УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,
суддів ОСОБА_10 і ОСОБА_11,
за участю прокурора при секретарі ОСОБА_12, ОСОБА_13,

розглянувши в судовому засіданні 15 жовтня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 6 травня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від

27 січня 2015 року

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 6 серпня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки і 6 місяців обмеження волі, постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 3 липня 2014 року замінено невідбуту частину покарання за попереднім вироком на 1 рік 2 місяці і 12 днів виправних робіт з утриманням на користь держави 10% заробітної плати,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, за постановою Балаклійського районного суду від 3 липня 2014 року, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді 2 років та 100 днів позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і 6 місяців, з покладенням на нього обов'язків, передбачених п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він умисно не виконував рішення суду, що набрало законної сили, а саме, без поважних причин не з'являвся до Комунального підприємства БРР «Балаклійський Житлокомунсервіс», куди був направлений для відбування покарання у виді виправних робіт строком 1 рік 2 місяці і 12 днів, хоча неодноразово попереджався посадовими особами Балаклійського РП Зміївської МРВ КВІ УДПтСУ у Харківській області про необхідність відбуття покарання.

Окрім того, ОСОБА_7 9 вересня 2014 року, в продуктовому магазині «Гастроном», почувши від ОСОБА_8 при розрахунках останнім банківською карточкою пін-код цієї картки, близько 17 години 09 хвилин та 17 години 20 хвилин, будучи в стані алкогольного сп'яніння, умисно, повторно через банкомат відділення «Приват Банку» по вулиці Леніна, 85 у м. Балаклія зняв із належної ОСОБА_8 банківської картки 200 грн. та 1 500 грн. відповідно, а через банкомат по вулиці Леніна, 56 у м. Балаклія - 1 450 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 3 150 грн.

За апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вирок місцевого суду в частині призначення засудженому покарання скасовано Апеляційним судом Харківської області та постановлено свій вирок від 6 травня 2015 року. Цим вироком ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 382 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, визначеного постановою Балаклійського районного суду від 3 липня 2014 року, і ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді 2 років і 3 місяців позбавлення волі. В решті вирок щодо засудженого залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування вироку суду апеляційної інстанції з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вважає, що місцевий суд обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, а апеляційний суд безпідставно скасував вирок місцевого суду в частині звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, перевіривши кримінальне провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій, в касаційній скарзі захисника не оспорююється.

Що стосується доводів касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного апеляційним судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, то вони не заслуговують на увагу.

При призначенні покарання ОСОБА_7, апеляційний суд урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про його особу та призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, і воно є справедливим та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Окрім того, апеляційний суд дійшов правильного висновку про необхідність скасування вироку в частині звільнення засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, належним чином мотивувавши своє рішення.

Ураховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку апеляційного суду, як про це ставиться питання у касаційній скарзі захисника ОСОБА_6

За таких обставин касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Харківської області від 6 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11