Справа № 1-165/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2010 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Черняк К.С.

з участю прокурора - Маслюк О.М.

з участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, урож. с. Синівка Липоводолинського району Сумської області, українки, гром. України, ІНФОРМАЦІЯ_2, заміжня, має сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючої, прож. м. Суми вул. Прокоф*єва буд.№38/А кім.910, зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимої

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 383 КК України -

встановив:

ОСОБА_2 у 2008 році познайомившись з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, почала підтримувати з нею спільні дружні стосунки. ОСОБА_4 часто приходила у гості до ОСОБА_2 в гуртожиток №1 по вул. Прокоф»єва, 38 в м. Суми, де залишалась у неї також на ніч. Наприкінці грудня 2008 року ОСОБА_2 залишила ОСОБА_4 свій запасний ключ від кімнати №910 за вказаною адресою та дозволяла приходити їй у гості. ОСОБА_4 могла приходити до ОСОБА_2 та знаходитись в її кімнаті і у відсутність останньої, чекаючи на її повернення. Приблизно в червні - липні 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, виникла конфліктна ситуація на побутовому грунті, у зв»язку з чим вони фактично припинили дружні взаємовідносини і ОСОБА_4 більше не приходила до ОСОБА_2 у гості. 06.10.2009 року ОСОБА_4 знадобився її особистий щоденник, який вона залишила в березні 2009 року в кімнаті ОСОБА_2 З цією метою в цей же день в вечірній час вона пішла до гуртожитку №1 за вказаною адресою. Коли ОСОБА_4 підійшла до гуртожитку та зателефонувала ОСОБА_2 на мобільний телефон, остання не побажала розмовляти і обізвавши її брудною лайкою вимкнула телефон. Піднявшись до секції гуртожитку в якій розташована кімната №910 сусіди по кімнаті повідомили ОСОБА_4, що ОСОБА_2 знаходиться в м. Лебедин і якщо у неї є ключ, то вона може почекати її. ОСОБА_4 відчинила двері кімнати №910 ключем, зайшла та почала шукати свій щоденник у письмовому столі. Через кілька хвилин до кімнати увійшла сусідка ОСОБА_5 та повідомила, що з нею по мобільному телефону бажає поговорити ОСОБА_2 і передавши їй слухалку вийшла. ОСОБА_4 повідомила, що прийшла за своїм щоденником, однак ОСОБА_2 відповіла їй в грубій формі та наказала піти звідти. Не знайшовши свій щоденник, ОСОБА_6 зачинила двері кімнати ключем і пішла по своїм справам. 11.10.2009 року приблизно о 22-00 год. ОСОБА_2 повернувшись додому, на грунті раніше виниклих з ОСОБА_4 неприязних стосунків, діючи навмисне, зателефонувала до останньої та надумано під приводом повернення паспорта на її ім»я почала звинувачувати ОСОБА_4 в крадіжці 7000 грн. та викраденні паспорту на ім»я ОСОБА_2, які нібито вона вкрала перебуваючи 06.10.2009 року в кімнаті №910 гуртожитку та вимагати їх негайного повернення, при цьому погрожувала зверненням з заявою про злочин до органу

міліції. Після цього, ОСОБА_2 фактично на протязі тижня телефонувала до ОСОБА_4 з аналогічними вимогами.

19.10.2009 року приблизно о 13-00 год. ОСОБА_2 з мотиву помсти гр. ОСОБА_4 через раніше виниклі між ними неприязні стосунки передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, діючи навмисне, звернулась до Зарічного РВ СМУ ГУМВС України в Сумській області з письмовою заявою в якій завідомо неправдиво повідомила про вчинення ОСОБА_4 крадіжки поєднаної з проникненням до житла /кімнати №910 по вул. Прокоф»єва, 38 м. Суми/ коштів в сумі 7000 грн., тобто у скоєнні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, що є тяжким, а також викраденні паспорту на ім»я ОСОБА_2, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. ОСОБА_2, також розуміючи та бажаючи настання для ОСОБА_4 суспільно - небезпечних наслідків, діючи навмисне, в заяві від 19.10.2009 року завідомо неправдиво повідомила про вимагання з неї коштів в сумі 2000 грн. за повернення паспорту, тобто повідомила про скоєння ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 свою вину у скоєному визнала повністю і дала пояснення згідно вищевикладеного. В скоєному розкаюється.

Оскільки учасниками процесу не оспорювалися, відповідно до вимог ст.299 КПК України, фактичні обставини справи, учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, у учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істиності позицій, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів справи.

Таким чином, суд вважає, що вина підсудної ОСОБА_2 у скоєному повністю доведена, а її дії суд кваліфікує за ч.2 ст.383 КК України - завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому злочині.

Призначаючи вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної та обставини, що пом»якшують та обтяжують покарання:

Так, ОСОБА_2 скоїла злочин середньої тяжкості, але вона повністю визнала свою вину, щиро розкаюється у скоєному, раніше не судима, тяжких наслідків від скоєного не настало, позитивно характеризується за місцем проживання, її вік, сімейний стан - має сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, стан її здоров»я. На підставі даних, що характеризують особу підсудної, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання підсудної можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити їй покарання із застосуванням ст.75 КК України і воно буде необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.383 КК України і призначити їй покарання у виді 2/двох/ років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1/один/ рік.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишити - підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м.Суми протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.