Справа № 474/428/15-к
П. № 1-кп/474/33/15
У Х В А Л А
Іменем України
16.10.15 року смт. Врадіївка
Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 , -
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000392 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, -
встановив:
В провадженні Врадіївського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження № 0000392 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.
В судовому засіданні 15 жовтня 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання, в якому просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, обґрунтовуючи його тим, що:
- він не має на меті уникати кримінальної відповідальності, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин кримінального провадження, так як особисто зацікавлений в тому, щоб слідство чимшвидше закінчилось та він міг продовжувати спокійно жити далі;
- підозра у вчинені злочину є недостатньо обґрунтованою;
- немає підстав вважати, що він продовжить злочинну діяльність, так як злочинів він не вчиняв;
- має постійне місце проживання;
- хоча раніше і був судимий, проте нових злочинів не вчиняв та до цього часу його не підозрювали у вчинені злочину;
- його стан здоров`я погіршився;
- дружина ОСОБА_6 . Потребує допомоги, так як їх діти навчаються та не проживають біля матері.
Заслухав доводи обвинуваченого та його захисника про необхідність задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, думку прокурора, який заперечує проти задоволення даного клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а відтак і його продовження може бути застосовано щодо раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. При цьому слід враховувати визначені ст. 177 КПК ризики.
Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Так судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичного засобу, за яке передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк до восьми років, та ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичного засобу, вчинений повторно, за яке передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк до десяти років.
Суд також зауважує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені вказаних діянь за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді від 13.03.2015 року було прийняте рішення про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
В зв`язку з неналежним виконанням встановлених на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, постановою Врадіївського РВ УМВС України від 02.04.2015 року останнього було оголошено в розшук.
18 квітня 2015 року о 11.00 годині ОСОБА_4 було затримано на підставі ухвали слідчого судді про затримання з метою приводу від 26.03.2015року.
Після чого, ухвалою слідчого судді від 19.04.2015 року, обвинуваченому було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою. 22 квітня 2015 року ОСОБА_4 було оголошено підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалами суду від 29.04.2015р., 02.04.2015р. та 03.09.2015р. продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою до 04.11.2015р..
Вищевикладене свідчить про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких стала підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та подальшого його продовження, а саме: що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Також судом встановлено, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживає дружина ОСОБА_7 , яка хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст., кризовий перебіг, самостійно веде підсобне господарство та опікується пристарілою та одинокою ОСОБА_8 . Обвинувачений разом ОСОБА_7 мають на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2000 року народження, який навчається в 10 класі на відділенні важкої атлетики Харківського обласного вищого училища фізичної культури і спорту. Майновий стан обвинуваченого та його сім`ї є тяжким.
Судом також встановлено, що ОСОБА_4 є особою раніше судимою - 26.12.2014р. Врадіївським районним судом за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 240 годин громадських робіт.
Згідно інформації Врадіївської ЦРЛ № 1048 від 16.10.2015р. обвинувачений на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: синдром залежності від алкоголю. З квітня місяця 2015 року по теперішній час до Врадіївської ЦРЛ ОСОБА_4 зі скаргами про погіршення стану здоров`я не звертався.

Відповідно до інформації Врадіївської ЦРЛ № 1048 від 16.10.2015р. ОСОБА_4 було обстежено за допомогою УЗД та виявлено, що печінка не збільшена, жирова інфільтрація, структура однорідна; міхур не збільшено, правильної форми, конкрементів не має; підшлункова залоза - розмір в нормі, фіброзно-ущільнена; нирки з обох сторін, розміри в нормі, незначно розширена мизкова система, одинокі мілкі конкременти до 3-4 мм в діаметрі; селезінка в нормі. Лабораторне дослідження: аналіз сечі в нормі. Огляд Хірурга: гострої хірургічної патології не виявлено. Огляд невропатолога: даних за компресійно-радікулярний синдром не виявлено.

Крім того, судом встановлено, що станом на 16.10.2015р. для Врадіївського РВ УМВС України в Миколаївській області згідно інформації ЧЧ Штабу УМВС України в Миколаївській області вільного комплекту електронних засобів контролю не має. В зв`язку з великим навантаженням всіх підрозділів ОВС області.
Питання щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистої поруки стороною захисту не розглядалося.
В сукупності вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого та його характеристику за місцем проживання, наявність у нього постійного місця проживання, міцність його соціальних зв`язків, його майновий стан, з однієї сторони, вік та стан здоров`я, який є задовільним, наявність обґрунтованої підозри у вчинені обвинуваченим інкримінованих йому злочинів, за які передбачена відповідальність у виді позбавлення волі до 10 років, не дотримання ним умов раніше застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, наявність судимості у обвинуваченого та відсутність постійного місця роботи з другої сторони, а також те, що особисте зобов`язання є найменш суворим запобіжним заходом, який не зможе в повній мірі забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосувати, як альтернативу, запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю чи особистої поруки не можливо, суд вважає, що дані обставини не дають суду обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання обвинуваченого не підлягає задоволенню і підстав для зміни запобіжного заходу не має.
Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 194, 197, 199, 201, 331, 371, 372 КПК України, суд,-
ухвалив:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1