Чернівецький районний суд Вінницької області
справа № 1-58/2010
ВИРОК

Іменем України

30 червня 2010 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Суперсона С.П.,

при секретарі Гендзьорі О.О.,

з участю прокурорів Яремчука В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, на утриманні дітей не має, раніше не судимий, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, вул. Леніна-21

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_6, не працюючий, одружений, на утриманні малолітня дитина, раніше не судимий, житель ІНФОРМАЦІЯ_7

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_6, одружений, раніше не судимий, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, вул. Садова-54

у вчиненні злочину, що передбачений ст. 296 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2010 року, біля 20.15 години, ОСОБА_1 діючи в групі осіб з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на автомобілі марки «ОПЕЛЬ АСКОНА» д.н. знак «АВ 3290 ВС» під керуванням ОСОБА_2, приїхали до домоволодіння гр. ОСОБА_4, яке розміщене в с.Букатинка Чернівецького району на вул. Набережна-43, де викликавши з будинку її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, діючи в групі осіб, з хуліганських проявів, безпричинно нанесли останньому числені удари руками й ногами по тілу, чим завдали тілесних ушкоджень у вигляді; множинних синців та саден на спині зліва, забою мяких тканин лівої гомілки та перелому кісток носа без зміщення, згідно висновку експерта № 134/50 від 23.04.2010 року, після чого посадили ОСОБА_5 в багажник вищевказаного автомобіля й відвезли в с.Бандишівка Могилів-Подільського району, де продовжили його побиття, й в подальшому з місця події зникли.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, суду показав, що близько місяця тому, біля приміщення будинку культури в с. Букатинка Чернівецького району в нього виникло непорозуміння з ОСОБА_5, жителем с.Букатинка. Він та ОСОБА_5 в той час перебували напідпитку й між ними виникла суперечка, під час якої вони почали штовхати один одного.

В той час з ним було два чоловіка. Один, побачивши штовханину кудись відійшов, а інший товариш ОСОБА_5 почав з ОСОБА_5 разом штовхати ОСОБА_1 й вдарили по разу в чоло, чим заподіяли йому лише фізичного болю.

За медичною допомогою він тоді не звертався, так як не було потреби. Також в правоохоронні органи про те що його вдарив ОСОБА_5 він також не повідомляв. З того часу, він з ОСОБА_5 не зустрічався й відчував до нього неприязнь.

22 березня 2010 року в ОСОБА_1 був День народження. Його додому прийшли привітати товариші, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3. Вони вжили спиртного і біля 21 години, коли на дворі вже була темрява, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, згадавши про те, що його вдарив житель с. Букатинка ОСОБА_5, ОСОБА_1 запропонував поїхати до нього, щоб він його також побив, а товаришам він запропонував поїхати за компанію. Щоб побити ОСОБА_5 всім разом він не пропонував.

Після цього, ОСОБА_2 взяв з дому свій автомобіль марки « Опель Аксона», й вони всі поїхали в с. Букатинка, де розпитали про місце проживання ОСОБА_5, й підїхали саме до його будинку.

Поки він вийшов з автомобіля, то ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чи ОСОБА_7, точно не памята, вже викликали ОСОБА_5 з будинку й вели його до воріт, тримаючи за руки. В той час ще якісь діти стоячи на порозі будинку кричали й просили ОСОБА_5 відпустити. ОСОБА_1 пішов їм на зустріч, й ще коли хлопці тримали ОСОБА_5 за руки , то він наніс йому удар ногою по ногам, від чого ОСОБА_5 впав на подвірї біля воріт. Після того ОСОБА_1 нагнувся над ним й наніс удар правою ногою в ліве плече, по ногам та по сідниці. Також декілька раз ОСОБА_2 наніс удари ногами лежачому ОСОБА_5, але куди саме бив, ОСОБА_1 не може згадати. ОСОБА_2 вийшов з подвіря ,чомусь відчинив багажник свого автомобіля та повернувшись почав тягнути ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 до свого автомобіля. ОСОБА_9 їм в цьому не допомагав, так як відбіг в сторону. ОСОБА_8 взагалі сидів в автомобілі й нічого не робив. ОСОБА_1 не зрозумів чому ОСОБА_2 почав тягти ОСОБА_5 до автомобіля, а тому спочатку він допомагав йому штовхати ОСОБА_5, оскільки останній намагався чинити опір та кричав, однак ОСОБА_2 закинув ОСОБА_5 в багажник свого автомобіля та закрив його. Після цього вони сіли в автомобіль й поїхали в напрямку с. Грушки. По дорозі ОСОБА_8 зробив їм зауваження й сказав навіщо вони везуть ОСОБА_5 й запропонував його відпустити, щоб ОСОБА_5 пішов додому. ОСОБА_1 підтримав пропозицію ОСОБА_8, однак ОСОБА_2 керуючи автомобілем одразу ж не зупинився, а коли вони проїхали через село Грушка в напрямку села Слобода-Шлишківецька, на відстані біля одного кілометра від села Грушка ОСОБА_2 зупинив автомобіль й вони всі , окрім ОСОБА_8 вийшли з автомобіля. ОСОБА_2 відчинив багажник автомобіля, а ОСОБА_1 витягнув з багажника ОСОБА_5 який кричав та просив його відпустити, однак ОСОБА_1 його ще раз вдарив рукою зжатою в кулак в чоло та двічі рукою зжатою в кулак вдарив в ліве плече. Від його ударів ОСОБА_5 впав на землю й його ще декілька раз вдарив ОСОБА_2, однак ОСОБА_3 ОСОБА_2 відштовхнув, й тоді ОСОБА_5 піднявся і побіг в напрямку села Слобода Шлишковецька, а вони поїхали додому.

