Справа № 11-209 Головуючий у І інстанції Левченко
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 02.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
23 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи, засудженого ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2009 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, без певного місця проживання (місце останньої реєстрації: АДРЕСА_1 ), раніше судимого: 17.04.1996 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст. 142 ч. 2 КК України ( в редакції 1960 року ) до позбавлення волі на 5 років,

засуджено: за ч. 4 ст. 187 КК України до позбавлення волі на 11 років з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 289 КК України до позбавлення волі на 8 років з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне визначене покарання у виді позбавлення волі на 11 років з конфіскацією майна;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_2 (без місця реєстрації), раніше судимого: 05.12.2005 року Бориспільським міськрайоиним судом Київської області за ст. 15 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК раїни до позбавлення волі на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки,

засуджено: за ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст.186 КК України до позбавлення волі на 9 років з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 345 КК України до позбавлення волі на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне визначене покарання у виді позбавлення волі на 9 років з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на 9 років 6 місяців з конфіскацією майна;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку та жительку АДРЕСА_3 , українку, громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, розлучену, яка має на утриманні неповнолітню дитину та непрацездатну матір, раніше не судиму,

засуджено: за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на 5 років з конфіскацією майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання та відповідно до ст. 76 КК України покладено на неї обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області 149 грн. 23 коп. судових витрат за проведення судово-дактилоскопічної експертизи.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, приблизно 18.03.2007 року у ОСОБА_6 виник умисел на організацію і керування підготовкою та вчиненням злочину, а саме відкрито заволодіти належними ОСОБА_11 грошима в розмірі 28000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.03.2007р. становить 141400 гривень, що в шість і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

З цим наміром ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, вступив в злочинну змову з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та невстановленою досудовим слідством особою, кримінальна справа щодо якої виділена в окреме провадження. При цьому, він залучив до вчинення злочину ОСОБА_9 та невстановлену особу, як співвиконавців відкритого заволодіння майном потерпілої, ОСОБА_12 і ОСОБА_7 , як пособників, які мали прослідкувати за потерпілою ОСОБА_11 , щоб дізнатися , де вона буде знаходитись. Крім того, ОСОБА_12 мав перевезти ОСОБА_9 та невстановлену особу, на своєму автомобілі «Хонда Аккорд», д.н.з. НОМЕР_1 , до місця вчинення злочину і забрати їх та викрадені гроші з місця вчинення злочину після його вчинення, а ОСОБА_7 вказати ОСОБА_9 та невстановленій особі, як пройти до будинку, де буде знаходитись потерпіла.

Так, 18.03.07р., приблизно в період часу з 22 год. 30 хв. до 23 год. 00 хв., реалізовуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_12 , ОСОБА_7 і невстановлена особа, діючи умисно та з корисливих мотивів, за попередньою змовою один з одним та ОСОБА_6 перебували поблизу будинку АДРЕСА_4 , де перебувала потерпіла ОСОБА_11 і слідкували за нею, щоб дізнатися, де вона буде знаходитись і вибрати сприятливий момент для викрадення її грошей. Після того, як потерпіла разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 поїхала на своєму автомобілі «SеаT» д.н.з. НОМЕР_2 з подвір`я будинку АДРЕСА_4 до будинку АДРЕСА_5 , де проживає ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , щоб залишитися у них на ніч, ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та невстановлена особа, слідкуючи за ОСОБА_11 , поїхали на автомобілі ОСОБА_12 під його керуванням слідом за ними і побачили, що ОСОБА_11 зайшла в будинок ОСОБА_13 .

