Провадження № 11-кп/780/1176/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 29.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
« 29 » жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

представника Білоцерківської виправної колонії №35 ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2015 року, якою в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі - відмовлено,

в с т а н о в и л а:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково, в якій він зазначив, що відбуваючи покарання працевлаштований, характеризується позитивно, а тому просить застосувати щодо нього положення ст. 81 КК України.

30.07.2015р. ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в ОСОБА_8 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення, суд послався на те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки за час відбування покарання мав 5 стягнень та 4 заохочення. Крім того, ОСОБА_9 за період з 1999-2012р.р. 5 разів засуджувався за умисні злочини та відбував покарання в місцях позбавлення волі, за період відбування покарання допускав порушення умов утримання відбування покарання, що не може свідчити про виправлення засудженого.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу, звільнити його умовно-достроково від відбування покарання посилаючись на незаконність ухвали суду та її необґрунтованість у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та зазначив, що з першого дня перебування в колонії працевлаштований на дільницю пошиву мішків, порушень режиму не допускав, має 4 заохочення, до роботи відноситься добре, характеризується позитивно, а тому вважає, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 який підтримав апеляційну скаргу просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і вважав рішення суду законним і обґрунтованим, пояснення представника виправної колонії ОСОБА_7 , який поклався на розсуд суду, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Доводи апеляційної скарги засудженого про незаконність ухвали суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_8 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання з підстав викладених в ухвалі суду.

Так, згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З ухвали суду вбачається, що приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_9 від покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, з чим погоджується і апеляційний суд.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2012р. засуджений за ч.3 ст. 185, ч.1 ст.311, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України на 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується з 17.02.2012р

Засуджений ОСОБА_9 фактично відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Разом з тим, згідно характеристики затвердженої начальником Білоцерківської виправної колонії №35 засуджений ОСОБА_8 характеризується посередньо, допускав порушення установленого порядку відбування покарання за що мав 5 стягнень, які погашені, потребує контролю за виконанням доручених робіт, також має 4 заохочення, має позов, який достроково не погашає. За висновками адміністрації колонії ОСОБА_9 не довів свого виправлення та не заслуговує умовно-дострокового звільнення від покарання у зв`язку з тим, що має недостатній ступінь виправлення.

За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_8 немає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2015 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі відмовлено залишити без зміни.

Судді