В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, суду показав, що 22 березня 2010 року , ще з 17-тої години він з хлопцями в їх магазині святкували день народження ОСОБА_1. Близько 18-тої години ОСОБА_1 пішов до ОСОБА_8, щоб подивитись до його дітей.

Близько 18.30 години ОСОБА_2 ще сидів в магазині з товаришами ОСОБА_10 та ОСОБА_7 та пили пиво.

В розмові ОСОБА_3 розповів, що раніше, коли саме не знає, ОСОБА_1 побили хлопці в селі Букатинка, куди він ходив до дівчини. Як він памятає, до нього дійсно телефонував раніше ОСОБА_1, пояснював що йому важко йти й просив приїхати за ним в с.Букатинка, однак ОСОБА_2 в той час знаходився в місті Київ на роботі й тому не міг його забрати.

ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 дещо ображений за те, що вони не надали йому допомогу. Тому вони пішли до ОСОБА_1, та розпитали хто й коли його побив. ОСОБА_1 розповів, що він ходив в с.Букатинка , де його побили хлопці, один з яких знайомий ОСОБА_1, а саме ОСОБА_5. Ця розмова відбувалась біля криниці на дорозі, біля будинку ОСОБА_8, який в той час був в будинку з дітьми. Почувши, що їх товариша ОСОБА_1 образив ОСОБА_5 в них виникло бажання поїхати до ОСОБА_5, щоб розпитати його за що він з товаришами побив ОСОБА_1, однак бити ОСОБА_5 вони не домовлялись. ОСОБА_2 повернувся до дому й взяв свого автомобіля «Опель Аксона». Вони сіли в автомобіль ОСОБА_8 сів на переднє сидіння, чи знав він куди вони їдуть ОСОБА_2 не знає, так як ходив за автомобілем. В с. Букатинка вони зупинили якогось юнака, й запитали де проживає ОСОБА_5

Після цього, вони приїхали до домоволодіння ОСОБА_5, з яким ОСОБА_2 раніше знайомим навіть не був.

Поки він вийшов з автомобіля, то бачив як ОСОБА_10 вже з будинку викликав того юнака. Юнак вийшов з будинку.

ОСОБА_1 підійшов до них. ОСОБА_2 також пішов до них на подвіря. Коли він до них підходив, то ОСОБА_3 з ОСОБА_1 за руки тягнули того юнака до воріт. Однак юнак намагався вирватись й ОСОБА_2 побачив, як він упав на подвірї, від чого він упав чи ліг він не зрозумів. Пояснити чому саме ОСОБА_2 не може, однак побачивши лежачу на подвірї палицю, він вирішив нею вдарити декілька раз того юнака , тому підняв палицю й наніс нею два удари по ногам юнака. Бив не дуже сильно, так як не було як розмахнутись палицею, оскільки над тим юнаком стояв ОСОБА_3 й ОСОБА_1. На подвірї була темрява, тому ОСОБА_2 не може сказати чи били вони його чи ні. Через те, що юнак почав кричати на подвірї, й з будинку вийшов його брат, ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кинути того юнака в багажник його автомобіля, щоб відвезти його десь в інше місце й з ним там поговорити стосовно бійки з ОСОБА_1. Після цього ОСОБА_2 пішов до автомобіля, взяв ключ з замка запалення, бачив що ОСОБА_8 сидів в автомобілі, а де в той час був ОСОБА_7 він не бачив, так як була темрява. Ключем він відчинив багажник свого автомобіля, а ОСОБА_3 з ОСОБА_1 в той час притягнули ОСОБА_5 до автомобіля. Втрьох вони кинули ОСОБА_5 в багажник автомобіля, і ОСОБА_2 закрив багажник, всі сіли в автомобіль й поїхали в напрямку села Грушка. Вони лише хотіли ОСОБА_5 залякати, катаючи його в багажнику автомобіля. Однак на дорозі за селом Грушка , в напрямку с. Вільно автомобіль забуксував в калюжі. Хлопці вийшли з автомобіля, щоб ОСОБА_2 міг виїхати. Коли він виїхав з калюжі, знаючи що в нього закінчується в автомобілі бензин, він зупинив автомобіль й відчинив багажник автомобіля, щоб відпустити ОСОБА_5, як пропонували хлопці, оскільки бензину, щоб його відвезти назад в село Букатинка, в нього вже б не вистачило. Після цього, ОСОБА_2 дістав ОСОБА_5 з багажника. Він в той час плакав, просив його відпустити. ОСОБА_1 видно по виразу його обличчя, що він дійсно налякався. Від автомобіля ОСОБА_5 відтягнув ОСОБА_1 з ОСОБА_3, вони ще поштовхали його, але чи били чи ні ОСОБА_2 в темряві не бачив. Вони вказали напрямок куди йому йти й ОСОБА_5 побіг через поле, а вони повернулись додому. .

