Справа № 461/9544/15-к
Провадження № 1-кс/461/7576/15
17.12.2015 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , її захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого ВРОВС ЗУОГ і ЗО СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою підозрюваній
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженці Закарпатської області, Рахівського району, с.м.т. Великі Бички, українці, громадянці України, з середньою освітою, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
По даному кримінальному провадженню підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в Львівській установі виконання покарань №19 УДПтСУ у Львівській області.
Старший слідчий ВРОВС ЗУОГ і ЗО СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора групи прокурорів, звернувся в суд з клопотанням про продовження ОСОБА_5 , яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, строку тримання під вартою до 6-ти місяців, мотивуючи це тим, що підозрювана ОСОБА_5 вчинила особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування, може незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність, що в сукупності підтверджує наявність заявлених раніше ризиків, які виправдовують її тримання під вартою, свідчить про необхідність збереження обраного запобіжного заходу, а тому враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни підозрюваній запобіжного заходу на більш м`який немає.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Крім цього, положення ст.5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Разом з тим, суд вважає за необхідне відзначити, що достатніх гарантій з цього приводу суду не надано та не здобуто таких гарантій в ході розгляду справи.
Згідно ст. 183 ч. 2 п.4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Заслухавши думку прокурора та слідчого про доцільність продовження строку тримання під вартою, думку підозрюваної та її захисника, які клопотання заперечили, надали клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, враховуючи те, що строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 закінчується, а по справі необхідно вчинити усі дії для закінчення досудового розслідування, строк якого продовжено до 28.02.2016 року, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 не може бути замінено, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, продовжують існувати достатні підстави, вважати, що підозрювана перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування, може незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність, що в сукупності підтверджує наявність заявлених раніше ризиків, які виправдовують її тримання під вартою, свідчить про необхідність збереження обраного запобіжного заходу, а тому ураховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни підозрюваній запобіжного заходу на більш м`який немає, а тому приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та підозрюваній ОСОБА_5 слід продовжити термін тримання під вартою на 60 діб, тобто в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст.ст.197, 199 КПК України, слідчий суддя
клопотання задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14.02.2016 року включно.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого ВРОВС ЗУОГ і ЗО СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1