Кримінальне провадження № 629/4040/15-к
Номер провадження 1-кп/629/363/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.10.2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження за підозрою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.09.1992 року Лозівським районним судом Харківської області за ст. 17, 117 ч.1, 17, 118 ч.2, 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 07.03.1996 року з Холодногірської ВК (№ 18) Харківської області після відбуття строку покарання;

- 22.02.2000 року Лозівським районним судом Харківської області за ст. 206 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 45 КК України - з іспитовим строком 2 роки, штраф 200 грн.;

- 12.11.2002 року Лозівським районним судом Харківської області за ст. 115 ч.1, 69, 71 КК України до 5 років 1 місяців позбавлення волі; звільнений 31.03.2006 року з Суходольської ВК (№ 36) Луганської області на підставі постанови Краснодонського районного суду Луганської області від 23.03.2006 року умовно-достроково на не відбутий строк: 1 рік 11 днів;

- 04.04.2007 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст. 185 ч.3, 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 23.10.2010 року з Темновської ВК (№ 100) Харківської області після відбуття строку покарання;

- 03.03.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч.2, 70 ч. 1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 13.06.2015 року після відбуття строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:
В ході судового слідства установлено, що ОСОБА_4 20 серпня 2015 року близько 00 години 10 хвилин, знаходячись за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. К.Лібкнехта, поблизу будинку № 4 на шляху додому побачив припаркований автомобіль марки «ВАЗ 21053».

Знаходячись поблизу даного автомобіля, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, наніс три удари фрагментом каменя по металевій обшивці водійських дверцят автомобіля, вибив скло з місця його кріплення, внаслідок чого скло впало у дверний пройом. ОСОБА_4 зміг відчинити запираючий пристрій дверцят та проникнути до салону автомобіля, звідки в подальшому намагався таємно викрасти дві музичні колонки фірми «Протон» на загальну суму 100 грн. 00 коп., колонку фірми «Radiotehnika» моделі «S-30A» вартістю 363 грн. 33 коп. та стоп сигнали у кількості 2 шт. з написами на них «СССР» загальною вартістю 241 грн. 68 коп.

Однак свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, він не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий власником автомобіля при спробі втекти із місця вчинення злочину. У разі доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_4 міг би завдати потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 705 грн. 01 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та пояснив, що дійсно скоїв інкримінований йому злочин при зазначених обставинах. Пояснив, що дійсно 20.08.2015 року перебуваючи в нетверезому стані пошкодив скло в автомобілі, який був припаркований біля будинку № 4 по вул. К.Лібкнехта, та і із салону намагався викрасти музичні колонки та два стоп сигнали, однак був затриманий власником автомобіля. В скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що учасники судового провадження не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, тому суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особистість, допитом потерпілого та вивченням доказів, що підтверджують позовну заяву.

Суд вважає, дії ОСОБА_4 , які виразилися у спробі викраденні майна гр. ОСОБА_5 , правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він громадянин України, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, за місцем проживання характеризується формально, не працює.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 69 КК України суд не вбачає.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують покарання, та обставин, які обтяжують покарання, даних про особу ОСОБА_4 , обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.

Цивільний позов по справі не заявлений.

У кримінальному провадженні є судові витрати за проведення судової товарознавчих експертиз № 301 від 25.08.2015 року в сумі 245,52 грн., № 3656 від 05.09.2015 року в сумі 306,09 грн., на загальну суму 551,61 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути витрати за проведення зазначених експертиз з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківської області, ідентифікаційний номер невідомий, не працюючого, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судові витрати в сумі 551,61 (п`ятсот п`ятдесят одна грн. 61 коп.) гривень за проведення товарознавчих експертиз № 301 від 25.08.2015 року, № 3656 від 05.09.2015 року, перерахував на р/р 0005 в УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, код доходів 24060300, МФО 851011, код банку 37999680.

Після набрання вироком законної сили речові докази: дві музичні колонки фірми «Протон», колонку фірми «Radiotehnika» моделі «S-30A», два стоп сигнали з написами на них «СССР» вважати повернутими потерпілому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1