ОСОБА_12 зупинив свій автомобіль на перехресті вулиць Лесі Українки та Гагаріна, а невстановлена особа сходила до будинку ОСОБА_13 і, повернувшись, повідомила ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , що крім потерпілої в будинку знаходяться інші люди. Після цього, ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та невстановлена особа повернулися до ОСОБА_6 , який знаходився в с. Вишеньки Бориспільського району по вул. Леніна, в районі автобусної зупинки поблизу будинку № 85 і повідомили останньому, що в будинку крім ОСОБА_11 знаходяться інші люди. Після цього, ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та невстановлена особа на прохання ОСОБА_6 на своєму автомобілі «Хонда Акорд», д.н.з. НОМЕР_3 поїхав до будинку АДРЕСА_6 , де забрав ОСОБА_9 , якого привіз до ОСОБА_6 в район автобусної зупинки по вул. Леніна, 85 с. Вишеньки. Зустрівшись із ОСОБА_9 , ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_9 прийняти участь як співвиконавця з невстановленою особою в заволодінні грошима ОСОБА_11 , на що він погодився.

18.03.07р. в період часу приблизно з 23 год. 30 хв. до 24 год. в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області, на ділянці місцевості неподалік від будинку АДРЕСА_7 , ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний намір на організацію та підготовку відкритого заволодіння грошима ОСОБА_11 в сумі 28 тисяч доларів США, розподілив обов`язки між учасниками злочину та визначив предмет посягання, яким будуть гроші потерпілої ОСОБА_11 . Так ОСОБА_6 вказав, що ОСОБА_9 та невстановлена особа, мають діяти як співвиконавці відкритого викрадення майна потерпілої і зайти до будинку, де буде знаходитись потерпіла ОСОБА_11 та, погрожуючи застосуванням насильства, яке не буде небезпечним для життя і здоров`я потерпілої і виражатися в нанесенні ударів, що мають спричинити фізичну біль потерпілим, відібрати в ОСОБА_11 гроші. В свою чергу ОСОБА_12 мав перевезти ОСОБА_9 та невстановлену особу на своєму автомобілі «Хонда Акорд», д.н.з. НОМЕР_3 до місця вчинення злочину та забере їх звідти після його закінчення, а ОСОБА_7 мала вказати ОСОБА_9 та невстановленій особі, як пройти до будинку АДРЕСА_5 .

19.03.07р., приблизно о 00 год. 15 хв., реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_12 , діючи умисно та з корисливих мотивів, за попередньою домовленістю зі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , перевіз ОСОБА_9 та невстановлену особу, на ділянку місцевості по вул. Лесі Українки с. Вишеньки неподалік від перехрестя з вул. Гагаріна, де ОСОБА_9 та невстановлена особа вийшли з салону його автомобіля та, за вказівкою ОСОБА_7 , пішли через земельні ділянки громадян до будинку АДРЕСА_5 , де тимчасово перебувала потерпіла ОСОБА_11 .

Підійшовши до вказаного будинку, ОСОБА_9 та невстановлена особа, діючи умисно та за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , шляхом вільного доступу, проникли в належний ОСОБА_13 будинок АДРЕСА_2 , де тимчасово перебувала ОСОБА_11 .

Перебуваючи в приміщенні будинку, ОСОБА_9 та невстановлена особа, діючи умисно та за попередньою змовою зі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_12 , але виходячи за межі попередніх домовленостей із останніми, погрожували застосуванням до потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 насильством, яке є небезпечне для життя та здоров`я потерпілих і яке виразилося у направленні на потерпілих предметів, схожих на пістолети і які потерпілі сприймали як зброю, після чого відкрито заволоділи належними ОСОБА_13 та ОСОБА_14 грошима в сумі 1704 гривні, належними ОСОБА_11 грошима в сумі 230 гривень, які знаходилися в рюкзаку потерпілої, двома золотими сережками, загальною вартістю 800 гривень, двома золотими сережками у вигляді калини, загальною вартістю 300 гривень, однією золотою сережкою, вартістю 100 гривень, однією золотою каблучкою, вартістю 480 гривень, однією золотою каблучкою, вартістю 380 гривень, однією золотою каблучкою, вартістю 250 гривень, примусивши потерпілих зняти вказані ювелірні прикраси з рук та вух. Крім того, невстановлена особа відкрито заволоділа належним ОСОБА_11 мобільним телефоном "Нокіа 3100", вартістю 500 гривень із 5ІМ-карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 30 гривень та належним ОСОБА_13 мобільним телефоном "ІМокіа", вартістю 150 гривень із SМ-карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 30 гривень. При цьому, невстановлена особа і ОСОБА_9 вимагали віддати їм гроші, отримані від продажу земельної ділянки, погрожуючи при цьому застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої і яке виразилося в направленні на неї невстановлених предметів, схожих на пістолети, які потерпіла сприймала як зброю та висловлювані наміру позбавити її життя.

