АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2071/15-к Номер провадження 11-кп/786/694/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 серпня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою засудженій

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мачки Беляївського району Одеської області, українки, громадянки України, не заміжня, з неповною середньою освітою, працювала реалізатором на ЦКР м. Сімферополя та м. Одеси, проживавшої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , судима 22.02.2006 року Апеляційним судом Одеської області за п.12 ч.2 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 11.07.2006 року вирок Апеляційного суду Одеської області від 22.02.2006 року скасовано, справу направлено на новий розгляд. Вироком Апеляційного суду Одеської області від 18.07.2007 року за п.12 ч.2 ст. 115 КК України засуджена на 12 років позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ухвали суду, до Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення, в якій вона посилається на те, що 24.04.2013 року її представили на пільгу за ст. 81 КК України повторно, але з невідомих їй причин звільнення відкладено на 10 місяців, посилаючись на великий строк - 12 років. За час відбування покарання в колонії з 05.06.2008 року вона приймає активну участь в ремонтах, вишиває та працює 6 років швачкою, працювала 8 місяців банщицею.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд вказав, що за період відбування покарання в установі засуджена ОСОБА_8 зарекомендувала себе незадовільно, характеризується нестабільною поведінкою, має 6 стягнень, одне з яких не погашено, має невідшкодований виконавчий лист, має лише одну подяку за 2013 рік.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_8 просить ухвалу районного суду скасувати, а її клопотання про умовно-дострокове звільнення задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що за час перебування у виправній колонії довела своє виправлення ставленням до праці, оскільки з 2008 року працювала швачкою, а з 2013 року - банщицею, а тому з характеристикою та відмовою адміністрації виправної колонії не погоджується. Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_8 та її захисника, які підтримали доводи поданої засудженою апеляційної скарги, думку прокурора, яка вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав до її задоволення.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджена за вироком Апеляційного суду Одеської області від 18.07.2007 року за п.12 ч.2 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі та відбуває покарання у Надержинщинській виправній колонії УДПтСУ в Полтавській області №65.

Відповідно до наявних у особовій справі документів, за період відбуття покарання у виправній колонії засуджена ОСОБА_8 характеризується посередньо, неодноразово на неї накладались стягнення за порушення режиму відбування покарання, а також за порушення трудової дисципліни, має непогашене стягнення, що вказує про систематичне порушення та небажання засудженої поліпшити свою поведінку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Із особової справи засудженої не вбачається, що вона сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

Таким чином, на даний момент підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання відсутні.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання засудженої є законною і підстав для її скасування немає. Відповідно доводи апеляційної скарги засудженої про необхідність умовно-дострокового звільнення її від відбування покарання є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 серпня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від покарання - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4