Справа № 487/2460/15-к
Провадження № 1-кп/487/302/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2015 рокуЗаводський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі -
з участю прокурора -ОСОБА_2
обвинуваченого -ОСОБА_3 ,
потерпілого -ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження №0000150 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд -
в с т а н о в и в:
Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000150, за обвинуваченням ОСОБА_3 надійшло до суду з прокуратури Заводського району м. Миколаєва в порядку ст. 474 КПК України з угодою про примирення.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 10.09.2014 року близько 20 годин 00 хвилин, знаходячись в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_4 , на стільці побачив ноутбук марки ASUS, який належить останній, після чого у нього виник корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку ОСОБА_4 , таємно викрав майно останньої, а саме: ноутбук марки ASUS ЄКР 15,6 ASUS PENTIUM B 980 2,4 GHZMBGB, утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми навмисними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 5000 гривень.

Дії ОСОБА_3 слідчим кваліфіковано за ст.185 ч.1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в ході підготовчого судового засідання свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному.

Суд погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_3 та визнає його винним у вчинені злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна.

Потерпілою стороною по даному кримінальному провадженню визнано ОСОБА_4 .

24.03.2015 року між потерпілою та обвинуваченим, в передбаченому ст.ст. 468, 471 КПК України порядку, по даному кримінальному провадженню укладено угоду про примирення.

Враховуючи те, що обвинувачений та потерпіла, в ході досудового розгляду, досягли угоди про примирення, підписали її, причому обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому покарання, прокурор не заперечував щодо затвердження даної угоди - суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст. ст. 468-475 КПК України, та розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, виходить з наступного.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора, судді).

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто під час досудового розслідування, суд розглядає угоду під час підготовчого судового засідання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Судом в судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом (ч. 5 ст. 474 КПК України). Потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, що визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для неї, як потерпілої, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд, заслухавши обвинуваченого, а також врахувавши письмові пояснення потерпілої, переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілою) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, та заявлені в межах санкції статті 185 ч. 1 КК України, тобто умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Так згідно даної угоди потерпіла з однієї сторони та обвинувачений з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, узгодили покарання у виді штрафу - у розмірі 850 грн., яке повинний понести обвинувачений за вчинений злочин, отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченому та потерпілій.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 350, 369, 370, 373, 374, 394, 395, 468-476 КПК України, суд -

у х в а л и в:
Затвердити угоду від 24.03.2015 року укладену між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000150 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за яким призначити йому, узгоджене між сторонами угоди про примирення від 24.03.2015 року, покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1