Дізнавшись від ОСОБА_11 , що гроші від продажу земельної ділянки вона зберігає за місцем свого проживання в АДРЕСА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена особа, діючи умисно та повторно, за попередньою змовою один з одним та продовжуючи свою спільну з ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 злочинну діяльність, направлену на заволодіння грошима потерпілої ОСОБА_11 , проте, вийшовши за межі попередніх домовленостей зі ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , згідно яких наміру на заволодіння автомобілем потерпілої у ОСОБА_6 , ОСОБА_12 і ОСОБА_7 не було, погрожуючи потерпілій ОСОБА_11 застосуванням насильства, яке є небезпечне для життя та здоров`я потерпілої і яке виразилося у погрозі застосування предмету схожого на пістолет і який потерпіла сприймала як зброю, відкрито та незаконно заволоділи її автомобілем «SЕАТ» д.н.з. НОМЕР_2 , щоб використати його для поїздки в с. Гнідин Бориспільського району до місця проживання потерпілої ОСОБА_11 по АДРЕСА_8 .

Невстановлена особа, керуючи автомобілем «SЕАТ» д.н.з. НОМЕР_2 спільно з ОСОБА_9 , який примусово утримував потерпілу ОСОБА_11 в салоні даного автомобіля направляючи на неї предмет типу пістолет і який потерпіла сприймала як зброю, вирушила в с. Гнідин до будинку АДРЕСА_8 . Прибувши за вказаною адресою, ОСОБА_9 та невстановлена особа залишили автомобіль неподалік від подвір`я потерпілої.

Боячись за своє життя, ОСОБА_11 вказала ОСОБА_9 та невстановленій особі, що гроші вона зберігає в підсобному приміщенні, розташованому на подвір`ї її будинку, у відрі з сміттям. Після цього ОСОБА_9 та невстановлена особа, шляхом вільного доступу, проникли у вказане підсобне приміщення та відкрито заволоділи належними ОСОБА_11 грошима в сумі 28000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.03.07р. становить 141400 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Під час вчинення злочину, ОСОБА_6 контролював хід заволодіння майном ОСОБА_11 за допомогою мобільного зв`язку, підтримуючи телефонний зв`язок із ОСОБА_12 . Після заволодіння майном ОСОБА_11 , невстановлена особа та ОСОБА_9 з викраденими у ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 речами та грошима прибігли до автобусної зупинки, що знаходиться в АДРЕСА_9 , де на них, за попередньою домовленістю, чекали ОСОБА_12 та ОСОБА_7 на автомобілі «Хонда Аккорд» д.н.з. НОМЕР_3 . Дізнавшись про успішне заволодіння грошима потерпілої, ОСОБА_12 , діючи умисно та з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановленою особою, повідомив по мобільному телефону ОСОБА_6 про успішне заволодіння майном ОСОБА_11 , після чого, за вказівкою ОСОБА_6 , перевіз ОСОБА_9 та невстановлену особу з місця вчинення злочину в с. Гнідин Бориспільського району Київської області в с. Бортничі (м. Київ).

Прибувши, приблизно о 01 год. 45 хв. 19 03.2007 року в м. Київ на автостоянку по вул. Леніна, 25 ОСОБА_6 , діючи умисно та за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і невстановленою особою, розділив викрадені у ОСОБА_11 гроші між ОСОБА_9 , ОСОБА_12 . ОСОБА_7 і невстановленою особою, залишивши при цьому собі частину викрадених грошей. Викраденим майном ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та невстановлена особа, розпорядилися за власним розсудом, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на загальну суму 144510 грн. 00 коп., а потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - 1884 гривні.

Згідно графіку роботи взводу патрульної служби Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області на червень 2007 року старший інспектор патрульної служби ОСОБА_17 та інспектори ОСОБА_18 і ОСОБА_19 чергували з 20 год. 13.06.2007 року до 08 год. 14.06.2007 року у складі автопатруля на території м. Бориспіль та Бориспільського району.

Під час патрулювання по вул. Чапаєва біля перехрестя з вул. Дружби Народів в с. Вишеньки Бориспільського району інспектор патрульної служби Бориспільського МРВ ОСОБА_18 дав вказівку жезлом зупинитись водієві автомобіля «Хонда Аккорд» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 , оскільки той, рухаючись у попутному напрямку з патрульним автомобілем, у порушення п.19.2 Правил дорожнього руху їхав із ввімкненим дальнім світлом фар, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП.

Останній, в порушення п. 2.4 Правил дорожнього руху, не виконуючи вимогу працівника міліції про зупинку, продовжив рух по вул. Чапаєва в с. Вишеньки Бориспільського району, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

У зв`язку з цим, для затримання та в подальшому складання протоколу про вчинення ОСОБА_6 адміністративних правопорушень у порядку, передбаченому ст. 225 КУпАП, патруль працівників міліції розпочали його переслідування на своєму службовому автомобілі, ввімкнувши сирену та проблискові маячки.

Приблизно через 350 м ОСОБА_6 , проїжджаючи по вул. Чапаєва через перехрестя з вул. Патона в с. Вишеньки Бориспільського району, зупинив автомобіль.

До нього підійшли інспектори патрульної служби ОСОБА_18 та ОСОБА_19 і, відповідно до п. 21 ст. 11 Закону України «Про міліцію», запропонували надати для перевірки посвідчення на право керування автомобілем, талон, що додається до посвідчення, реєстраційний документ на автомобіль та документ про право керування автомобілем.

На вказану законну вимогу працівників міліції ОСОБА_6 продемонстрував талон до посвідчення водія на своє ім`я та тим часовий реєстраційний талон на автомобіль «Хонда Аккорд» д.н.з. НОМЕР_4 через напіввідчинене скло дверцят автомобіля і, в порушення вимог п.п. а) п. 2.4 Правил дорожнього руху, відмовився надати їх працівникам міліції для перевірки, після чого розпочав рух, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП.

В цей момент інспектор патрульної служби ОСОБА_20 , з метою встановлення особи правопорушника та притягнення його до адміністративної відповідальності, встиг взяти рукою через вікно зазначені документи, що знаходились у руках ОСОБА_6 , а саме: тимчасовий реєстраційний талон на автомобіль та талон до посвідчення водія. Після початку руху автомобіля документи залишились у руках ОСОБА_20 .

Оскільки ОСОБА_6 вчинив спробу втекти від працівників міліції, інспектор ОСОБА_20 , з метою затримання правопорушника, у відповідності до п. 4 ст. 14 Закону України «Про міліцію», застосував до нього сльозоточивий газ, пирснувши ним в обличчя ОСОБА_6 та в салон автомобіля.

ОСОБА_6 на автомобілі «Хонда Аккорд» д.н.з. НОМЕР_4 проїхав декілька метрів, після чого зупинив автомобіль та почав висловлювати погрози вбивством та насильством щодо працівників патрульної служби ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у зв`язку з тим, що вони, виконуючи свої службові обов`язки, передбачені ст. 255 КУпАП, ст. 10, 14 Закону України «Про міліцію», вилучили в нього документи, застосували до нього сльозоточивий газ та переслідували.

Після цього ОСОБА_6 продовжив рух по АДРЕСА_10 , виїхав на вул. Братів Ганжів, проїхав до будинку, 4а, де він проживав, та заїхав у двір будинку. Працівники патрульної служби ОСОБА_17 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , які продовжували його переслідування, зупинились біля воріт домоволодіння.

Після цього ОСОБА_6 вийшов із автомобіля «Хонда Аккорд» і повторно продовжив висловлювати погрози вбивством та насильством щодо працівників патрульної служби Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у зв`язку з тим, що вони, виконуючи свої службові обов`язки, передбачені ст. 255 КУпАП, ст.ст.10, 14 Закону України «Про міліцію», вилучили в нього документи, застосували до нього сльозоточивий газ та переслідували.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 виніс з будинку предмет, схожий на одноствольну вогнепальну рушницю, та, тримаючи її в руках, знаходячись у дворі вказаного будинку, висловлював щодо працівників патрульної служби Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 погрози вбивством вогнепальною зброєю у зв`язку з тим, що вони, виконуючи свої службові обов`язки, передбачені ст. 255 КУпАП, ст. 10 Закону України «Про міліцію», вилучили в нього документи, застосували до нього сльозоточивий газ та переслідували.

На даний вирок прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції подав апеляцію та доповнення до неї в зв`язку з невідповідністю призначеного судом ОСОБА_7 покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок його м"якості, неправильним застосуванням кримінального закону та безпідставно звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбуття покарання.

Апелянт зазначає, що вирок в частині доведеності вини засуджених, а також призначення покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_6 є законним і обґрунтованим.

Разом з тим, призначене покарання ОСОБА_7 є явно несправедливим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. ОСОБА_7 є посібником вчинення особливо тяжкого злочину. За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 186 ч. 5 КК України. Однак суд, застосувавши вимоги ст. 75 КК України, безпідставно дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання і неправильно застосував кримінальний закон.

Так, судом призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. А відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням додаткове покарання у виді конфіскації майна не може бути призначене.

За таких обставин, застосувавши додаткове покарання у виді конфіскації майна, суд безпідставно звільнив засуджену ОСОБА_7 від відбування покарання. Одночасне застосування конфіскації майна та звільнення від відбування покарання з випробуванням не грунтується на вимогах кримінального закону.

Крім того, суд всупереч вимогам ст. 93 КПК України стягнув солідарно з засуджених судові витрати.

Тому просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на 5 років з конфіскацією всього належній їй на праві приватної власності майна та зазначити в резолютивній частині вироку, що судові витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи стягнути з засуджених в дольовому порядку та вказати про конфіскацію всього належного ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на праві приватної власності майна.

В апеляції та доповненні до неї засуджений ОСОБА_6 зазначає, що вирок винесений з порушенням норм кримінально-процесуального законодавства, оскільки була допущена однобічність та неповнота досудового та судового слідства; висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи; істотне порушення кримінально - процесуальних норм; невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Посилається на те, що він незаконно обвинувачується у погрозі вбивством та насильстві щодо працівника правоохоронного органу, а також не приймав участі в організації незаконного відкритого заволодіння грошима потерпілої ОСОБА_11 , а лише знав про намір ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та незнайомого хлопця на ім`я ОСОБА_21 вчинити заволодіння грошима потерпілої.

Зазначає, що під час досудового слідства він звертався з клопотанням про допуск до участі у справі як захисника його матір, але йому було відмовлено.

Крім цього, суд без належних обґрунтувань відмови у задоволенні його клопотання викликати до суду та допитати в якості свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 .

Вказує, що матеріали щодо підсудного ОСОБА_12 судом були виділені із даної кримінальної справи в окреме провадження, що вплинуло на всебічність, повноту та об`єктивність дослідження обставини справи, що потягло постановлення незаконного вироку.

Крім того, суд при призначенні йому покарання безпідставно зазначив, як обтяжуючу обставину «вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння», хоча наявність її не підтверджується матеріалами справи.

