Апеляційний суд Житомирської області
02 березня 2010 року. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: Мельничук Н.М.,
суддів: Яковлєва С.В., Заліщука М.С.,
потерпілої: ОСОБА_1,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_1 на вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 15 січня 2010 року.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку с. Лугинки Лугинського району, працюючу листоношею в Лугинському районі , несудиму, -
виправдано за ст. 125 ч.1 КК України за відсутністю в її діях складу злочину.
Цивільний позов ОСОБА_1, про стягнення з ОСОБА_2 на її користь моральної шкоди в сумі 5000 гривень та матеріальної шкоди в сумі 834,36 гривень, залишено без розгляду
Згідно вироку ОСОБА_2 обвинувачується потерпілою ОСОБА_1 в тому, що вона заподіяла останній легкі тілесні ушкодження, що не потягли короткочасного розладу здоровя, при наступних обставинах.
Так, 22.01.2007 року близько 15-00 години до неї на подвіря житлового будинку, що розташований в с. Лугинки Лугинського району, зайшла ОСОБА_2 та стала ображати її, висловлюючись нецензурною лайкою. Коли вона попросила, щоб ОСОБА_2 вийшла з її подвіря, то остання накинулась на неї та стала наносити їй умисно удари деревяним поліном по всім частинам тіла, внаслідок чого потерпілій було заподіяно легкі тілесні ушкодження, що не потягли короткочасного розладу здоровя.
На підставі викладених даних, ОСОБА_1 кваліфікує дії ОСОБА_2 за ст. 125 ч.1 КК України.
Дослідивши у судовому засіданні всі зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що предявлене ОСОБА_2 обвинувачення в скоєні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, не знайшло свого підтвердження за відсутністю в її діях складу злочину.
В апеляції ОСОБА_1 вважає вирок незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального права, його висновки про відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що суд не взяв до уваги, що саме ОСОБА_2 прийшла до її садиби з метою вчинення бійки. На підтвердження винуватості ОСОБА_2 посилається на показання у судовому засіданні свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4.М. та ОСОБА_5. Вважає, що свідок ОСОБА_6 дала неправдиві свідчення проти неї чому суд не дав належної оцінки. За результатами апеляційного розгляду просить скасувати вирок, притягнути ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, задовольнити її позовні вимоги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 про задоволення її апеляції, перевіривши матеріали справи та викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.
Твердження в апеляції про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи безпідставні і спростовуються дослідженими судом доказами.
Так, виправдана ОСОБА_2 в судовому засіданні спростовуючи обвинувачення показала, що 22.01.2007 року близько 15-00 години за телефонною пропозицією ОСОБА_1 прийшла до її дому з метою віддати їй квитанції за телефон. Між ними виникла сварка під час якої ОСОБА_1 стала її штовхати та бити, нанесла удар деревяною палицею по голові. В наслідок побиття їй були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження(а.с.32).
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердила показання ОСОБА_2 про те, що саме ОСОБА_1 по телефону сказала їй принести квитанції до себе додому. Бачила, що ОСОБА_2 повернулася від ОСОБА_1 будучи сильно побитою з закривавленим обличчям. При цьому пояснила, що її побила ОСОБА_8М.(а.с. 43).
Згідно показань допитаних у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 кожна з них при зустрічі 22.01.2007р. з ОСОБА_2 бачила, що остання мала тілесні ушкодження, була закривавлена. На їх запитання ОСОБА_2 пояснила, що її побила ОСОБА_8(а.с. 43).
Безпосередній очевидець події свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що саме ОСОБА_1 була ініціатором сварки з ОСОБА_2 під час якої стала останню штовхати. При цьому ОСОБА_2 падала на землю. Не припиняючи своїх дій, не зважаючи на намагання оточуючих припинити бійку, ОСОБА_1 деревяним рогачем нанесла ОСОБА_2 удар по голові. Спростувала показання ОСОБА_1 в тій їх частині, що ОСОБА_2 її також била(а.с. 43 зв.).
З матеріалів справи вбачається, що по факту побиття 22.01.2007р. ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 була порушена кримінальна справа за ст. 122 ч.1 КК України. В ході досудового слідства по даній справі ОСОБА_1 визнала, що саме за її пропозицією ОСОБА_2 прийшла до її домоволодіння. Під час сварки, яка виникла між ними, штовхнула ОСОБА_2 в наслідок чого та впала на землю. Після того, як ОСОБА_12 стала їх розбороняти, будучи знервованою схватила металевий рогач з деревяною ручкою та вдарила ним ОСОБА_2 по голові (а.с. 146)
В ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження заяви ОСОБА_1 про те, що за наслідками її побиття ОСОБА_2 вона мала тілесні ушкодження та тривалий термін часу лікувалася, що підтверджується записами в амбулаторній картці. Як показала допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13, до якої, як до лікаря зверталася ОСОБА_1, зазначені у додатку до виписки з її амбулаторної картки дані про наявність у неї тілесних ушкоджень, не є правдивими, так-як дописані сторонньою особою(а.с. 73).
При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими апеляційні доводи ОСОБА_1 про неправдивість показань свідка ОСОБА_6, так-як вони узгоджуються з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами.
Також колегія суддів визнає безпідставними зазначені в апеляції ОСОБА_6 доводи про те, що суд, на підтвердження винуватості ОСОБА_2, не врахував показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4.М. та ОСОБА_5.
Згідно протоколу судового засідання допитані в якості свідків ОСОБА_4.М. та ОСОБА_5 показали, що присутніми при бійці не були. В подальшому від ОСОБА_1 лише взнали, що та билася з ОСОБА_2(а.с. 61) Безпосередньо ОСОБА_3 показав, що до нього, як до адвоката звернулася за юридичною допомогою ОСОБА_1, якій він допоміг написати до суду скаргу. Очевидцем самої бійки він не був(а.с. 78).
Оцінивши всі докази в сукупності суд прийшов до вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та прийняв обґрунтоване рішення про її виправдання.
Судове слідство у даній справі проведено з достатньою повнотою, порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування вироку, не виявлено.
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України колегія суддів, -
Апеляцію ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Лугинського районного суду від 15 січня 2010 року щодо виправдання ОСОБА_2 за відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - без зміни.
Судді: