Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2012 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Зав`язуна С.М.,

суддів: Заліщука М.С. та Прокопчука С.М.,

за участю: прокурора Бирка І.А.,

потерпілої ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали справи за апеляцією прокурора прокуратури м.Житомира ОСОБА_2, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 07 листопада 2012 року,

встановив:

Постановою Богунського районного суду м.Житомира задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову старшого слідчого прокуратури м.Житомира від 30 серпня 2012 року про закриття кримінальної справи за ч.2 ст.398 КК України та про порушення кримінальної справи за ч.1 ст.122 КК України. Матеріали вирішено повернути прокурору м.Житомира для подальшого розслідування.

В апеляції прокурора ставиться питання про скасування постанови суду про задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування постанови старшого слідчого прокуратури м.Житомира від 30 серпня 2012 року про закриття кримінальної справи за ч.2 ст.398 КК України та порушення кримінальної справи за ч.1 ст.122 КК України. В обґрунтування апеляції прокурор посилається на те, що судом надана неправильна оцінка діям слідчого та незаконно дано правову оцінку доказам, здобутим в ході досудового слідства, в тому числі показанням ОСОБА_1 в частині готування злочинця до злочину. Крім того, всіма оперативно-розшуковими заходами не вдалося підтвердити факт, що ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження саме у звязку з діяльністю, повязаною з наданням правової допомоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення потерпілої, яка просила постанову суду першої інстанції залишити без зміни, думку прокурора, який просив задовольнити апеляцію, ознайомившись з матеріалами кримінальної справи, перевіривши постанову суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2009 року ОСОБА_1 невідомою особою було спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. За даним фактом 07.12.2009 року порушено кримінальну справу за ч.1 ст.296 КК України.

В подальшому 19 січня 2010 року прокуратурою Корольовського району м.Житомира прийнято постанову про перекваліфікацію дій та порушення кримінальної справи щодо невстановленої особи за фактом спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.398 КК України, а кримінальну справу за фактом хуліганських дій за ч.1 ст.296 КК України закрито.

Слідчим прокуратури м.Житомира неодноразово виносились постанови про закриття кримінальної справи, які скасовувалися постановами Богунського районного суду м.Житомира від 09.12.2011 року, 04.05.2012 року та 18 травня 2012 року, а матеріали кримінальної справи направлялися на додаткове розслідування. При цьому, судом першої інстанції в постановах було зазначено вказівки, які органу досудового слідства необхідно виконати при додатковому розслідуванні справи.

Однак, як слідує з матеріалів кримінальної справи, слідчий орган прокуратури м.Житомира ряд вказівок суду першої та апеляційної інстанції проігнорував та повторно 30.08.2012 року виніс постанову про закриття кримінальної справи за ч.2 ст.398 КК України та порушення кримінальної справи за ч.1 ст.122 КК України.

Так, слідчим органом прокуратури м.Житомира без відповідного обґрунтування залишено поза увагою показання ОСОБА_1, які залишаються належно не спростованими, в частині того, що зловмисник готувався до злочину, створював для його вчинення сприятливі умови, зокрема вимкнув освітлення в підїзді, використовуючи маску не хотів бути поміченим.

Крім того, ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 18 червня 2012 року було дано вказівку провести детальний аналіз роздруківок конкретних абонентів та встановити місце їх перебування на момент вчинення злочину, що також випливало із попередніх ухвал апеляційної інстанції.

Проте, як вбачається з матеріалів справи досудове слідство такий аналіз не здійснило, а лише обмежилося листуванням з СКР Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області та з прокуратурою Житомирської області, з якого слідує, що буцімто отримати інформацію, яка становить оперативний інтерес не представилося можливим, причетність осіб до скоєння злочину не встановлена. При цьому, апеляційний суд бере до уваги, що дані наведені у цих повідомленнях, будь-якими документальними доказами не підтверджені.

Досудовим слідством також не виконано в повному обсязі вказівки суду про необхідність проведення додаткового допиту потерпілої, проведення очних ставок між особами, на яких ОСОБА_1 вказує як на осіб можливо причетних до вчинення злочину відносно неї та особами, яким вона надавала адвокатські юридичні послуги, будь-які дані про неможливість проведення таких дій в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Що стосується клопотання потерпілої ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали щодо органів прокуратури, то суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав, передбачених ст.23-2 КПК України для її винесення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляцію прокурора прокуратури м.Житомира ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м.Житомира від 07 листопада 2012 року, якою задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову старшого слідчого прокуратури м.Житомира від 30 серпня 2012 року про закриття кримінальної справи за ч.2 ст.398 КК України та про порушення кримінальної справи за ч.1 ст.122 КК України без зміни.

Судді: