грошей як заставу. Взагалі вважала застосування будь-якого запобіжного заходу, особливо найбільш суворого, безпідставним, як внаслідок сумнівної з її точки зору причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, так і з огляду на його особу, поведінку під час досудового слідства. Вважає, що клопотання про такий запобіжний захід викликане заявою про побиття співробітниками міліції.
Вислухавши доводи та пояснення підозрюваного та його захисника, доводи прокурора, дослідивши подані матеріали, вважаю що доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не знаходять належного підтвердження.
У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Врахувавши дійсні обставини справи, схиляюся та приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного найбільш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
Відповідно до ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України , домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Зазначений запобіжний захід і межі його застосування обумовлені також і суто життєвими необхідностями підозрюваного, а також непереконливістю доводів, що підозрюваний зможе вплинути на свідків, потерпілого чи знищити речі і документи, оскільки свідками є незнайомі і малознайомі підозрюваному особи, які не є підлеглими підозрюваного і не вбачається реальної можливості впливу на них.
Відповідно до ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Оскільки підозрюваний має сім`ю і двох дітей, один з яких є інвалідом, що потребує значних матеріальних витрат, мешкає у сільській місцевості, кошти для прожиття заробляє у м.Дніпропетровську, про що надано агентський договір з приватним підприємцем, вочевидь не зможе внести значну суму як заставу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, про який просить прокурор і який є виключним, не вбачаю доведених підстав для застосування, оскільки ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має сім`ю та постійне місце проживання, працює, що підтверджує міцність його соціальних зв`язків. З приводу його явки на виклики до органів досудового слідства зауважень немає.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
З огляду на особу підозрюваного та склад кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , вважаю за необхідне покласти наступні обов`язки із визначених ст. 194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із Дніпропетровського району Дніпропетровської області та м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) утриматися від спілкування зі свідками, потерпілим та експертами у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання прокурора прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська юриста 3 класу ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.
Заборонити ОСОБА_4 в період з 20 годин 00 хвилин по 06 годин 00 хвилин щодоби залишати домоволодіння АДРЕСА_1 .
Покластти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із Дніпропетровського району Дніпропетровської області та м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) утриматися від спілкування зі свідками, потерпілим та експертами у даному кримінальному провадженні.
Зазначені обов`язки діють два місяці, по 23 травня 2015 року включно.
Направити копію ухвали до Дніпропетровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області для постановки ОСОБА_4 на облік як особи, до якої застосовано домашній арешт.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням умов домашнього арешту покласти на прокурора прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська юриста 3 класу ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області
Слідчий суддя ОСОБА_1