Справа № 695/1490/15-к
номер провадження 1-кп/695/131/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2015 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

та адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст..190 ч.4, ст..191 ч.4, ст..191 ч.5, ст..366 ч.2 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191 КК України, -

В с т а н о в и в :

Дана справа перебуває в провадженні Золотоніського міськрайонного суду.

В підготовчому судовому засіданні до суду звернувся захисник ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_8 із клопотанням про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000208 прокурору. Своє клопотання адвокат ОСОБА_8 обґрунтовує численними порушеннями процесуального законодавства з боку органу досудового слідства, які, на його думку, дають підстави для повернення обвинувального акту.

Так у своєму клопотання він вказує на те, що на досудовому слідстві не виконано вимоги ст. 290 КПК України, не надано доступ захиснику обвинуваченої ОСОБА_16 адвокату ОСОБА_8 до усіх без виключення (70 томів) матеріалів кримінального провадження з можливістю робити їх копії та відображення.
Не виконано вимоги ст. 290 КПК України, не надано доступ захиснику обвинуваченої ОСОБА_16 адвокату ОСОБА_8 до доказів та матеріалів (документів, речових доказів, відеозаписів, аудіо записів, інше) кримінального провадження;

Не виконано вимоги ст. 290 КПК України, а саме - не надано захиснику обвинуваченого ОСОБА_16 адвокату ОСОБА_8 можливість скопіювати та відобразити відповідним чином документи, речові докази по кримінальному провадженню

Як вказує захисник, в порушення вимог ст.291 КПК України в Обвинувальному акті від 29.04.2015р., не викладено належного Формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті слідчим та прокурором надано не вірну та не правильну правову кваліфікацію діям ОСОБА_16 , як наслідок не правильно викладено формулювання обвинувачення.

Також він вважає, що Обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України з тих підстав, що відповідно до ч.1 ст.314 КПК України підготовче засідання призначається не пізніше п`яти днів з моменту отримання судом обвинувального акту. При цьому виклик учасників кримінального провадження відповідно до вимог ст.135 КПК України здійснюється шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною адресою, чи факсимільним звязком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Незважаючи на це, при наявності у учасників кримінального провадження різних засобів зв`язку (поштового, телефонного, факсимільного, електронного) в обвинувальному акті прокурором не вказано та не зазначено останні.

У відповідності до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором та надсилається суду разом із обвинувальним актом. В порушення вимог ч.1 ст.109 та п.1 ч.4 ст.291 КПК України, до Обвинувального акту не додано реєстр матеріалів досудового розслідування, який би повністю відповідав вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано та не зазначено дату та час проведення під час досудового розслідування такої процесуальної дії, як надання доступу до матеріалів досудового розслідування захиснику підозрюваної ОСОБА_16 адвокату ОСОБА_8 , що також свідчить про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 291 КПК України.

Також, на його думку, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано та не зазначено про прийняте прокурором рішення в частині надання прокурором стороні захисту (адвокатам - ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 ) надати можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази, документи або копії з них.

Крім того, в ході підготовчого судового засідання прокурор повідомив про відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження після оголошення про завершення досудового розслідування. В той же час, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, дані про проведення такої процесуальної дії, як відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження після оголошення про завершення досудового розслідування, у ньому відсутні.

Як вказує у своєму клопотанні адвокат ОСОБА_8 , у переліку процесуальних дій взагалі не вказано повідомлення про підозру, кому та коли таке повідомлення було вручено. Слідчим, всупереч вимогам Кримінального процесуального кодексу України, повідомлення про Підозру включено в перелік процесуальних рішень, хоча повідомлення про підозру є процесуальною дією, а не рішенням, що у відповідності до вимог ст.110 КПК України оформлюється постановою на стадії досудового розслідування.

Всупереч вимогам ч.10 ст.290 КПК України, у наданих до суду матеріалах відсутні відомості про те, що захисникам обвинувачених було надано можливість ознайомитися з матеріалами справи та що останні ознайомилися з матеріалами, до яких їм було надано доступ.

Частиною 3 ст. 99 КПК України передбачено, що сторона кримінального провадження зобовязана надати суду оригінал документа, однак подані прокурором до суду документи (обвинувальний акт з додатками), зокрема додатки (розписки про отримання копій обвинувального акту а також реєстру матеріалів досудового розслідування) подані не в повному обсязі, як вимагається КПК України та не в оригіналах.

Як вказує у своєму клопотанні захисник ОСОБА_16 , під час досудового розслідування слідчим та прокурором було обмежено адвоката ОСОБА_8 належно і вчасно підготовитися до розгляду справи, обмежено в праві оформити, погодити із підзахисною та подати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду клопотання, заяви адвоката

Відповідно до вимог ст.128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Статтею 119 Цивільного процесуального кодексу України визначено та встановлено вимоги до форми та змісту позовної заяви.

Однак доданий до Обвинувального акту цивільний позов з додатками не містить обов`язкові реквізити по формі та змісту.

Відповідно до вимог ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Однак доданий до Обвинувального акту цивільний позов, який поданий в інтересах держави - в особі Державного агентства резерву України, підписаний і пред`явлений не прокурором, а в.о. Голови Держрезерву ОСОБА_19 .

Такі дії та бездіяльність слідчого та працівників прокуратури, які здійснюють процесуальне керівництво по вказаному кримінальному провадженню, захисник ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_8 вважає неправомірними, такими, що не відповідають та порушують вимоги КПК України, порушують право підозрюваної ОСОБА_16 на належну правову допомогу, а також порушують його право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, речовими

та письмовими доказами, підготовку та подання на розгляд слідчого, прокурора, суду відповідних заяв, клопотань, скарг, в порядку визначеному діючим кримінальним процесуальним законодавством України.

В підготовчому судовому засіданні до суду також звернувся захисник обвинуваченої ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_17 із клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору. У своєму клопотанні адвокат ОСОБА_17 вказує на те, що на досудовому слідстві слідчий ОСОБА_20 та його процесуальний керівник не розглянули його клопотання та не надали для ознайомлення та копіювання матеріали кримінального провадження. Слідчий також не вручив йому примірник обвинувального акту, копію цивільного позову з додатками та не повідомив його та його підзахисну ОСОБА_16 про направлення матеріалів справи до суду. Адвокат вважає, що це є грубими порушеннями кримінально-процесуального законодавства і просить повернути обвинувальний акт прокурору.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти повернення обвинувального акту заявивши, що вказані порушення не впливають на хід досудового слідства та на розгляд справи в судовому засіданні. Дані порушення є несуттєвими і їх можливо усунути в ході розгляду справи в судовому засіданні. Що стосується суті обвинувачення учасників процесу, то прокурор може змінити обвинувачення в ході судового слідства. Тому просить відмовити у задоволенні вказаних клопотань.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно із ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше. Але вказані вимоги КПК України вданому випадку не виконані належним чином. Формулювання обвинувачення не відповідає викладеній у обвинувальному акті правовій кваліфікації інкримінованих обвинуваченим діянь.

Стосовно викладення в обвинувальному акті правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність необхідно зазначити, що в обвинувальному акті при кваліфікації дій ОСОБА_13 , як службового підроблення в період з лютого 2013 по липень 2013 року фактично відсутнє посилання на закон в редакції, за якою кваліфікуються дії обвинуваченого, з урахуванням тих обставин, що редакція вказаної норми закону про кримінальну відповідальність зазнавала декількох змін з часу вчинення діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_13 .

Зокрема ОСОБА_13 інкримінується вчинення службового підроблення в період починаючи з лютого 2013 року

На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» від 7 квітня 2011 року N 3207- VI ст..366 КК України, що діяла в період з лютого по 18 квітня 2013 року була викладена в такій редакції:
«1. Складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих„ відомостей, інше підроблення офіційних документів -

караються штрафом до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили тяжкі наслідки, -

караються позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України стосовно виконання Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» від 18 квітня 2013 року N 222-VII., який в ступив в дію 16 грудня 2013 року, ст.366 КК України було викладено в такій редакції:
«1. Складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів -

караються штрафом до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі спеціальною конфіскацією.
2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили тяжкі наслідки, -

караються позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та зі спеціальною конфіскацією».
На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» від 13 травня 2014 року N 1261-VII., який набув чинності 04.06.2014 року, ст.366 КК України викладена в наступній редакції:

«1.Складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів -

караються штрафом до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили тяжкі наслідки, -

караються позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Таким чином в період з лютого по липень 2013 року, який інкримінуються ОСОБА_13 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, змінювалась санкція ст.366 КК України, а саме в частині застосування спеціальної конфіскації. Вказана обставина являється, на думку суду, важливою, оскільки ОСОБА_13 має право знати в чому його обвинувачують та яке покарання може бути до нього застосоване.

Виходячи з положень ст.. 337 КПК України (визначення меж судового розгляду), судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту і при ухваленні обвинувального вироку (ст. 374 КПК України) у разі визнання особи винуватою, суд зазначає формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, він не містить викладення обвинувачення за ч.2 ст.366 КК України в частині викладення встановленої об`єктивної сторони вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_13 .

Таким чином суд приходить до висновку, що Формулювання обвинувачення не відповідає викладеній у обвинувальному акті правовій кваліфікації інкримінованих обвинуваченим діянь.

Такі суттєві недоліки обвинувального акту перешкоджають об`єктивному розгляду справи та вирішенню питань підготовчого судового засідання.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п.3 ст.6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

Таким чином, відсутність посилання в обвинувальному акті на закон в редакції, за якою кваліфікуються дії обвинуваченого, позбавляють суд можливості в підготовчому судовому засіданні визначитися з вирішенням питань, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, щодо прийняття передбачених судових рішень.

Також судом встановлено, що при викладенні обставин обвинувачення в обвинувальному акті є посилання на здобуті докази - висновки експертиз, що є неприпустимим і протиречить вимогам ст.291 КПК України.

Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, при цьому в даному підсумковому документі досудового розслідування не повинно бути жодних внутрішніх суперечностей, граматичних помилок і описок, а всі складові частини цього документа повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до нього додатками згідно вимог ч.4 ст.291 КПК України.

Зокрема, як встановлено судом, даний обвинувальний акт містить в собі внутрішні суперечності, а сааме, при викладенні фактичних обставини справи, які прокурор вважає встановленими щодо обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, на а.с.8 обвинувального акту зазначено, що:

«Крім того невстановлені слідством особи, стосовно яких матеріали виділені в окреме провадження, за попередньою змовою з Генеральним директором ДП «Златодар» ОСОБА_13 начальником об`єднаної виробничої хлібоприймальної дільниці ДП «Златодар» ОСОБА_15 та виконуючим обов`язки заступника генерального директора з комерпійно-фінансової діяльності ОСОБА_14 на підставі вищезазначених завідомо підроблених наказів, щодо відвантаження пшениці 2 та 3 класу урожаю 2011 року Державного агентства резерву України, використовуючи невстановлені слідством автомобілі, здійснили вивіз пшениці 2 класу урожаю 2011 року та пшениці 3 класу урожаю 2011 року в кількості 4540,43 тонн, яка належала Державному агентству резерву України з ДП «Златодар», яку в подальшому реалізувала невстановленим слідством особам, стосовно яких матеріали виділені в окреме провадження».

