Справа № 581/851/15-к
Провадження № 1-кп/581/61/15
У Х В А Л А
про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості
01 вересня 2015 року смт.Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, непрацюючого, інвалідності не маючого, громадянина України, не перебуваючого на обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше судимого вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 жовтня 2014 року за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.263 ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Під час судового розгляду даного провадження прокурором та обвинуваченим ініційовано питання про затвердження угоди про визнання винуватості між вказаними сторонами кримінального провадження. За умовами поданої на затвердження угоди обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнавав свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому діяння; сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за вчинений ним злочин, передбачений ст.263 ч.1 КК України, у виді позбавлення волі на строк чотири роки із застосуванням ст.75 КК України із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком терміном два роки та отримана від обвинуваченого згода на призначення саме такого виду покарання.
Прокурор ОСОБА_3 зазначила про те, що угода укладена з обвинуваченим добровільно за погодженням з ним усіх необхідних обставин виявленого кримінального правопорушення та ОСОБА_5 особисто дав згоду на застосування до нього узгодженого виду та тривалості покарання із роз`ясненням і розумінням відповідних наслідків невиконання та укладення такої угоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію прокурора та уточнив, що він відшукав порох у банці з-під кави ще у 1991 році чи у 1992 році на берегу ставка поблизу с.Берестівка і саме з цього часу він приніс її до себе додому і зберігає вказану банку разом із рибаловецькими снастями у себе вдома. Захисник ОСОБА_4 підтримав думку його підзахисного, вважаючи угоду такою, що відповідає вимогам закону.
Вивчивши зміст угоди про визнання винуватості та з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, а тому вважає за необхідне відмовити в її затвердженні, виходячи з наступного.
Пунктами 1,6 частини 7 та ч.6 ст.474 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, а також у разі відсутності фактичних обставин для визнання винуватості.
У статті 472 КПК України передбачено вимоги до угоди про визнання винуватості. Зокрема, як вказано в цій статті, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчинені кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається також дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Як встановлено судом, зазначена вище угода про визнання винуватості від 01 вересня 2015 року суперечить вимогам кримінального закону, оскільки узгоджене сторонами кримінального провадження покарання не в повній мірі відповідає тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину з огляду на фактичні обставини самої кримінальної справи, зокрема, виявленій вазі та виду вибухової речовини, часу її зберігання, обставин її носіння, а також анкетним даним обвинуваченого, тобто умови угоди не узгоджуються із вимогами ст.65 ч.1 КК України щодо дотримання загальних засад призначення покарання.
Крім цього, обвинувачений під час перевірки підстав для затвердження вищевказаної угоди пояснив суду про те, що він особисто відшукав порох у банці з-під кави ще у 1991 році чи в 1992 році (точної дати та року він не пам`ятає) на берегу ставка поблизу с.Берестівка і саме з цього часу він приніс до себе додому і зберігає вказану банку разом із рибаловецькими снастями у себе вдома, а в тексті угоди зазначеного про те, що влітку 2013 року обвинувачений відшукав зазначену речовину поблизу села Берестівка. Проте в тексті угоди сторони не узгодили і не прописали у фабулі виявленого кримінального правопорушення ті обставини, що нітроцелюлозний порох після такого терміну зберігання у обвинуваченого вдома здатен вибухати в якості вибухової речовини, що сукупно свідчить про відсутність фактичних обставин для визнання винуватості. Саме ці обставини, на думку суду, підлягають окремій перевірці на стадії судового розгляду.
З огляду на викладене вище, зазначена угода про визнання винуватості не може вважатися такою, що відповідає вимогам закону відповідно не може бути затверджена судом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.472, 474 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором прокуратури Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Продовжити подальший розгляд даного провадження на стадії судового розгляду в загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1