01.10.2015
В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
Справа № 1-кп/489/509/15 р.

01.10.2015 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

Сторони судового провадження:

Прокурор ОСОБА_3

Обвинувачена ОСОБА_4

Захисник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Денисівка, Сімферопольського р-ну, АР Крим, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючу, не одружену не судиму, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15.07.2015, приблизно о 11:25, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні магазину «Дитячий трикотаж», розташованому в м. Миколаїв, вул. Південна, 76а/1, маючи намір вчинити крадіжку чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю за нею візуального спостереження з боку інших осіб, вчинила крадіжку майна належного ОСОБА_6 , а саме:
-5Т020 Комбінезон кулір р.68-86 - 3 шт. - загальною вартістю 82,08 гривень;
-117101- ОУ Напівкомбінезон яс. - 5 шт. - загальною вартістю 166,0 гривень;
- Боді-майка - 2 шт. - загальною вартістю 50,0 гривень;
-ПК95 Напівкомбінезон супрем р.62-74 - 3 шт. - загальною вартість 195,0 гривень;
-Комплект Фунтік кулір р.24 - 3 шт. - загальною вартістю 91,02 гривен;
-117901-НУ Напівкомбінезон - 1 шт. - вартістю 36,72 грі спричинивши потерпілій збитків на загальну суму 620, 82 гривень. З місця злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Суд визнає винною обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Так обвинувачена вину в інкримінованому їй злочині визнала у повному обсязі і дала свідчення по суті висунутого обвинувачення які відповідають вищевказаним фактичним обставинам справи і не суперечать їм, з яких вбачається, що вона в той час знаходилась в скрутному матеріальному становищі очікувала народження дитини і опинившись в магазині «Дитячий трикотаж» викрала одяг для немовляти яке ще не народилось. Через деякий час крадіжка була виявлена. Спонуканням її для вчинення крадіжки стало скрутне матеріальне становище. У вчиненому кається.

Її покази узгоджуються з письмовими доказами з яких вбачається, що подія злочину відбулась 15.07.2015р, об 11:25 як зазначено в виписці з ЄРДР від 20.07.2015 р., заявою ОСОБА_7 від цієї дати і яка попереджена про неправдиве повідомлення. Сума збитків підтверджується Актом інвентаризації від 27.07.2015 р. і з якою погодилась обвинувачена.

Прокурором доручено в якості доказу крадіжки СДдиск на якому зафіксовано вчинення злочину обвинуваченою. З перегляду в судовому засіданні СД-диску, вбачається як ОСОБА_4 тайно кладе до сумки дитячі речі, що і підтвердила в судовому засіданні.

Речі по справі постановою слідчого від 27.07.2015 р. визнані речовими доказами.

За клопотанням прокурора проти якого не заперечували інші учасники процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд визнає не доцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які не кім не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження вірно розуміють зміст цих обставин, також у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права посилатися на ці докази та обставини при оскарженні рішення в апеляційному, та касаційному порядку.

Таким чином суд вважає, що прокурором доведено вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Також суд вважає за можливе прийняти рішення по справі в відсутність потерпілої яка була належним чином повідомлена, але в судове засідання не з`явилась причини не явки суду не повідомила та письмових клопотань до суду не надавала про відкладення слуханням справи, крім того обвинувачена суму збитків визнала. Позов до неї не подавався.
При призначенні покарання, суд приймав до уваги дані про особу обвинуваченої яка не судима, вчинила злочин середньої тяжкості, яка тимчасово не працює, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільнено.

Враховуючи обставини пом`якшуючі покарання та відсутність обставин обтяжуючих покарання суд вважає, що покарання їй необхідно призначити не пов`язане з позбавленням волі.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавленням волі з застосуванням ст. 75 КК України, суд виходив з положень ст. 50 КК України про призначення покарання та його мети:

- покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженої. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити згідно положень ст. 374 КПК України.

Керуючись ст. ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 1(одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з випробуванням 1(один) рік. На підставі п. 3,4 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази повернути зацікавленим особам.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.
Головуючий ОСОБА_1

Згідно ст. 376 ч. 3 КПК України обвинувачений, захисник, його законний представник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.