Дата документу Справа № 314/2468/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 314/2468/15-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/1620/15 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.307 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 червня 2015 року року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Запоріжжя, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 30 вересня 1997 року Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ч.3 ст. 140, ст. 17, ст.81, ст. 43 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 09 червня 1999 року умовно-достроково з не відбутим строком покарання 6 місяців 13 днів;

- 03 жовтня 2000 року Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 43 КК України до 3 років 1 місяця 13 днів позбавлення волі, звільнений 03 травня 2003 року, по відбуттю строку покарання;

- 17 жовтня 2003 року Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України, звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 09 червня 2004 року Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 3 ст. 185, ст. 15, ч.3 ст. 185, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 12 грудня 2006 року з невідбутим строком покарання 7 місяців 20 днів;
- 06 серпня 2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;

- 27 травня 2010 року, Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.76 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 13 жовтня 2010 року Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України, до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 31.10.2014 року, по відбуттю строку покарання,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок терміну відбуття покарання постановлено рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін домашній арешт.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати і, врахувавши всі пом`якшуючі покарання обставини, призначити йому покарання з застосуванням ст.ст. 69,75 КК України.

Згідно з вироком суду, 22 квітня 2015 року в денний час, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу з метою збуту в місця позбавлення волі, будучи особою, яка раніше вчиняла злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, за винагороду в розмірі 150 гривень, на прохання свого знайомого з яким раніше ОСОБА_7 відбував покарання в Кам`янській виправній колонії №101 УДпТСУ в Запорізькій області, знаходячись на зупинці транспорту «АТК» в м. Запоріжжя, придбав у невстановленої особи целофановий згорток в якому згідно з висновком еуксперта №706 від 30 квітня 2015 року знаходився наркотичний засіб метадон масою 0,0211 г., який за вказівкою свого вищевказаного знайомого ОСОБА_7 повинен перекинути на територію Кам`янської виправної колонії №101 УДПтСУ в Запорізькій області, шляхом здійснення пострілу з арбалету зарядженого стрілою до якої буде примотаний вищевказаний згорток заповнений наркотичним засобом. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що целофановий згорток, який він повинен збути до установи виконання покарання, заповнений наркотичним засобом, зберігаючи його при собі, на таксі з зупинки транспорту «АТК» в м. Запоріжжянаправився до Кам`янської виправної колонії №101 УДПтСУ в Запорізькій області, де на шляху прямування для зручності збуту наркотичного засобу за допомогою липкої стрічки приєднав до стріли целофановий згорток в якому знаходився метадон. По приїзді до Кам`янської виправної колонії №101 УДПтСУ в Запорізькій області ОСОБА_7 намагався зробити постріл з арбалету в бік території зазначеної установи, стрілої до якої був приєднаний наркотичний засіб, однак 22 квітня 2015 року о 15 год. 30 хв. в ході огляду місця події зазначений целофановий пакет зі стрілою та арбалетом були виявлені та вилучені у ОСОБА_7 працвниками міліції у зв`язку з чим ОСОБА_7 не отримав обіцяні гроші.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , який, посилаючись на свій сімейний стан, повне визнання вини, щире каяття, просив задовольнити його апеляційну скаргу, заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 протягом досудового розслідування та в судовому засіданні повністю визнавав себе винним у скоєнні злочину за обставин, зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, суд обмежився лише допитом обвинуваченого, в ході якого він визнав себе винним в повному обсязі та дослідженням обставин, які характеризують особу підсудного.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, правильність кваліфікації його дій і призначене обвинуваченому покарання, в апеляції не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги обвинуваченого, тобто в частині призначеного покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, визнав щире каяття у вчиненому.

Разом з тим, на думку колегії суддів, суд належним чином не врахував вказані обставини, та не взяв до уваги, що разом з обвинуваченим проживає мати-пенсіонерка і батько-інвалід третьої групи.

Необґрунтовано також суд не врахував як пом`якшуючу покарання обставину активне сприяння розкриттю злочину обвинуваченим, про що свідчать матеріали кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Вищезазначені обставини, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, і вважає можливим застосувати ст. 69 КК України і призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Всупереч вимогам ст. 59 КК України, призначивши додаткове покарання конфіскацію майна, суд першої інстанції не зазначив, яка частина майна обвинуваченого підлягає примусовому безоплатному вилученню у власність держави (конфіскацію всього чи частини майна апеляційна скарга прокурора в цій частині не надходила, тому покарання ОСОБА_7 може бути призначене без конфіскації майна на підставі ст. 69 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, вчинив злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, колегія суддів вважає не можливим його виправлення без відбування покарання, підстав для застосування ст. 75 КК України і звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 червня 2015 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Застосувати ст. 69 КК України, призначене ОСОБА_7 покарання за ст. 307 ч. 2 КК України пом`якшити до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4