Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 1-353/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

за участю прокурора Кривошея О.М.

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 16.03.2010 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 186 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт, відбув покарання 30.07.2010 року,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, не одруженого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, раніше судимого:

- 21.05.1998 року Первомайським районним судом Миколаївської області за ст. 140 ч.2 КК України до 2 років виправних робіт з утриманнім 20% в дохід держави;

- 07.11.2000 року Первомайським районним судом Миколаївської області за ст. 140 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився умовно-достроково 29.08.2001 року;

- 25.04.2002 року Первомайським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; звільнився 30.07.2004 року умовно-достроково на 8 місяців 14 днів;

- 19.01.2006 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 183 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, ст. 75 КК України з випробуванням строком на 3 роки;

- 17.05.2010 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 122 ч.1 КК України до 3 років обмеження волі, ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2010 року близько 14.00 години ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, з метою викрадення чужого майна, пройшов на територію домоволодіння громадянина ОСОБА_1, яке розташоване в с. Кримка Первомайського району по вул. Моргуненко, 88. Перебуваючи на території подвіря, ОСОБА_2 через вхідні двері, які не були зачинені на замок, проник у приміщення вказаного жилого будинку, звідки таємно викрав деревяні міжкімнатні двері в кількості три штуки розміром 1,80х0,60 метрів вартістю 600 грн. кожна на суму 1800 грн.; одні деревяні міжкімнатні двері розміром 1,80х0,80 метрів вартістю 800 грн., а всього майна громадянина ОСОБА_1 на загальну суму 2600 грн. Викрадене майно ОСОБА_2 на велосипеді перевіз на територію свого домоволодіння та розпорядився ним на власний розсуд.

Так, повернувшись додому, ОСОБА_2 розповів свому брату ОСОБА_3 про скоєну ним крадіжку та попросив збути викрадене ним майно, а саме деревяні двері в кількості 4 штуки. Погодившись на пропозицію, ОСОБА_3 того ж дня 23.07.2010 року близько 21 години, достовірно знаючи, що ОСОБА_2 вчинив крадіжку майна ОСОБА_4 та викрав у нього четверо міжкімнатних дверей, тобто двері здобуті злочинним шляхом, допомагаючи братові приховати злочин, діючи навмисно, збув викрадені ОСОБА_2 двері жителю ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 за гроші в сумі 100 грн.

Допитані під час судового слідства підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю визнали себе винними у предявленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір заподіяної шкоди не заперечували.

Підсудний ОСОБА_2 пояснив суду, що дійсно 23.07.2010 року в обідній час прийшов до будинку ОСОБА_1, зайшов усередину будинку через вхідні двері, на яких раніше хтось вже зламав замок, звідки виніс деревяні міжкімнатні двері, погрузив їх на велосипед і перевіз до себе додому. Спочатку сказав рідним, що ОСОБА_6 добровільно віддав йому ці двері, а потім зізнався брату ОСОБА_3, що двері викрадені і попросив їх комусь продати, на що брат погодився і продав їх ОСОБА_5 Під час викрадення дверей був у стані алкогольного спяніння. Про вчинене шкодує.

ОСОБА_3 поснив суду, що 23.07.2010 року удень брат ОСОБА_2М, привіз на свому велосипеді міжкімнатні деревяні двері і сказав йому, що двері йому віддав ОСОБА_1, а увечері брат розказав, що викрав ці двері і попросив їх комусь продати, на що він погодився і, знаючи, що двері викрадені, продав їх ОСОБА_5 за 100 грн. У вчиненому розкаявся.

Крім повного визнання своєї провини самими підсудними, їх вина підтверджується сукупністю досліджених судом доказів: поясненнями потерпілого ОСОБА_1, який пояснив суду, що дійсно має будинок по вул. Моргуненко, 88 в с. Кримка, де не живе постійно. Там зберігав нові міжкімнатні двері деревяні. 23.07.2010 року односельчани повідомили йому, що бачили, як ОСОБА_2 котив на велосипеді його двері до себе додому. Спочатку ОСОБА_2 не зізнавався, що викрав двері, про крадіжку повідомили сільському голові, який викликав дільничого інспектора. Потім знайшли двері у ОСОБА_5, який розказав, що купив їх у ОСОБА_3 Ніякого дозволу ОСОБА_2 взяти його двері він не давав, також не давав дозволу заходити у свою хату. На даний час двері йому повернуті, претензій до підсудних він не має. Поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які підтвердили викладені вище обставини під час судового слідства; протоколом огляду місця події від 30.07.2010 року та фототаблиці до нього /а.с.13-18/; заявою ОСОБА_5 про добровільну видачу чотирьох деревяних дверей, які він придбав 23.07.2010 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 /а.с.19/; протоколом добровільної видачі та огляду вилучених речей деревяних кімнатних дверей, фототаблицею до протоколу /а.с.20-23/; вилучені двері були визнані речовими доказами у справі /а.с.24/; та передані потрепілому ОСОБА_1 під розписку на зберігання /а.с.25/; довідкою ПП ОСОБА_11 про вартість викрадених у ОСОБА_1 дверей /а.с.27/.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що вина обох підсудних знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства. Дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ст. 185 ч.3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло. Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст. 198 КК України як заздалегідь необіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_2, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який раніше судимий, має постійне місце проживання, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, не одружений, дітей не має, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України помякшують покарання ОСОБА_2, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_2, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного спяніння.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства, покарання йому слід призначити в мінімальних межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обовязки відповідно до ст. 76 ч.1 п.п.2,3,4 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3, суд враховує, що ним вчинено злочин середньої тяжкості, злочин вчинено в період іспитового строку, визначеного вироком суду 17.05.2010 року. ОСОБА_3 має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, не працює, не одружений, за своє життя багаторазово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України помякшує покарання ОСОБА_3, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.05.2010 року.

Речовий доказ у справі четверо деревяних дверей, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_1 /а.с.25/ - слід залишити ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним за ст. 185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від призначеного покарання з випробуваням строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 76 ч.1 п.п.2,3,4 КК України зобовязати ОСОБА_2 періодично зявлятись до кримінально-виконавчої інспекції на відмітку, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

ОСОБА_3 визнати винним за ст. 198 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області №1-182/10р. від 17.05.2010 року та остаточно до відбуття ОСОБА_3 визначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили змінити з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на взяття під варту, взявши його під варту із зали суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ у справі четверо деревяних дверей, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_1 /а.с.25/ - слід залишити ОСОБА_1

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

СУДДЯ: