Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11-180/10 Головуючий по 1 інстанції
Категорія ст. 364 ч. 1, 366 ч. ОСОБА_1
1 КК, 246 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23"березня 2010 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ЩЕПОТКІНОЇ В.В.

суддів СУХОДОЛЬСЬКОГО М.І.,

ОСОБА_3

за участю прокурора ХВОСТИКА О.І.

обвинуваченого ЛЕЖУХА І.П.

розглянувши кримінальну справу за апеляцією прокурора Менчинського С.В. на постанову Уманського міськрайонного суду від 28 грудня 2009 року, якою кримінальну справу по обвинуваченню

ЛЕЖУХА ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого, та

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимий, -

у вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 364 ч. 1, 366 ч. 1 КК України направлено на додаткове розслідування.

Органами досудового слідства ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються у зловживанні службовим становищем та службовим підробленням, що завдало істотної шкоди державі на загальну суму 20000 гривень.

Направляючи справу на додаткове розслідування суд вказав, що органами досудового слідства порушені вимоги ст. 112 КПК України, оскільки постанова про порушення кримінальної справи від 07.09.2005 року винесена не уповноваженою особою та в подальшому проведено розслідування справи не уповноваженою на те особою тому, що за законом така категорія справ повинна розслідуватись виключно слідчими прокуратури.

На постанову суду прокурором, який приймав участь у розгляді справи, подана апеляція, де він просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду, посилаючись на те, що 07.09.2005 року слідчий відділу УСБУ України в Черкаській області порушив кримінальну справу по факту заволодіння

службовими особами Монастирищенської райдержадміністрації чужим майном на загальну суму 20000 гривень та службового підроблення за ознаками злочинів передбачених ст. ст. 191 ч.4,366 ч. 1КК України.

20.09.2005 року заступником прокурора Черкаської області, на підставі матеріалів УСБУ, порушено кримінальну справу за ознаками злочинів передбачених ст. ст. 191 ч. З, 366 ч. 1 КК України безпосередньо стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Відповідно до ст. 112 КПК України, якою регламентовано підслідність справ, якщо під час розслідування справ за ст. ст. 191, 210, 211, 255-257 КК України будуть встановлені злочини, передбачені ст. ст. 364-370 КК України, пов'язані зі злочинами, про які порушено справу, то вони розслідуються тим органом, що порушив справу.

На апеляцію прокурора обвинуваченим ОСОБА_5 подано заперечення, в якому він просить апеляцію прокурора залишити без задоволення, а постанову суду без змін

Захисником обвинуваченого ОСОБА_6, його дочкою ОСОБА_7 також подано заперечення, де вона просить залишити постанову суду без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, посилаючись на допущені порушення норм КПК України при порушенні і розслідуванні даної справи.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку апеляції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 про залишення апеляції прокурора без задоволення, а постанови суду без змін, перевіривши та обговоривши матеріали справи і доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Дійсно ч. 1 ст. 112 КПК України визначає підслідність кримінальних справ, але не визначає коло процесуальних осіб, які мають право порушити кримінальну справу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України при наявності приводів і підстав, зазначених у ст. 94 цього Кодекс, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального кодексу за ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування.

В даному випадку ознаки злочину виявили органи служби безпеки, тому слідчий має право порушити кримінальну справу.

Інше питання, що справа порушена по факту вчинення злочину службовими особами, а не проти особи, оскільки виявлення певних суб'єктів по даних категоріях злочинів входить і поняття «встановлення ознак злочину».

Матеріали справи свідчать, що вже 20.09.2005 року дана помилка була виправлена заступником прокурора області, оскільки він виніс постанову про порушення кримінальної справи безпосередньо відносно службових осіб - ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Будь-якої заборони приймати рішення про порушення кримінальної справи слідчими УСБУ України або заступником прокурора області відносно зазначених посадових осіб закон не передбачає.

Посилання захисту на Закон України «Про місцеві ради і місцеве самоврядування», що справу може порушити лише прокурор області, не може взятися до уваги, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_5, як працівники районної державної адміністрації на той час, не були і не могли бути депутатами будь-якого рівня за законом.

Крім цього, за законом суд не може ставити питання перед органами досудового слідства, які не можуть бути виконані із-за давності часу і втрати процесуальної доцільності.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд безпідставно направив дану кримінальну справі на додаткове розслідування із зазначених підстав.

Виявлені неточності при прийнятті рішень про порушення кримінальної справи(зокрема порушення її по факту, а не проти службових осіб, відсутність вказівки прокурора про доручення розслідувати дану справу органом УСБУ тощо) можуть бути предметом реагування судом шляхом винесення окремої постанови або ухвали про усунення виявлених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора задоволити.

Постанову Уманського міськрайонного суду від 28 грудня 2009 року, якою кримінальну справу стосовно обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_5 у вчиненні ними злочинів, передбачених ст. ст. 364 ч. 1, 366 ч. 1 КК України направлено на додаткове розслідування, скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд зі стадії попереднього розгляду в той же суд, але в іншому його складі.

Міру запобіжного заходу обом обвинуваченим залишити попередню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді