ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі колегії суддів: [1]
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 28 січня 2016 року касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області у кримінальному провадженні щодо засудженого
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
України, неодноразово судимого, останній раз
вироком Київського районного суду м. Полтава
від 31 березня 2014 року за ч. 1 ст. 309 КК
України до покарання у виді штрафу в розмірі
одна тисяча гривень,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
У касаційній скарзі прокурора викладено вимогу про скасування судових рішень, постановлених щодо засудженого ОСОБА_5 , та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, мотивуючи невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості через застосування положень статей 75, 76 КК України, оскільки судом лише формально вказано на можливість їх застосування без наведення переконливих мотивів прийнятого рішення, зважаючи також на те, що ОСОБА_5 раніше судимий за аналогічний злочин, вчинив новий злочин, маючи непогашену судимість, за попереднім вироком не відбув реально призначене покарання у виді штрафу, тому вважає призначення остаточного покарання за сукупністю вироків із звільненням від відбування покарання з мінімально визначеним іспитовим строком неприпустимим.
Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 3 березня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 2 грудня 2014 року, приблизно о 13-ій годині, знаходячись на зупинці громадського транспорту у м. Бердянську Запорізької області, виявив упаковку з-під цигарок з медичним шприцом всередині, що був заповнений рідиною, за запахом і кольором якої визначив, що це є наркотичний засіб, та діючи умисно, підібрав його, тобто незаконно придбав.

Після цього, того ж дня, ОСОБА_5 , незаконно зберігаючи особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою в перерахунок на суху речовину 0,028 г, переніс його до будинку АДРЕСА_1 , де помітивши працівників міліції, злякавшись відповідальності за незаконне зберігання наркотичного засобу, кинув упаковку із шприцом на тротуар перед собою, де був одразу затриманий, а наркотичний засіб виявлений та вилучений.

Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 2 червня 2015 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, вирок суду від 3 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасовано. Прийнято рішення вважати засудженим ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки за цим вироком та покарання у виді штрафу в розмірі одна тисяча гривень, призначеного попереднім вироком суду від 31 березня 2014 року, що постановлено виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу частково, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Висновки суду про винуватість та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України у касаційній скарзі прокурора не оспорюються.

У мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції, відповідно до вимог абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України, мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Наведених положень кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції не дотримано повною мірою.

Крім того, судом належним чином не перевірено правильність застосування кримінального закону, який регламентує правила та порядок призначення покарань за сукупністю вироків, а також правильність прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та даних про особу засудженого.

З огляду на що судом апеляційної інстанції при постановленні рішення допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тому касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню із призначенням нового розгляду в апеляційному суді за результатами проведення якого слід постановити законне судове рішення, мотивоване належним чином.

Керуючись ст.ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 2 червня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-59км16 Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_7
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_8
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1