Справа № 11-504/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 19.03.2010
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2010 р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Орла А.І.,

суддів - Матюшка М.П. і ОСОБА_1,

з участю прокурора Брагіна І.С,

захисника -адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок на вирок Миронівського районного суду Київської області від 19 березня 2010 року яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, розлученого, маючого малолітню дитину, раніше не судимого,

засуджено за: ч. 2 ст. 152 КК України до пяти років позбавлення волі; ч. 1 ст. 153 КК України до двох років позбавлення волі; ч. 2 ст. 153 КК України до чотирьох років позбавлення волі; ч. 1 ст. 162 КК України до двох років обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначено у виді пяти років позбавлення волі. Відповідно з ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки. Згідно з ст. 76 КК України на засудженого покладено обовязки: не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ; повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання та роботи; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції

Як зазначено у вироку, близько першої години ночі 24 жовтня 2009 року ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з метою зґвалтування та задоволення статевої пристрасті неприродним способом, розбивши при цьому віконне скло, проник незаконно до будинку в селі Юхни по вулиці Садовій ,7 Миронівського району Київської області, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 Далі ОСОБА_3 із застосуванням фізичного насильства шляхом нанесення двох ударів долонею в обличчя, при цьому тримаючи ОСОБА_4 руками за волосся, поза її волею, примусив задовольнити його статеву пристрасть неприродним (оральним) способом. Після цього ОСОБА_3 застосував фізичне насильство, силоміць положивши потерпілу на спину, прижав її руками до дивану та зґвалтував. Потім ОСОБА_3 примусив ОСОБА_4 стати на коліна, вдаривши її долонею по спині, та, утримуючи руками за талію, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним (анальним) способом; заподіявши потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді синця переанальної ділянки та поверхневого розриву слизової прямої кишки.

В апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок не оспорюючи доведеності вини засудженого та правильності юридичної кваліфікації його дій, просить вирок скасувати внаслідок невідповідності призначеного ОСОБА_3 покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок його мякості і постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 152 КК України на 5 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 153 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 162 КК України на 2 роки обмеження волі, а на підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді пяти років позбавлення волі. Обґрунтовуючи апеляцію, прокурор зазначив, що застосовуючи стосовно ОСОБА_3 ст. 75 КК України, суд належним чином не врахував тяжкість скоєного ним злочинів, а також те, що злочини він вчинив за обтяжуючої покарання обставини в стані алкогольного спяніння.

Заслухавши доповідь, прокурора який підтримав апеляцію, засудженого його захисника, котрі просили вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції і заперечень на неї зі сторони захисника засудженого і потерпілої, яка не має матеріальних і моральних претензій до засудженого та просить апеляцію прокурора не задовольняти, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно з ст. 365 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких відповідно з ч. 1 ст. 299 названого Кодексу докази не досліджувалися, колегією суддів не перевіряються.

Призначаючи ОСОБА_3 міру покарання, суд врахував суспільну небезпечність скоєних злочинів, особу підсудного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, вину свою визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному, про що прямо зазначено у вироку, тому твердження апелянта про неможливість застосування щодо засудженого ст. 75 КК України не відповідає фактичним обставинам справи. Крім, того, із матеріалів справи вбачається, що засуджений і потерпіла є однокласниками, живуть по сусідству і знаходяться у гарних відносинах, про що потерпіла ОСОБА_4 вказує в запереченнях на апеляцію прокурора і просила в судовому засіданні не позбавляти ОСОБА_3 волі. Цивільний позов на досудовому і судовому слідстві заявлений не був. Беручи до уваги зазначене, навіть при наявності обтяжуючої покарання ОСОБА_3 обставини вчинення злочинів в стані алкогольного спяніння, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просив суд за сукупністю злочинів обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на пять років, застосувавши ст. ст. 75 і 76 КК України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_3 покарання не є явно несправедливим внаслідок мякості.

Керуючись ст.ст. 365 , 366 КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, залишити без задоволення, а вирок Миронівського районного суду Київської області від 19 березня 2010 року щодо засудженого ОСОБА_3 без зміни.

Головуючий:

Судді: