Ухвала іменем україни

11 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007351 за касаційними скаргами прокурора та засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки, покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки, покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації.

Задоволено частково позов потерпілої, стягнуто в солідарному порядку із засуджених 1053 грн. на користь ОСОБА_8 завданої злочином матеріальної шкоди.
Вирішено долю речових доказів і процесуальних витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18 вересня 2015 року вирок районного суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду, призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Посилається на те, що апеляційним судом не розглянуто належним чином апеляційні скарги засуджених, не дано відповіді на всі наведені доводи. Зокрема, засуджені скаржилися на незаконне затримання, фальсифікацію доказів у справі, ставили питання про визнання недопустимими доказами протоколи огляду місця події від 09 жовтня 2014 року та огляду предмету від 11 жовтня 2014 року. Засуджені зазначали про те, що жодних речей та документів, які належали ОСОБА_8 у них не вилучалося. Апеляційним судом не спростовано ці твердження засуджених, ухвала якого є невмотивованою та невідповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять скасувати вирок та ухвалу суду, а кримінальне провадження щодо них закрити. Стверджують, умислу на заволодіння чужим майном у них не було, сумку яку потерпіла забула, вони мали намір повернути власнику. Це твердження суд не перевірив, зокрема у судовому засіданні не допитано продавців магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Гранд», охоронника. Зібрані докази на досудовому слідстві не доводять винуватості засуджених. Суд не усунув суперечностей в показаннях потерпілої та її дочки в частині грошових коштів, які знаходилися в сумці. Не перевірено судом і показання ОСОБА_6 , котрий стверджував, що отримав 09.10.2014 року від ОСОБА_9 1500 грн. за виконану роботу, які згодом вилучили працівники міліції. На місці події під час обшуку у засуджених не було виявлено документів ОСОБА_8 . Вилучені у ОСОБА_6 документи були йому підкинуті. Суд неправомірно задовольнив позовні вимоги потерпілої та стягнув із засуджених розмір моральної шкоди без наведення відповідних мотивів у рішенні.
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засуджено за те, що вони 09 жовтня 2014 року, перебуваючи на вул. Свердлова, 149 м. Вінниці біля торгівельного центру «Гранд», за попередньою змовою з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрали сумку із належностями потерпілої ОСОБА_8 , яку остання залишила на лавці. Засуджені розподілили між собою виявлені гроші та речі ОСОБА_8 , однак не завершили злочинні дії до кінця, оскільки були викриті потерпілою біля магазину «Шик і Блиск». Внаслідок вчиненого злочину ОСОБА_8 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2890 грн.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги прокурора і частково скарги засуджених, та вважав, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню до нового розгляду в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Цих вимог апеляційним судом не дотримано.

Органом досудового розслідування дії засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.

Як убачається з матеріалів справи на вирок суду було подано апеляційні скарги засуджених. Засуджені не погоджувалися з пред`явленим обвинуваченням, не визнавали вину у вчиненні злочину. Стверджували, що умислу на крадіжку вони не мали, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Посилалися на те, що судом не досліджувалися докази, якими спростовується пред`явлене обвинувачення. Скаржилися на незаконні дії працівників міліції.

Залишаючи апеляційні скарги засуджених без задоволення, апеляційний суд в ухвалі не навів мотивів прийнятого рішення, зокрема, щодо твердження засудженого ОСОБА_6 про вилучення власних коштів, які він отримав від конкретної особи за виконану роботу.

Не спростовано апеляційним судом позицію засудженого ОСОБА_7 , котрий вказував, що вирок суду ухвалено на недопустимих доказах. Судом не перевірено обставини які свідчили про намір повернути сумку власнику. Особисто у нього не виявлено речей, що належать потерпілій. Не перевірено походження коштів у сумі 2 700 грн. та обставини, які свідчать про провокацію з боку ОСОБА_8 .

Наведене є істотним порушенням апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону.

За змістом ст. 438 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону є підставами для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, ухвала апеляційного суду не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню з призначенням справи до нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, дати повну відповідь на доводи апеляційних скарг засуджених, ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг засуджених апеляційному суду належить взяти до уваги і доводи касаційної скарги прокурора.

Зокрема, як убачається з матеріалів справи та протоколу огляду місця події від 09 жовтня 2014 року, було оглянуто ОСОБА_6 , котрий як зазначено в протоколі добровільно видав документи ОСОБА_10 .

Прокурор стверджує, що така процесуальна дія була проведена без роз`яснення прав особі котра оглядалася, відсутній підпис ОСОБА_6 про ознайомлення з протоколом, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, якими регламентовано порядок проведення слідчих дій ч. 2 ст. 234, ч. 7 ст. 223, ч. 5 ст. 208, ч. 5 ст. 236, ст. 237 КПК України.

Цим обставинам суду належить дати правову оцінку.

Також належить перевірити твердження інших доводів касаційних скарг засуджених і прокурора, які є аналогічними доводам апеляційних скарг. Керуючись ст. ст. 433- 439 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити, а касаційні скарги засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1