Справа № 147/1212/15-к
Провадження № 1-кп/147/11/16
У Х В А Л А
іменем України
19.01.2016 року смт. Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
7.06.2015 близько 3.00 год. ОСОБА_7 проходив по вул.. Жовтневої революції в с. Олександрівка Тростянецького району Вінницької області, поряд з ОСОБА_6 в руках у якої була жіноча сумочка. Так у ОСОБА_7 раптово виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном, сумочкою ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите заволодіння чужого майна, ОСОБА_7 шляхом ривка, відкрито тобто в присутності потерпілої ОСОБА_6 без застосування насильства та погрози його застосування, заволодів її жіночою сумочкою, вартістю згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області № 558 від 12.06.2015 - 443 грн. 25 коп. та грошима в сумі 100 грн. що знаходились в середині сумочки. В подальшому ОСОБА_7 залишив місце події забравши з собою викрадену сумочку із грошима в сумі 100 грн, якими розпорядився на власний розсуд, а саме залишивши сумочку для особистого користування, а гроші потратив у власних потребах. Вказаними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 553 грн. 25 коп.
В судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_5 суду пояснила, що її брат тривалий час стоїть на обліку у лікаря-психіатра в періодично проходить лікування. В нього бувають прояви агресії.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 07.06.2015 вночі, коли вона поверталась додому в с.Олександрівка ОСОБА_8 підбіг до неї і вирвав в неї сумочку і втік. Тілесні ушкодження їй не спричинені, претензій до ОСОБА_8 вона не має.
Крім показів законного представника та потерпілої, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння передбаченого ст.186 ч.1 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:
- протоколом огляду місця події від 07.06.2015;
- протоколами огляду предмету від 07.06.2015;
- протоколом пред?явлення речей для впізнання від 11.09.2015.
- відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи №558 від 1206.2015 року залишкова вартість жіночої сумочки із шкірозамінника станом на 07.06.2015 року складає 443,25 грн.
Надані обвинуваченням докази є належними та допустимими.
Таким чином, суд визнає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, яке виразилось у відкритому викраденні чужого майна, які підпадають під ознаки ч.1 ст.186 КК України.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №126 від 25.08.2015 комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми. Про не свідчать дані анамнезу про неодноразове перенесення експертним, починаючи з 1998 р. психотичних станів з афективними порушеннями, розладами сприйняття, маячною інтерпретацією оточуючого, що супроводжувалося недоречною, агресивною поведінкою, а також соціально-трудовою дезадаптацією та слугувало причиною для його неодноразової госпіталізації в психіатричні лікарні м. Одеси та м. Вінниці із встановленням II групи інвалідності по психічному захворюванню. Даний висновок підтверджується і теперішнім психолого-психіатричним обстеженням, яке виявило у експертного типові для шизофренічного процесу симптоми у вигляді зниження психічної продуктивності, зростання аутизму, відстороненості, замкнутості, неадекватності емоційних реакцій, розладів мислення, волі, маячення, які у нього спостерігаються, відсутності критики до хвороби, своїх вчинків. Тому ОСОБА_7 як душевнохворий, скоїв правопорушення в хворобливому стані психічної діяльності, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними стосовно інкримінованого йому діяння. В період вчинення злочину ОСОБА_7 страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми. В період вчинення злочину ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми. В теперішній час ОСОБА_7 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 , за своїм психічним станом, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричній лікарні із посиленим режимом нагляду.
Тому суд приходить до висновку, що скоєння правопорушення було вчинено ОСОБА_7 в стані неосудності, і він повинен бути госпіталізований в психіатричну установу для проходження примусового лікування.
Відповідно до ч.2ст. 19 КК Українине підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані неосудності. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно зі ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочин у стані неосудності, види примусових заходів медичного характеру визначені ст.94 КК України.
Суд вважає, що суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 за ч.1 ст.186 КК України, мало місце та воно було вчинено особою, щодо якої розглядається справа.
Відповідно до роз?яснень п.п.3, 15 Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» дані експертні висновки є одним із доказів у справі, не мають наперед установленої сили , не є обов?язковими для суду, та мають оцінюватись в комплексі всіх доказів, а суд при визначенні виду психіатричного закладу, в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно - небезпечного діяння, тому з урахуванням цих вимог суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_7 вчинив суспільно- небезпечне діяння, не пов?язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання його у психіатричному закладі.
Заслухавши думки учасників судового провадження, враховуючи висновок акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричному закладі із посиленим режимом нагляду.
Відповідно до ч.2ст.513 КПК України, суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно - небезпечне діяння у стані неосудності, або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 .
На підставі викладеного,та керуючись ч.2 ст.369, ст.370, ч.3 ст.371, ст.372. ч.1-ч.2 ст.513 КПК України, суд -
Застосувати до ОСОБА_7 примусовий захід медичного характеру у виді його госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом враховуючи структуру наявних у нього психічних розладів,порушення критичних здібностей та важкість скоєного.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Тростянецький суд протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя