АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/314/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185, ч.ч.1, 2 ст.190 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Тернопільського міськайонного суду від 15 червня 2015 року стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 громадянина України, непрацюючого, із неповною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого,

засуджено:

-за ч.2 ст.185 КК України на 2(два) роки 6(шість) місяців позбавлення волі;

-за ч.1 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850(вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави;

-за ч.2 ст.190 КК України на 1(один) рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 2(двох) років 6(шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1(один) рік 6(шість) місяців. Відповідно до ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_7 покласти такі обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вироком також вирішено питанння стосовно стягнення з обвинуваченого судових витрат та щодо речових доказів.

Згідно з вироком обвинувачений ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, в кінці квітня 2014 року близько 15 год. 30 хв., перебуваючи по вул. М. Кривоноса, 26, в м. Тернополі, поряд із будинком №1, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, попросив у потерпілого ОСОБА_11 надати йому у позичку грошові кошти у сумі 700 гривень, терміном на декілька днів, не маючи при цьому наміру та можливості повертати останньому вказані грошові кошти, а маючи намір використати їх на власні потреби. Після цього, будучи введеним в оману та довіряючи обвинуваченому ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_11 в кінці квітня 2014 року близько 15 год. 30 хв. передав йому грошові кошти у сумі 700 грн.

Отримані грошові кошти ОСОБА_7 в установлений термін не повернув, а шляхом обману привласнив їх та витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 700 гривень.

Крім цього, 17 травня 2014 року близько 09 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у кімнаті будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно викрав зі столу кімнати планшет марки Apple, який належав потерпілій ОСОБА_12 .

Із викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2975 гривень.

Крім цього, у червні 2014 року у ОСОБА_7 , який перебував по АДРЕСА_3 , повторно виник злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 10 червня 2014 року, через всесвітню мережу Інтернет, а саме соціальну мережу Вконтакті, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, попросив у свого знайомого потерпілого ОСОБА_13 в тимчасове користування ноутбук терміном на декілька днів, не маючи при цьому наміру повертати останньому вказаний ноутбук в майбутньому, а маючи намір реалізувати його, а отримані грошові кошти використати на власні потреби.

Після цього, 10.06.2014 року близького 18 год. 00 хв., перебуваючи по вул. Львівська, 1, в м. Тернополі, потерпілий ОСОБА_13 , будучи введеним в оману та довіряючи обвинуваченому ОСОБА_7 , передав останньому в тимчасове користування ноутбук марки DELL, зарядний пристрій до ноутбука, комп`ютерну мишку та сумку для ноутбука марки DELL.

Отримані ноутбук марки DELL, зарядний пристрій до ноутбука, комп`ютерну мишку та сумку для ноутбука марки DELL обвинувачений ОСОБА_7 в установлений термін не повернув, а шляхом обману привласнив їх та в подальшому реалізував, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 2030 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_7 12 червня 2014 року через всесвітню мережу Інтернет, а саме соціальну мережу Вконтакті, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, попросив у свого знайомого потерпілого ОСОБА_15 у тимчасове користування ноутбук терміном на декілька днів, не маючи при цьому наміру повертати останньому вказаний ноутбук в майбутньому, а маючи намір реалізувати його, а отримані грошові кошти використати на власні потреби.

Після цього, 12 червня 2014 року близького 15 год. 30 хв., перебуваючи по АДРЕСА_4 , потерпілий ОСОБА_15 , будучи введеним в оману та довіряючи ОСОБА_7 , передав останньому в тимчасове користування ноутбук марки HP, зарядний пристрій до ноутбука та сумку для ноутбука марки HP

Отримані ноутбук марки HP, зарядний пристрій до ноутбука та сумку для ноутбука марки HP обвинувачений ОСОБА_7 в установлений термін не повернув, а шляхом обману привласнив їх та в подальшому реалізував, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 4364 гривень.

Крім цього, 21 червня 2014 року ОСОБА_7 через всесвітню мережу Інтернет, а саме соціальну мережу Вконтакті, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, попросив у свого знайомого потерпілого ОСОБА_16 в тимчасове користування ноутбук терміном на декілька днів, не маючи при цьому наміру повертати останньому вказаний ноутбук в майбутньому, а маючи намір реалізувати його, а отримані грошові кошти використати на власні потреби.

Після цього, 21 червня 2014 року близького 15 год. 30 хв., перебуваючи по вул. Фабрична, 5, в м. Тернополі, потерпілий ОСОБА_16 , будучи введеним в оману та довіряючи обвинуваченому ОСОБА_7 , передав останньому в тимчасове користування ноутбук марки Acer, зарядний пристрій до ноутбука та сумку для ноутбука.

Отримані ноутбук марки Acer, зарядний пристрій до ноутбука та сумку для ноутбука ОСОБА_7 в установлений термін не повернув, а шляхом обману привласнив їх та в подальшому реалізував, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить вирок суду змінити та засудити ОСОБА_7 :

за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі ;

за ч.1 ст.190 КК України до штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в дохід держави в розмірі 51 неоподатковуваного мінімумму доходів громадян, що становить 867 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання в виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 2. 3, 4 ч.1 ст.76 КК України. В решті вирок суду залишити без зміни. Прокурор вважає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки відповідно до ст.98 та ч.3 ст.61 КК України покарання в виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх осіб, а ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 і на момент вчинення кримінального правопорушення він був неповнолітнім.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , думку його захисника ОСОБА_9 і законного представника ОСОБА_8 , які вирок суду не оскаржували, і не заперечують проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, вказаних в вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.185, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та застосування до нього ст.ст.75, 76 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому ці обставини колегією суддів не переглядаються відповідно до ч.1 ст.404 КПК України.

Щодо доводів прокурора, наведених в апеляційній скарзі, про неправильне застосуваня судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні міри покарання обвинуваченому за ч.2 ст.190 КК України, то вони заслуговують на увагу, чим повністю задовольняється його апеляційна скарга.

Так, за ч.2 ст.190 КК України суд призначив ОСОБА_7 покарання в виді одного року обмеження волі.

Згідно вироку суду кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190 КК України, були вчинені ОСОБА_7 в червні 2014 року.

Обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент вчинення вказаного кримінального правопорушення він був неповнолітнім.

У відповідності до ч.3 ст.61 та ч.1 ст.98 КК України покарання в виді обмеження волі до неповнолітніх не застосовується.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 06.04.2004 року Про практику застосування Судами України законодавства у справах про злочин неповнолітніх перелік видів покарань, визначених у ст.98 КК України, є вичерпним, інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи вони досягли повноліття.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України судом неправильно застосовано Кримінальний закон, а тому в цій частині вирок суду підлягає зміні, чим повністю задовольняється апеляційна скарга прокурора.

Виходячи із наведеного, керуючсиь ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити повністю.

Вирок Тернопільського міськайонного суду від 15 червня 2015 року в частині засудження ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України до покарання в виді штрафу в розмірі 51 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 867 грн.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2