Справа № 522/729/16-к
1-кс/522/828/16

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2015 року місто Одеса
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим м. Севастополь, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на теперішній час не маючого житла, раніше судимий 14.11.2012 р. Нахімовським районним судом м. Севастополя по ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років п/в, звільнився 17.08.2015 року, підозрюваного в скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-
Як слідує із клопотання та матеріалів справи, досліджених судом 18.01.2016 приблизно о 22 годині ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену судимість, нещодавно звільнившись з місць позбавлення волі, вирішив скоїти повторно злочин, а саме направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 знаходячись біля території парку "Перемоги" де почав обирати особу для здійснення свого злочинного наміру. Так, ОСОБА_5 знаходячись на пр. Шевченко, біля входу в парк «Перемоги», зі сторони пров. Шампанського, в м.Одесі, помітив ОСОБА_8 , яка йшла вздовж пр. Шевченко. Після чого ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, будучи переконаним, що його дії залишаться не поміченими, підійшовши ззаду до ОСОБА_8 , схопив її руками за обличчя, закривши очі і рот та наказав віддати йому її жіночу сумку чорного кольору вартістю 300 гривень, яку ОСОБА_8 , притримувала рукою на правому плечі, в якій знаходились її особисті речі а саме:
- мобільний телефон марки «NOKIA 6300», в корпусі золотого кольору, вартістю 1500 гривень;
- мобільний телефон марки «NOKIA 2700», в корпусі чорного кольору, вартістю 800 гривень;
- гаманець лаковий коричневого кольору, вартістю 100 гривень;
- грошові кошти у розмірі 30 гривень;
- окуляри у футлярі чорного кольору, вартістю 35 гривень;
- ключі від квартири, вартості, які не представляють;
при цьому остання почала опиратися, та кричати.
ОСОБА_5 продовжуючи реалізувати свій злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, повалив ОСОБА_8 обличчям на землю, від чого остання отримала забійну рану обличчя, а саме підборіддя та верхньої губи. В подальшому ОСОБА_5 вирвав сумку, яку потерпіла ОСОБА_8 тримала в руках, та втік в сторону парка «Перемоги» де міг розпорядитися вищезазначеним майном на свій розсуд.
Таким чином ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 2765 гривень.
Однак, через нетривалий час ОСОБА_5 був затриманий громадянином ОСОБА_9 в парку «Перемоги» та в послідуючому переданий працівникам поліції.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Відповідно до вимог ст. 37 КПК України, повноваження прокурора по даному кримінальному провадженню здійснюється групою прокурорів Одеської місцевої прокуратури №3 у складі: ОСОБА_7 (старший групи), ОСОБА_3 , ОСОБА_10 .
19.01.2016 слідчим СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 пред`явлено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
19.01.2016 року о 09.00 годині ОСОБА_5 був затриманий згідно ст.208 КПК України,
19.01.2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру за ч.2 ст.186 КК України.
Обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_5 у повному обсязі підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 допитом свідків, допитом підозрюваного, отриманими речовими доказами, та іншими матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч.ч.1,3,5 даної статті.
У зазначеному випадку метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. В ході проведення досудового розслідування встановлено ряд об`єктивних даних, які вказують на реальну наявність вищевказаних ризиків.
Так, характер та обставини вчиненого злочину, яке інкримінуються ОСОБА_5 свідчать про наявність реального ризику, що за відсутності менш суворого запобіжного заходу, підозрюваний перебуваючи на свободі матиме можливість та буде незаконно впливати на потерпілих, свідків, схиляючи останніх до викривлення показів.
Зібраними у провадженні матеріалами, встановлено, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, раніше судимий, відсутні міцні соціальні зв`язки, та враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, є велика вірогідність його переховування від органів досудового розслідування та суду, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того ОСОБА_5 раніше засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, Нахімовським районним судом м. Севастополь до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
Покарання відбував в Городоцькому виправному центру управління Державної петенціарної служби України в Рівненській області ( №131), з якої звільнився на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 07.08.2015 року про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на не відбутий термін, 1 рік 2 місяці 17 днів.
Так, ОСОБА_5 маючи не зняту та не погашену судимість на шлях виправлення не став та скоїв новий тяжкий злочин, що свідчить про наявність того ризику, що підозрюваний може вчинити нове аналогічне кримінальне правопорушення перебуваючи в суспільстві, що зазначено у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання, щодо обрання запобіжного заходу також враховано, що у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення особою тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).
Також у своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого особою, та ризик його ухилення від слідства залишаються єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. При цьому, згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі впливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «I.A. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).
Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у нашому випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
На підставі всього вищенаведеного, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів,
Прокурор ОСОБА_3 підтримав в судовому засіданні клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу. При цьому вказав, що ОСОБА_5 скоїв злочин із насиллям до потерпілої, тому йому необхідно відмовити в праві внесення застави.
Підозрюваний ОСОБА_5 під час розгляду клопотання провину свою в скоєнні зазначеного правопорушення визнав, вказавши, що не було коштів для проживання, навіть для проїзду у міському транспорті, просив не обирати йому такого суворого запобіжного заходу.
Вивчивши клопотання та матеріали справи, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного ОСОБА_5 , вислухавши адвоката ОСОБА_4 , який вказав, що обрання запобіжного заходу при даних обставинах скоєння злочину і особи підозрюваного, обрання запобіжного заходу довіряє суду, вислухавши прокурора ОСОБА_3 , який настоює на обрання такого запобіжного заходу, прихожу до висновку, що подання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є: запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу, вчинити інше правопорушення, зашкодити виконанню його процесуальних обов`язків.
Викладені обставини свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.
Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду (ст.177 КПК).
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватого, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання та родину, якого він може бути єдиним утримувачем, його репутацію, майновий стан.
Також слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.
Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставин, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки ОСОБА_5 .
Враховуючи положення п.1), ч.4 ст.183 КПК України, вважаю за необхідне відмовити у визначенні застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183-184, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання, тобто 19.01.2016 року і припиняє свою дію 18.03.2016 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Копію ухвали отримав: «_____»___________2016 _______________________________