Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3428/14-к
Провадження №: 1-кп/332/34/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2016 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі: ОСОБА_2 ;

за участю прокурора: ОСОБА_3 ;

захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання процесуального прокурора, яке надійшло до суду 20.1.2016 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено в клопотанні, досудовим розслідування встановлено, що 12 квітня 2014 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 22 по вул. Історичній в м. Запоріжжі, діючи навмисно, на ґрунті раптово виниклих неприязне них стосунків, наніс ОСОБА_6 не менш семи ударів кулаками в область голови і тулубу, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження від яких той того ж дня помер.

16.4.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.121 КК України, 6.6.2014 року ухвалою слідчого судді, йому обраний запобіжний захід тримання під вартою, який неодноразово продовжувався і строк якого закінчується 20.1.2016 року.

В судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження обвинуваченому тримання під вартою до 60 діб, підставою зазначене що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, є особою раніше судимою, а також не відпали підстави, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, яки послужили підставами обрання даного запобіжного заходу під час досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просить задовольнити.

Захисник та обвинувачений заперечують проти продовження тримання під вартою, при цьому захисник зазначив, що клопотання прокурором подано з порушенням строків в день закінчення строку тримання під вартою, а не за п`ять днів, як передбачає КПК України, окрім того, в матеріалах справи є висновок судової психологічної експертизи, в якій зазначено, що обвинувачений скоїв злочин в стані афекту, тобто невірна кваліфікація його дій, перебуває під вартою один рік сім місяців, має постійне місце роботи та проживання, сім`ю на утримання неповнолітню дитину та ряд захворювань, просить в задоволенні клопотання відмовити.

Обвинувачений доводи захисника підтримав просить в задоволенні клопотання відмовити. Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи суд прийшов до наступного.

Згідно ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч.2 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

В клопотанні як ризики заявлені: вчинення тяжкого злочину, наявність судимості за вчинення умисного злочину, переховування від органів досудового розслідування та продовження протиправної діяльності.

Окрім викладених в клопотанні доводів, жодних доказів в підтвердження наявності п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України судові не надано не зазначено також про появу нових ризиків, які б обумовлювали подальше тримання під вартою.

Стаття 29 Конституції України та ст.12 КПК України забезпечують особі право на особисту свободу та недоторканість, викладене в клопотанні та в судовому засіданні суд сприймає як «автоматичне» без якого будь вагомого обґрунтування продовження тримання особи під вартою, що є неприпустимою з огляду на чітку практику Європейського суду з прав людини у цій сфері та положень Конституції та КПК, що обмеження свободи особи повинно мати місце лише на підставі судового рішення, яке повинно міститися на вагомих, обґрунтованих доказах, наданих суду.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 1.6.2006 року, недостатність посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання, Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання під вартою,незмінно посилались на тяжкість обвинувачень, як на головний чинник при оцінки ймовірності того, що заявниця переховуватимиться від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме новий злочин. Однак суд неодноразово відзначив, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінки ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення волі можна оцінювати з винятковою абстрактністю погляду, беручі до уваги тільки тяжкість злочину.

Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного.

Підозра лише в скоєнні тяжкого злочину, та наявність судимості за ч.2 ст.263 КК України суд вважає недостатніми підставами для задоволення клопотання.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що прокурором доведено лише обставина передбачена п.1 ч.1 ст.194 КПК України, але недоведені обставини, передбачені п.2 та 3 частини першої цієї статті.

Згідно ч.2 ст.194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Керуючись ч.5 ст.199 КПК України суд відмовляє в продовженні строку тримання під вартою.

Разом з тим, керуючись ч.4 ст.194 КПК України суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід домашній арешт.

Щодо доводів захисника щодо невірності кваліфікації дій обвинуваченого, наявність сім`ї, постійного місця роботи, утриманців та захворювань, суд дасть оцінку цим доводам про розгляді справи по суті.

Керуючись ст.ст.12,176-178,183,194,196,199,331,314-316 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 тримання під вартою відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 20 години до 8 години наступної доби, за виключенням відвідування роботи, виклику до суду.

Зобов`язати обвинуваченого:

- прибувати до суду за першим викликом, і у призначений час;

- не залишати місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, повідомляти про зміну місця проживання та роботи;

- заборонити відвідування розважальних закладів, а також місць, де продаються та вживаються спиртні напої;

- утриматися від будь-якого спілкування з учасниками даного кримінального провадження: потерпілими, свідками та їх представниками.

- вжити зусиль до пошуку роботи.

Вказані зобов`язання покладаються на ОСОБА_7 до 20.03.2016 року.

Порушення перелічених умов домашнього арешту та особистого зобов`язання має наслідком застосування більш жорстокого запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1