В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, суду показав, що він спільно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наносив удари руками й ногами ОСОБА_5. Свою вину в предявленому обвинувачені він визнав повністю, так як я дійсно викликав ОСОБА_5 з будинку, де ОСОБА_1 з ОСОБА_2 дійсно побили ОСОБА_5 в його присутності, оскільки він стояв біля них. Однак при цьому на подвірї домоволодіння ОСОБА_5 він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взагалі ОСОБА_5 не вдарив жодного разу. Лише коли ОСОБА_2 з бугою В. почали тягти до автомобіля ОСОБА_5, він з заду один раз штовхнув ногою в сідницю ОСОБА_5, однак не вдарив. Чому він його штовхнув пояснити не може. Однак до автомобіля він його не тягнув й на полі за селом Грушка він з ними разом ОСОБА_5 не бив, а лише захищав, коли ОСОБА_1 з ОСОБА_2 його продовжували бити.

В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини, вина ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину підтверджується матеріалами кримінальної справи:

- протоколом огляду місця події від 22.03.2010 року, яким було оглянуто домоволодіння ОСОБА_5 (а.с. 16 );

- висновком судово-медичної експертизи 102/38 від 29.03.2010 року, якою встановлено, що у ОСОБА_5 мали місце такі тілесні ушкодження: множинні синці та садни на спині зліва, забій мяких тканин лівої гомілки, які виникли від дії тупого предмету або від удару. (а.с. 111 );

- протоколом виїмки від 29.03.2010 року, яким було вилучено деревяну палицю. (а.с. 126 );

- протоколом огляду предмету від 29.03.2010 року, яким було оглянуто деревяну палицю. (а.с. 127 );

- протоколом очної ставки від 25.03.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Які підтвердили що вони наносили удари ОСОБА_5, а також вказали, що ОСОБА_3 також наніс йому кілька ударів. (а.с. 109 );

- протоколом очної ставки від 15.04.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, під час якої ОСОБА_3 заперечив факт нанесення ним ударів ОСОБА_5, однак ОСОБА_2 підтвердив вищевказаний факт. (а.с 153-155 );

- протоколом очної ставки від 15.04.2010 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с. 156-157 );

- протоколом очної ставки від 15.04.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, під час якої ОСОБА_3 заперечив факт нанесення ним ударів ОСОБА_5, однак ОСОБА_5 прямо вказав на ОСОБА_3 та підтвердив, що він також наносив йому удари. (а.с. 158-161);

- протоколом очної ставки від 15.04.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, під час якої ОСОБА_3 заперечив факт нанесення ним ударів ОСОБА_5, однак ОСОБА_1 підтвердив вищевказаний факт, а також повідомив, що ОСОБА_3 допомагав садити ОСОБА_5 в багажник автомобіля (а.с. 162-163);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 134/50 від 23.04.2010 року, якою було встановлено, що у ОСОБА_5 мали місце такі тілесні ушкодження: множинні синці та садна на спині зліва, забій мяких тканин лівої гомілки та перелом кісток носа без зміщення, які виникли від дії тупого предмету, або від ударів, якими могли бути: зжаті в кулак руки та ноги взуті у літнє взуття нападаючого, а також від травмуючої дії деревяної палиці. (а.с. 165-166 )

Відповідно до ст. 299 КПК України за відсутності заперечень з боку інших учасників судового розгляду суд за клопотанням ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. визнав недоцільними виклик і допит в судовому засіданні свідків та потерпілого по справі, а обмежив судове слідство допитом підсудних та дослідженням матеріалів справи.

Таким чином, зібраними і дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, своїми умисними діями скоїли злочин, що передбачений ст. 296 ч. 2 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Призначаючи покарання підсуднім ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особи винних по місцю проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 характеризується з позитивної сторони, що підтверджується довідками - характеристиками (а.с. 84), (а.с. 58), (а.с. 34), обставинами , що пом'якшують їх покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, за наявності обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, а також враховуючи те що вони раніше не судимі, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі, проте зі звільнення від його відбування.

Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до положень ст.81 КПК України.

Запобіжний захід щодо підсудного до набрання вироком законної сили змін не потребує.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого

ст. 296 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на

2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випро

буванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

- періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

- періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

- періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

Речовий доказ по справі: деревинна палиця що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Чернівецького РВ УМВС, знищити.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення в суді, а засудженим - з моменту вручення йому копії вироку.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній - підписку про невиїзд.

Суддя Суперсон С.П.