Аналогічні обставини встановлені під час викладення фактичних обставин справи щодо формулювання обвинувачення ОСОБА_14 (а.с.11 обвинувального акту) та ОСОБА_15 (а.23 обвинувального акту)

У свою чергу під викладення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України ОСОБА_16 вказана частина обвинувачення органом досудового розслідування викладена на а.с.28 в наступній редакції:

«Крім того невстановлені слідством особи, стосовно яких матеріали виділені в окреме провадження, за попередньою змовою з Генеральним директором ДП «Златодар» ОСОБА_13 , начальником об`єднаної виробничої хлібоприймальної дільниці ДП «Златодар» ОСОБА_15 та виконуючим обов`язки заступника генерального директора з комерційно-фінансової діяльності ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , на підставі вищезазначених завідомо підроблених наказів, щодо відвантаження пшениці 2 та З класу урожаю 2011 року Державного агентства резерву України, використовуючи невстановлені слідством автомобілі, здійснили вивіз пшениці 2 класу урожаю 2011 року та пшениці 3 класу урожаю 2011 року в кількості 4540,43 тонн, яка належала Державному агентству резерву України з ДП «Златодар», яку в подальшому реалізувала невстановленим слідством особам, стосовно яких матеріали виділені в окреме провадження».

Тобто зі змісту обвинувального акту не зрозуміло, чи причетна ОСОБА_16 до вивезення та реалізації пшениці вагою 4540,43 тонн, оскільки під час викладення фактичних обставин справи щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_16 до вивезення пшениці в розмірі 4540,43 тонн не причетна та вивезення здійснили не встановлені слідством особи, стосовно яких матеріали виділені в окреме провадження. В той же час при формулюванні обвинувачення ОСОБА_16 зазначено, що ОСОБА_16 вже причетна до вивезення та реалізації згаданого вище розміру зерна.

Суд вважає, що вказані обставини суттєво впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_16 та порушують її право знати в чому її обвинувачують та право на захист.

В обвинувальному акті (а.с.2) мається запис про те, що потерпілих у кримінальному провадженні немає. Однак, як витікає із фабули, вказаної у обвинувальному акті, ОСОБА_13 разом з іншими обвинуваченими вчинив заволодіння товарно-матеріальними цінностями Державного агентства резерву України на суму, що в шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Таким чином, на думку суду, завдано збитків державним інтересам в особі Держрезерва України, а в обвинувальному акті чомусь потерпілих немає.

Що стосується заявлених клопотань адвокатами ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , то вони також заслуговують на увагу. На думку суду, заявлені у їхніх клопотаннях недоліки при проведенні досудового розслідування та направленні обвинувального акту до суду, повинні бути розглянуті слідчим та усунені ним, чого насправді не відбулося.

Суд визнає вказані вище недоліки суттєвими, що перешкоджає в підготовчому судовому засіданні розглянути обвинувальний акт.

За таких обставин зрозуміти суть обвинувачення та його межі, адекватно роз`яснити у судовому засіданні суть обвинувачення обвинуваченим в порядку ст..348 КПК України, на думку суду, неможливо.

Що стосується думки прокурора щодо можливості зміни обвинувачення в судовому засіданні, то при поверненні обвинувального акту прокурору, суд враховує відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду, а тому вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором у наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженостей окремих частин тексту обвинувального акту, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Наведені порушення вимог КПК України у цілому не дають суду підстав для призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Суд вважає необхідним запобіжні заходи обвинуваченим залишити попередні.

Керуючись ст.314 КПК України, -

У х в а л и в :

Обвинувальний акт з додатками у об`днаному кримінальному провадженні №1-кп/695/131/15 справа №695/1490/15-к по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст..190 ч.4, ст..191 ч.4, ст..191 ч.5, ст..366 ч.2 КК України,, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, та ОСОБА_15 , ОСОБА_16 за ч.5 ст..191 КК України - повернути старшому прокурору Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 , залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.

Запобіжний захід ОСОБА_15 , - не обирати.

Копію ухвали направити начальнику Черкаського СІЗО для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з часу вручення їй копії ухвали.

Судді ОСОБА_21

ОСОБА_2

ОСОБА_3