Також при призначенні йому покарання суд, на його думку, не взяв до уваги те, що він за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні матір та неповнолітню дочку, у потерпілої від злочину відсутні тяжкі наслідки, їй відшкодовано завдану матеріальну шкоду.

Тому просить вирок щодо нього змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого та пом`якшити йому покарання.

В апеляції захисник засудженого ОСОБА_6 просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у зв`язку з однобічністю та неповнотою досудового та судового слідства; з істотним порушенням кримінально - процесуальних норм; висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи.

На його думку, пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не знайшло підтвердження в судовому засіданні. В справі немає жодного доказу, яким би був підтверджений умисел ОСОБА_6 на вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч. 3, 186 ч. 5; 345 ч. 1 КК України.

Крім того, судом не допитані свідки, які були зазначені в списку осіб, які підлягають виклику в судове засідання.

Також, судом незаконно було прийнято рішення про виділення матеріалів стосовно підсудного ОСОБА_12 в окреме провадження у зв`язку з його госпіталізацією, чим позбавило суд з`ясувати обставини скоєння вказаного злочину за участю ОСОБА_12 .

В апеляції та доповненні до неї засуджений ОСОБА_9 вказує, що висновки суду, викладених у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, а саме: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні; висновки суду, викладені у вироку, містять протиріччя, а також у зв`язку з неправильним застосуванням закону, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню.

Вважає, що він вчинив щодо потерпілої ОСОБА_11 злочин, передбачений ч. 5 ст. 186 КК України, оскільки зброї у нього не було. Також у його діях не було незаконного заволодіння автомобілем, який належить потерпілій ОСОБА_11 , оскільки, на його думку, даним автомобілем керувала невстановлена слідством особа на ім.`я ОСОБА_21 з дозволу ОСОБА_11 , до будинку якої вони попрямували за грошима.

Просить вирок, яким його визнано винним та засуджено за ст.ст. 187 ч. 4, 289 ч. 3 КК України до позбавлення волі на 11 років, скасувати та постановити новий , яким визнати його винним за ст. 186 ч. 5 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на 8 років.

Заслухавши:

-доповідь судді апеляційного суду;

-пояснення прокурора, який підтримав подану апеляцію з доповненнями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та просив вирок щодо засудженої ОСОБА_7 скасувати та постановити новий, згідно поданої апеляції;

-пояснення засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляцію та заперечує проти апеляцій захисника адвоката ОСОБА_10 , просить вирок щодо нього змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого та пом`якшити йому покарання;

-пояснення засудженого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляцію з доповненнями, та просив вирок щодо нього скасувати та постановити новий вирок, згідно поданої апеляції;

-пояснення засудженої ОСОБА_7 та її захисника, які просили залишити апеляцію прокурора без задоволення, а вирок суду щодо неї без зміни,

вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції захисника ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_9 не підлягають до задоволення, а апеляції засудженого ОСОБА_6 та прокурора, який брав участь у розгляді справи, підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ч. 4.ст. 187 ч.4, ч. 3 ст. 289 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України за обставин, встановлених судом, є правильним, оскільки відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів, які досліджені, належно оцінені судом та детально викладені у вироку: показаннями засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , які не визнали свою вину в у вчиненні інкримінованих їм злочинів; показаннями засудженої ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , які визнали свою вину в інкримінованих їм злочинах; показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ; протоколами усної заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_13 ; протоколами огляду місця події від 19.03.2007 року; протоколами очної ставки між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , між ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , між ОСОБА_32 та ОСОБА_30 , між ОСОБА_11 та ОСОБА_37 , між ОСОБА_32 та ОСОБА_11 ; протоколами впізнання; протоколами відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ; протоколом роздруківки вхідних та вихідних дзвінків мобільних телефонів ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 станом на 18.03.2007 року та 19.03.2007 року; протоколом виїмки.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 345 КК України за обставин, встановлених судом, є правильним, оскільки відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів, які досліджені, належно оцінені судом та детально викладені у вироку: показаннями засудженого ОСОБА_6 , який не визнав свою вину; показаннями потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; показаннями свідків ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 ; протоколом огляду місця події від 14.06.2007 року; протоколом огляду речових доказів та іншими доказами.

