Справа № 473/1838/14-к
УХВАЛА
"15" грудня 2015 р. м. Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
потерпілого ОСОБА_17 ,
представника потерпілої ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_19 ,
за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - за ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - за ч.3 ст.187, ч.2 ст.263 КК України, -
На підставі ч.3 ст.331 КПК України судом на вирішення було поставлено питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під вартою.
Прокурор, потерпілий, представник потерпілої вважали за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених, оскільки підстави для зміни запобіжного заходу - відсутні, просили врахувати наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, дані, що характеризують особи обвинувачених.
Захисники зазначили, що вказані ризики, визначені ст.177 КПК України, у даному випадку, відсутні, а особи обвинувачених, виходячи з положень ст.178 КПК України, є такими, що мають стійкі соціальні зв`язки та допустиму репутацію, а тому підстави для продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, - відсутні. Також посилалися на відсутність доказів вини своїх клієнтів, тому просили змінити обвинуваченим запобіжний захід на домашній арешт. Обвинувачені підтримали захисників у повному обсязі. Обвинувачений ОСОБА_9 просив змінити тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.331 КПК України, згідно із якою суд не залежно від наявності клопотань під час судового розгляду вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Ухвалою суду від 28 жовтня 2015 року обвинуваченим було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 26 грудня 2015 року включно.
Оцінюючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає, що існує ризик впливу обвинувачених на потерпілих, виходячи з того, що потерпілі свою остаточну позицію у справі в судових дебатах - не висловили, можливість реального впливу з боку обвинувачених на потерпілих є триваючою, як і ризики вчинення ними іншого злочину та переховування від суду, враховуючи, що п.п.120, 140 Рішення Європейського суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі «Петухов проти України» висловлена позиція про те, що питання чи є строк тримання під вартою «розумним», не може вирішуватися абстрактно. Питання, чи є обґрунтування залишення особи, щодо якої порушено кримінальну справу, під вартою, має оцінюватись в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин.Згідно із п.140 вказаного Ріщення ЄС «розумність» тривалості провадження повинна визначатись у світлі відповідних обставин справи та з огляду на такі критерії, як складність справи і поведінка заявника та відповідних органів влади.
Не може бути прийнята до уваги позиція захисту про відсутність обгрунтованої підозри відносно обвинувачених, оскільки згідно із позицією Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення
На даний час розгляд кримінального провадження не завершено, проте тривалий його розгляд пов`язаний із поведінкою самих учасників процесу, які під час майже 2-річного строку розгляду провадження заявляли численні клопотання, через значну кількість захисників обвинувачених та їх зміну за ініціативою обвинувачених багато разів відкладався розгляд справи, оскільки узгодити дату, яка б влаштувала всіх учасників процесу та забезпечувала участь захисників з огляду на їх занятість в інших процесах, - не можливо.
На разі судом завершено дослідження всіх доказів, проведено допит обвинувачених, потерпілих та тих свідків, явку яких забезпечила сторона обвинувачення. Проте, враховуючи положення ч.6 ст.364 КПК України, яка передбачає, що суд не має права обмежити тривалість судових дебатів певним часом, та з огляду на кількість учасників процесу, існування ризику переховатися обвинувачених від суду суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинувачених під вартою.
Вказані обставини виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.
З огляду на порушення вимог КПК, зокрема, прав та свобод людини під час проведення слідчих дій, адвокат ОСОБА_16 просив визнати недопустимими докази:
1)висновок експерта № 36 від 23.12.13 року за яким на недопалку цигарки «Прилуки» була виявлена слина;
2)висновок експерта № 52 від 31.01.2014 року про встановлення збігу крові Таляра зі слиною на недопалку зазначеної цигарки;
3)висновок експерта № 25 від 23.01.14 року, за яким змиви з шапки-маски збігаються зі зразками крові Таляра;
4)висновок експерта № 130 від 13.11.13 року щодо сліду протектора, який придатний для ідентифікації і за загальними ознаками співпадає з малюнком протектору шин на автомобілі «Ауді»;
5)висновки експертів № 1483 від 11.11.2013 року та № 1468 від 06.11.2013 року, відповідно до яких вказується на те, що обріз мисливської рушниці та пістолет є вогнепальною зброєю;
6)протокол впізнання з участю потерпілої ОСОБА_18 07.03.2014 року гумової маски;
7)пластиковий зажим, недопалок цигарки «Прилуки», зліпок протектору транспортного засобу, двоє шкарпеток, які були вилучені при огляді місця пригоди від 24.10.2013 року, проведеного на території домоволодіння в АДРЕСА_1 ;
8)телефон СИГМА, вилучений згідно протоколу огляду місця пригоди від 24.10.2013 року в с.Трикрати;
9)гумову маску, ніж, пістолет, рушницу «Маверік», вилучені згідно протоколу обшуку в гаражному кооперативі «Орбіта» м.Южноукраїнськ від 04.11.2013 року у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 в салоні автомобіля «Ауді».
Обвинувачений ОСОБА_11 клопотання захисника підтримав.
Прокурор, потерпілий ОСОБА_17 та представник потерпілої ОСОБА_18 заперечували проти клопотання, вказуючи на те, що оскільки докази вже дослідженні суд має надати оцінку їх допустимості в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення.
Суд вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Ст.89 КПК України передбачає, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Категорія «очевидна недопустимість доказів» є оціночною. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Інформаційному листі №223-1446/0/4-12 від 05.10.2012 р. «Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначає, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч.2 ст.89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст.87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (п. 8).
Разом із тим, докази, які просить визнати захисник очевидно недопустимими, вже досліджені в судовому засіданні і під час їх дослідження жодна із сторін не заявляла клопотань про визнання їх очевидно недопустимими. Тому питання про їх допустимість, оскільки їх дослідження вже відбулося, з огляду на положення ч.1 ст.89 КПК України буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Прокурором було заявлено клопотання про припинення зйомки в судовому засідання на мобільний телефон процесу особами, які присутні в залі судового засідання. Потерпілий та представник потерпілого клопотання підтримали. Сторона захисту не заперечували проти проведення зйомки.
Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує вимоги ч.2 ст.27 КПК України, яка передбачає, що кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Частина 6 ст.27 КПК України передбачає, що кожен, хто присутній в залі судового засідання, може використовувати портативні аудіозаписуючі пристрої.
Частиною 3 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що розгляд справ у судах відбувається відкрито, крім випадків, установлених законом. У відкритому судовому засіданні мають право бути присутніми будь-які особи. Учасники судового процесу, інші особи, присутні у залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, установлених законом. Проведення в залі судового засідання фотозйомки, відеозапису, а також трансляція судового засідання повинні здійснюватися без створення перешкод у веденні засідання та здійсненні учасниками судового процесу їхніх процесуальних прав.
З огляду на положення ст.27 КПК та ч. 3 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - клопотання прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.27, 177, 178, 199, 200, 201, 331, 369-372 КПК України, суд, -
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - строк тримання під вартою до 12 лютого 2016 року включно в СІЗО м.Миколаєва.
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_16 про визнання очевидно недопустимими доказів - відмовити.
В задоволенні клопотання прокурора про припинення зйомки в судовому засідання на мобільний телефон процесу особами, які присутні в залі судового засідання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_3

підпис ОСОБА_2

згідно оригіналу

Суддя: