Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9.,

при секретарі ОСОБА_10.,

розглянувши в судовому засіданні 15 жовтня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження № 0001978 щодо

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Житомира, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанцій, - ОСОБА_5. на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 29 січня 2015 року щодо ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_6.,

засудженого ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а :

вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначено за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року, більш суворим за новим вироком у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і на нього покладено відповідні обов'язки.

Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за вчинення закінченого замаху на повторне таємне викрадення чужого майна за наступних обставин. Так, ОСОБА_4 16 березня 2014 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Ашан», що по вул. Горького, 176 в м. Києві, викрав з торгівельної полиці 4 пляшки оливкової олії «Maestro le olive», загальною вартістю 426 гривень 52 копійки, поклав їх у сумку, що була при ньому, проніс через касову зону, не сплативши за цей товар, проте на виході з магазину був затриманий працівниками охорони магазину «Ашан».

Крім того, ОСОБА_4 08 квітня 2014 року приблизно о 10 годині 10 хвилин, маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні магазину «Мегамаркет», що по вул. Горького, 50 в м. Києві, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з торгівельної полиці 3 банки червоної ікри «Сахалін Оригінал» та 4 банки червоної ікри «Камчатська» на загальну суму 363 гривні 52 копійки, які поклав у внутрішню кишеню свого пальто, пройшов через касову зону, не сплативши за цей товар, проте на виході з магазину був затриманий працівниками охорони магазину «Мегамаркет».

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29 січня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 за апеляційними скаргами заступника прокурора міста Києва та обвинуваченого залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить вирок та ухвалу щодо ОСОБА_4 скасувати у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в суді першої інстанції. Вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок м'якості, зазначаючи, що суд апеляційної інстанції уваги не звернув і належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги прокурора та безпідставно залишив вирок суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора про обґрунтованість касаційної скарги, доводи засудженого про заперечення проти касаційної скарги та законність судових рішень, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, суд, призначаючи покарання засудженому та звільняючи його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, послався на обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та те, що він раніше неодноразово судимий. Врахував суд першої інстанції обставини, що пом'якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують його.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що при вирішенні зазначеного питання він має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи. Зокрема, суд, застосовуючи ст. 75 КК України, в повній мірі не врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу засудженого, який не працює, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, злочини, за які його визнано винним вказаним вироком від 27.11.2014 року, він вчиняв в період здійснення щодо нього судового провадження в Дніпровському районному суді м. Києва, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України, та за результатом розгляду якого 22 квітня 2014 року щодо нього було ухвалено обвинувальний вирок, застосовано положення ст. 75 КК України.

Суд апеляційної інстанції зазначені обставини належним чином не врахував, залишив поза увагою доводи прокурора щодо безпідставного застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України, їх ретельно не перевірив, відповіді на них не дав, а прийняте рішення належним чином не мотивував.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене засудженому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок м'якості.

Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора - задоволенню частково.

При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 29 січня 2015 року щодо ОСОБА_4 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9