Доводи в апеляції прокурора на невідповідність призначеного судом ОСОБА_7 покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженої внаслідок його м`якості, на думку колегії судів, є безпідставними.

Суд при призначенні покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, врахував щире каяття засудженої, часткове відшкодування нею завданого збитку, а також те, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлено.

Покарання засудженій ОСОБА_7 призначене у відповідності з вимогами ст. 65 КК та положеннями загальної частини Кримінального кодексу України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винної: раніше не судима, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину та матір інваліда 1 групи, яка потребує постійного догляду, а також обставин, які пом`якшують покарання, ексцес виконавців.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції з урахуванням вимог ч. 1 ст. 69 КПК України, враховуючи визнані пом`якшуючи обставини по справі, характер та ступінь участі ОСОБА_7 в скоєні даного злочину, її ступінь здійснення злочинного наміру та вихід виконавців скоєння злочину за межі домовленості, визнання своєї вини в скоєному, надання правдивих показань по обставинах скоєння злочину всіма учасниками, враховуючи її особу, обґрунтовано дійшов до висновку за можливе призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленого санкцією статті, за якою вона засуджена.

Однак, при призначенні додаткового покарання у виді конфіскації майна засудженій ОСОБА_7 , а також відшкодування засудженими судових витрат суд першої інстанції припустився помилки.

Відповідно до вимог ст.77 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені лише певні перелічені в цій статті додаткові покарання, серед яких конфіскації майна немає.

Отже, при засудженні ОСОБА_7 та звільненні від відбування покарання з випробуванням суд не мав права застосовувати додаткове покарання у виді конфіскації майна. Тому рішення про застосування такого додаткового покарання підлягає виключенню з резолютивної частини вироку суду, як стосовно цього правильно порушено питання в апеляції прокурора.

Відповідно до вимог ст. 93 КПК України у разі визнання винними декількох осіб, суд у вироку постановляє у якому розмірі повинні бути стягнуті витрати з кожного з них.

Отже, суд повинен був стягувати судові витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи персонально з кожного з засуджених, а не солідарно. Тому рішення про стягнення з засуджених судових витрат підлягає зміні, зазначивши в резолютивній частині вироку «стягнути зі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області по 49 грн. 75 коп. судових витрат за проведення судово-дактилоскопічної експертизи».

Крім того, при призначенні покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КПК України, контроль за виконанням обов`язків засудженим здійснює «кримінальна-виконавча. інспекція» а не «орган кримінально-виконавчої системи», як це вказано у резолютивній частині вироку.

Таким чином, судова колегія вважає, що в резолютивній частині вироку слова «органи кримінально-виконавчої системи», необхідно замінити словами «кримінально-виконавчої інспекції».

Твердження в апеляції прокурора, що суд при призначенні засудженим ОСОБА_9 та ОСОБА_6 додаткового покарання у виді конфіскації майна не вказав, чи все майно засуджених або його частина підлягає конфіскації, і при виконанні вироку може виникнути сумніви щодо виду та розміру покарання, позбавлені підстав. Суд зазначив у вироку вид і розмір додаткового покарання, вказавши, що підлягає конфіскації майно, а не його частка. Тому в цій частині апеляція прокурора не підлягає задоволенню.

Доводи в апеляції засудженого ОСОБА_5 про невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, а також неправильним застосуванням закону, є надуманими.

Посилання в апеляції засудженого ОСОБА_9 на те, що у нього не було умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом, а також на розбій, є безпідставним, необґрунтованим та спростовуються матеріалами справи, які суд дослідив у судовому засіданні та дав їм належну оцінку.

