Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/814/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.09.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2015 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Єрки Катеринопільського району Черкаської області, українця, громадянина України, одруженого, з неповною вищою освітою, жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 липня 2008 року за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з конфіскацію майна, яке належить на праві власності,
відмовлено в задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

ВСТАНОВИЛА:
Начальник Устинівського ВЦ-37 Кіровоградської області та заступник голови спостережної комісії при Устинівській райдержадміністрації Кіровоградської області звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, мотивуючи тим, що останній позитивно себе зарекомендував, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку один раз заохочувався правами начальника відділення.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2015 року в задоволенні вказаного подання відмовлено, оскільки з дня постановлення ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року, про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким - на обмеження волі не минуло одного року.

Засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, в своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив не вірні дані про нього. Зокрема зазначає, що за час відбування покарання в ВК № 96 Рівненської області закінчив три ПТУ за спеціальностями «кранівник», «слюсар механоскладальних робіт», «токар», сплатив позови в повному обсязі та мав 3 заохочення він начальника ВК № 96, за сумлінну поведінку та ставлення до праці був переведений до ВК № 92 Черкаської області, де отримав професію «Оператор комп`ютерного набору», зарекомендував себе з позитивної сторони. За вказаних обставин, 24.12.2015 року ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області йому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким - на обмеження волі. Окрім цього, посилання суду на те, що характеризується посередньо не відповідає дійсності, оскільки за час відбування покарання в ВЦ № 37 характеризується позитивно, та за сумлінну поведінку та ставлення до праці був заохочений 1 раз правами начальника відділення. Стверджує, що суд не звернув увагу на те, що він одружений, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, маму пенсіонерку, яка проживає одна, а тому вважає,

з урахуванням вищенаведених обставин він довів своє виправлення, а тому до нього можливо застосувати ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу районного суду залишити без змін, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Абзацом «а» п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі - Постанова Пленуму) № 2 від 26.04.2002 передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, що при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Також, п. 17 Постанови Пленуму регламентовано, що судам під час судового засідання у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як свідчать матеріали подання, ОСОБА_7 засуджений вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2008 року за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з конфіскацію майна, яке належить на праві власності (а.с. 4-7). Злочини, передбачені ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України відносяться до категорії тяжких.

Як вбачається з довідки Городищенської ВК (96) УДПтС України в Рівненській області від 12.04.2013 року № 30/11/1183 засуджений відшкодував потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 3733 грн. 60 коп. та на користь НДЕКЦ при УМВД України в Черкаській області судових витрат за проведення експертиз в сумі 258 грн. (а.п. 18).

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року підставі ст. 82 КК України ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі строком на 3 роки 4 місяці (а.п. 11).

З 25.02.2015 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в Устинівському ВЦ №37. За час відбуття покарання в Устинівському ВЦ №37 засуджений зарекомендував себе позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку один раз заохочувався правами начальника відділення (а.п. 1).

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про відмову у задоволенні подання начальника Устинівського ВЦ-37 Кіровоградської області та заступника голови спостережної комісії при Устинівській райдержадміністрації Кіровоградської області.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що хоча ОСОБА_7 зарекомендував себе з позитивної сторони своєю поведінкою, та сплатив суму матеріальних збитків, призначених вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2008 року, однак, зважаючи на те, що з дня винесення ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року, про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, на обмеження волі ще не минуло одного року, а тому відповідно до вимог ч.8 ст. 154 КВК України не знаходить підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 стосовно того, що за час відбування покарання характеризується з позитивної сторони і за сумлінну поведінку та ставлення до праці був заохочений 1 раз правами начальника відділення, а також те, що він одружений, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, маму пенсіонерку, яка проживає одна, то наведені обставини жодним чином не можуть вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу районного суду - без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Устинівського виправного центру № 37 та заступника голови спостережної комісії при Устинівській райдержадміністрації Кіровоградської області про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4