Суд, розглядаючи справу, прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_9 має місце: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу ( розбій ), вчинений за попередньою змовою групою осіб та особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном, у особливо великих розмірах; незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднані з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Юридична кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 4.ст. 187 ч.4, ч. 3 ст. 289 КК України є правильною.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, і призначив йому правильне покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Підстав для скасування та зміни вироку в частині кваліфікації дій засудженого ОСОБА_9 , пом`якшення йому покарання, колегія суддів не вбачає, тому апеляцію засудженого ОСОБА_9 залишає без задоволення.

Твердження в апеляції засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_41 про однобічність, неповноту досудового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи, невідповідність призначеного покарання, істотне порушення норм кримінально-процесуального законодавства, на думку колегії суддів, позбавлені підстав.

Посилання в апеляціях засудженого ОСОБА_6 та його захисника на те, що у ОСОБА_6 не було умислу на грабіж, а також на погрозу та насильство щодо працівника правоохоронного органу є безпідставними, необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Суд, розглядаючи справу, прийшов до обґрунтованого висновку на підставі розглянутих у судовому засіданні доказів, які досліджені та належно оцінені, що в діях ОСОБА_6 має місце: організація відкритого викрадення чужого майна ( грабіж ), поєднаний з погрозою застосування такого насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в особливо великих розмірах; погрози вбивством та насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст.186, ч. 1 ст. 345 КК України є правильною.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, в тому числі і ті про які зазначає в апеляції засуджений, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначив йому правильне покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_6 , пом`якшивши йому покарання, колегія суддів не вбачає.

Доводи в апеляції засудженого ОСОБА_6 щодо виключення з вироку щодо нього обтяжуючої обставини «вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння», є обґрунтованими. Під час розгляду справи та в матеріалах справи не знайшло свого підтвердження, що ОСОБА_6 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, тому апеляція в цій частині, на думку колегії суддів, підлягає задоволенню, а обтяжуюча обставина « вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння», і яка не вливає на розмір покарання - виключенню з мотивувальної частину вироку.

Посилання в апеляції захисника засудженого ОСОБА_6 та його захисника про те, що суд не допитав в якості свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , про яких він заявляв в клопотанні, а також не були допитані свідки, які були зазначені в списку осіб, що підлягають виклику в судове засідання, а також те, що, на його думку, судом незаконно було прийнято рішення про виділення матеріалів стосовно підсудного ОСОБА_12 , є безпідставним.

Так, як вбачається з протоколу судового засідання та матеріалів справи, судом були допитані свідки, які зазначені в обвинувальному висновку, крім тих, що не з`явились з поважних причин в судове засідання, де були оголошені їх показання.

Крім того, судом відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства було прийнято рішення про виділення матеріалів по обвинуваченню ОСОБА_12 в окреме провадження у зв`язку з його довготривалою хворобою, але це та відмова ОСОБА_6 в задоволені клопотанні про виклик до суду та допит в якості свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , не вплинуло, на думку колегії суддів, на всебічність, повноту та об`єктивність дослідження обставини справи та не зашкодило суду прийняти законний та обґрунтований вирок.

Посилання засудженого ОСОБА_6 , що під час досудового слідства він звертався з клопотанням про допуск до участі у справі як захисника його матір та йому було відмовлено, є надуманими і не підтверджується матеріалами справи.

Підстав для скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляції захисника ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, апеляції засудженого ОСОБА_6 та прокурора, який брав участь у розгляді справи, задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2009 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку щодо ОСОБА_6 «вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння» , як обставину, що обтяжує покарання.

У резолютивній частині вироку щодо засудженої ОСОБА_7 виключити слова «з конфіскацією майна» та замінити слова «органи кримінально-виконавчої системи» словами «кримінально-виконавчої інспекції».

Стягнути зі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області по 49 грн. 75 коп. судових витрат за проведення судово-дактилоскопічної експертизи.

В інший частині вирок залишити без зміни.

С У Д Д І: