Справа № 524/4716/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3 .

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження №0003413 від 08.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новокузнецька Кемеровської області Російської Федерації , українця , громадянина України, з середньо- спеціальною освітою , працюючого ФОП , військовозобов,язаного, одруженого, маючи на утриманні двох неповнолітніх дітей , раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 289 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2014 року приблизно о 03 години ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Полтавська область м. Кременчук , вулиця Нагірна , неподалік державного номерного знаку №71 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом пошкодження замикаючого пристрою автомобіля , марки ВАЗ 21099, сірого кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві володіння потерпілим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , проник у салон вказаного автомобіля , після чого викликав таксі та відбуксирував вказаний автомобіль з місця його знаходження до автостоянки , розташованої за адресою : Полтавська область м. Кременчук , вул. Героїв Бреста, неподалік будинку № 69 . Викраденим автомобілем ,марки ВАЗ 21099 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість якого станом на 08.11.2014 року , згідно висновку експерта НДЕКЦ УМВС України в Полтавській області №51 від 06.04.2015 року складає 54461 ,93 грн., розпорядився на власний розсуд. У результаті розукомплектування автомобіля, марки ВАЗ 21099 ,сірого кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 діями ОСОБА_4 була завдана потерпілим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 матеріальна шкода розмір, якої згідно висновку експерта НДЕКЦ УМВС України в Полтавській області №145 від 19.10.2015 року складає 1385,10 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю , від дачі показань по справі відмовився, підтвердив обставини,що викладені в обвинувальному акті та на питання суду пояснив, що 07.11.2014р. він був на дні народження, приблизно з 01години до 03 години ночі , вийшов прогулятися на вулицю Нагірна,у нього з собою була викрутка , яку він взяв у знайомого ОСОБА_7 з його автомобіля ВАЗ 2105, який знаходився в районі автошколи «Ірбіс». Прізвище його він не знає, знає прізвисько « ОСОБА_8 ». На дні народження вони були втрьох, ще був ОСОБА_9 , прізвище його він не пам`ятає. Він пішов, а інші залишились у квартирі . Посвідчення водія він взяв у ОСОБА_7 . Спиртні напої він не вживав, а ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вживали спиртні напої. Він нікому нічого не пояснював, навіщо йому викрутка, сказав, що піде прогулятися. Коли дішов до знаку звернув увагу на те, що автомобіль не з Полтавської області,був дивно припаркований, і до нього вже кимось був зламаний . Оскільки у нього була депресія , то він взяв викрутку , щоб зламати будь який автомобіль , коли він побачив автомобіль , то по-перше перевірив є там чи ні сигналізація, потім вставив викрутку між склом і дверцятами автомобіля , відпустив скло , але не міг завести автомобіль оскільки,акумулятор був вже знятий. Він не має прав на водіння автомобілем , але є досвід керування автомобілем. Потім він відкотив автомобіль з ДНЗ до нижньої частини вулиці Чкалова та поставив між двома будинками, це перехресття вулиць Щорса та ОСОБА_11 . По телефону викликав знайомого таксиста ОСОБА_12 , щоб він допоміг транспортувати автомобіль до найближчої стоянки,за це заплатив йому 50 грн. ОСОБА_13 він пояснив, що зламався акумулятор,що це його автомобіль та він був куплений для перепродажу. Вибрав найближчу автостоянку, щоб ніхто не помітив автомобіль,взяв трос у знайомого ОСОБА_12 та вони разом відбуксирували автомобіль на стоянку . Коли заїхали на стоянку, черговою була жінка, яка вказала місце де поставити автомобіль. Він надав їй права водія на ім,я ОСОБА_7 , заплатив за стоянку, за дві доби 12-13 грн. та отримав квитанцію. Після цього він поїхав додому .На наступний день він поїхав на стоянку і змінив номера на автомобілі , зняв кришку радіатора та молдинги, з метою змінити вигляд автомобіля. Номера були фальшиві, він узяв їх у знайомого на ім,я ОСОБА_9 , якому він нічого не пояснював,сказав, що потрібні фальшиві номера, раніше ОСОБА_9 переганяв автомобілі із-за кордону, номера йому були не потрібні. Те що він змінював номера бачила охоронець стоянки, ніяких питань з цього приводу вона йому не виказувала. Охоронцем була та сама жінка, котра приймала у нього на стоянку автомобіль. П`ять місяців ніяких дій з автомобілем він не проводив, більше на стоянку не приходив. Зі свідоком ОСОБА_14 він не знайомий. Він сам скоїв угон автомобіля , більш нікому не пропонував здійснити угон автомобіля . Відбуксирував автомобіль тому, що у нього був стрес , у зв`язку з сімейними обставинами, умислу перепродати автомобіль у нього не було. Щоб приховати сліди злочину він зняв захисну кришку радіатора та молдинги. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 визнає в повному обсязі,згоден платити 31300 грн. У скоєному щиро кається , просить суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у скоєному повністю підтверджується даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив , що дату він не пам,ятає ,йому зателефонував знайомий ОСОБА_6 і сказав , що у них вкрали автомобіль , який стояв на вулиці Щорса м. Кременчука , він поїхав у міліцію подавати заяву про угон автомобіля , але заява вже була подана ОСОБА_15 , оскільки він не міг додзвонитись ОСОБА_6 . Через деякий час йому зателефонували працівники міліції і сказали , що автомобіль був знайдений , він поїхав на автостоянку , хотів забрати автомобіль , але ОСОБА_16 спочатку не віддавав автомобіль , так як вимагав , щоб вони з ОСОБА_6 сплатити гроші за його стоянку , тоді він подзвонив у міліцію і на наступний день він приїхав за автомобілем разом зі слідчім і вони забрали автомобіль і перевезли до бази , де він знаходиться по теперішній час. Він з ОСОБА_6 користуються автомобілем по довіреності, але більш користується автомобілем ОСОБА_6 . Автомобіль був повернутий в несправному стані , були зняті номера , не було акумулятора , були порізані дроти. Він відносно обвинуваченого не наполягає на суворому покаранні .

-потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив , що автомобілем , який належить йому та ОСОБА_5 ,вони розпоряджаються на підставі довіреності, виданої 19.07.2007 року, строк дії довіреності 10 років. Ним в кінці жовтня 2014 року був поставлений автомобіль за адресою : м. Кременчук вул.. Нагірна , 6, це територія колишнього дитячого садка, в цьому місці багато людей ставить автомобілі . Після цього він в,їхав на місце своєї роботи до Російської Федерації , він не був на території України з кінця жовтня 2014 року до кінця грудня 2014 року. Також на території , де він залишив автомобіль, розташований спортивний зал ,куди він ходив займатись . Йому 08.11.2014 року зателефонував знайомий , який разом з ним займався у спортивній секції і повідомив , що його автомобіля немає на стоянці , хоча 06.11.2014 року він його ще бачив , тобто він вважає, що угон автомобіля був вчинений з 7 на 8 листопада 2014 року. Також ОСОБА_4 не міг сам угнати автомобіль , він вважає , що у нього були спільники . Також він перед від`їздом зняв з автомобіля деталі , щоб на ньому неможливо було їхати , змінив електронну систему замикання . Про його від`їзд знав брат ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , також він бачив , як він знімав з автомобіля акумулятор і клав його в багажник , але перед від`їздом він зняв акумулятор з автомобіля і залишив його на зберіганні у спортивному залі. Тому він вважає , що ОСОБА_19 є співучасником злочину , оскільки повідомив своєму брату , що його немає в місті і де він залишив автомобіль. Так як на день угону автомобіля його не було у місті , він попросив ОСОБА_15 подати заяву про угон автомобіля в міліцію , і подзвонити ОСОБА_20 , але з останнім не було зв,язку, тому саме ОСОБА_15 і подав заяву у міліцію. Потім йому ОСОБА_21 повідомив , що автомобіль був знайдений , але йому ОСОБА_16 не віддає автомобіль, оскільки вимагає гроші за час його знаходження на автостоянці . Закарлюка тільки з працівниками міліції забрав автомобіль , написав розписку про збереження . Він також вважає , що ОСОБА_16 був спільником ОСОБА_17 , оскільки грошей за стоянку автомобіля він з нього не вимагав , також перевіз автомобіль з однієї автостоянки на іншу , ще спільником скоєння злочину є ОСОБА_12 , який в 2 годині ночі допомагав ОСОБА_17 транспортувати на буксирі автомобіль на автостоянку . Також приймальник автомобіля не звернув увагу при постановці автомобіля ОСОБА_17 на автостоянку , що він показав чужі права водія , не на своє ім,я. Заявлений ним цивільний позов підтримує , з висновками експертизи , яка була проведена за його клопотанням не згоден , що вартість відновлювального ремонту автомобіля і завданий йому матеріальний збиток у результаті скоєння злочину складає 1385 грн. 10 коп .Просить обвинуваченого покарати суворо.

-показаннями свідка ОСОБА_22 , який у судовому засіданні пояснив, що в листопаді 2014 року він тренувався в спортзалі, ставив свій автомобіль поруч з автомобілем потерпілого ОСОБА_6 , автомобіль потерпілого на той час був у робочому стані. Приблизно 11.11.2014 року, дату він точно не пам.ятає, ОСОБА_23 попросив його поїхати подивитися автомобіль до спортзалу, він поїхав ,але автомобіля на стоянці не було. В цей же день він написав заяву до міліції. В міліцію він їздив разом з ОСОБА_24 , учнем ОСОБА_6 .Потерпілого ОСОБА_6 він по телефону повідомив , що подав заяву про угон в міліцію, так як сам потерпілий не мав змоги подати заяву в міліцію , оскільки був за кордоном. Автомобіль стояв біля спортзалу цілий місяць, він не бачив щоб на протязі місяця , коли стояв автомобіль, хтось на ньому їздив. Він бачив стан автомобіля до угону та після нього , до угона автомобіль був в робочому стані, після угону автомобіль був в неробочому стані, всередині була вирвана панель, дзеркало зовні було зломано, одного дзеркала не було, не було панелі, пластика, замка запалювання. Він не міг за допомогою ключа завести автомобіль, автомобіль був в неробочому стані. До угона ОСОБА_6 їздив на автомобілі до спортзалу , автомобіль працював нормально. Коли він їздив з потерпілим ОСОБА_6 , то бачив в автомобілі магнітофон та колонки, так як вони слухали музику. Він був присутнім , коли забирали автомобіль з автостоянки, яка розташована на вулиці Київська м. Кременчука . Приблизно годину вони стояли на стоянці, не могли виїхати, були закриті ворота і їх не випускали зі стоянки. Автомобіль вони перевозили на тягачі, вся електрика не працювала. Він не знав що ОСОБА_21 також є власником викраденого автомобіля, про це йому стало відомо коли знайшли автомобіль , потім він разом з ОСОБА_5 , його дружиною та працівниками міліції їздив на автостоянку , щоб забрати автомобіль . Ключи від автомобіля йому дав ОСОБА_5 . Потерпілого ОСОБА_6 він знає 2 роки, у нього з ним дружні відносини,вони разом тренувались у спортзалі.

-показаннями свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні пояснив, що він є власником автостоянки , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . На автостоянку поставили автомобіль, він простояв 2-3 місяці. До нього звернулися охоронці і повідомили, що в салоні цього автомобіля розірвані дроти, зробили висновок, що з цим автомобілем щось не так. Спочатку він не звернув на це увагу та коли цим автомобілем почали цікавитися інші люди , то подумав, що може він в угоні та перегнав автомобіль на іншу автостоянку, де у нього розташований офіс, щоб автомобіль був у нього на виду та ніхто не міг його отримати без документів. Точну дату коли поставили автомобіль на автостоянку він не пам`ятає, мабуть 07.11.2014 року. У журналі обліку автомобілів відображено хто поставив автомобіль на автостоянку, прізвище він не пам`ятає, також не пам`ятає який був автомобіль ВАЗ 2107 чи ВАЗ 2108. Хтось із охоронців йому подзвонив і повідомив , що автомобіль тривалий час стоїть на стоянці , ніхто за ним не приходить , а у середині автомобіля все розібрано він не пам,тає.. Також до нього приходили невідомі люди, просили продати автомобіль . Який був державний номерний знак на автомобілі він також не пам`ятає. Автомобіль не заводився, тому він на буксирі перетягнув його на іншу автостоянку. До міліції він не звертався , що тривалий час стоїть автомобіль і ніхто його не забирає , так як міг прийти власник автомобіля , на його практиці дуже часто бувало , що 2-3 роки не забирають автомобіль, потім сплачують заборгованість за стоянку та забирають автомобіль. Весною 2015 року прийшли робітники міліції, склали протокол про вилучення автомобіля , він підписався і віддав їм автомобіль. Потерпілому ОСОБА_5 він не віддав автомобіль , тому що за стоянку автомобіля не була сплачена заборгованість . Автомобіль він перегнав з одніє стоянки на іншу , так як хотів зберегти автомобіль для власника, щоб його не могли забрати без документів. Він не знає була чи ні заміна номерів на автомобілі , якщо б була , то це повинно бути відображено в журналі. У журналі обліку автомобілів був вказаний номер мобільного телефону особи , яка ставила автомобіль на стоянку , вони за цим номером неодноразово телефонували , але оскільки номер був невірним , то не потрапляли на особу , яка ставила автомобіль на стоянку. Він ніколи раніше інші машини на другу стоянку не переганяв, це був одиничний випадок з автомобілем , який належить потерпілим . Він не знав , що автомобіль в угоні , про це він дізнався від працівників міліції , які йому зателефонували та повідомили, що автомобіль в угоні, потім робітники міліції приїхали на автостоянку і проводили слідчі дії. При постановки автомобіля на стоянку він у своїй діяльності керується Правилами зберігання транспортного засобу, які затверджені Постановою КМУ від 1996 року. Він розумів, що його дії неправомірні в тому, що він перегнав автомобіль з однієї стоянки на іншу, це він зробив на власний розсуд, так як хотів зберегти автомобіль. В журналі обліку відображено в якому стані був прийнятий автомобіль на автостоянку . Якщо б на автомобілі були видимі вм`ятини, пробито колесо, розбито скло, про це повинен вноситься запис в окремий журнал. Автомобіль на автостоянку приймав охоронець, а не він , тому не може пояснити чому година заїзду в журналі вказана в окремій колонці.

-показаннями свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні пояснив, що дату він не пам,ятає , в 2014 році , приблизно о 1 годині ночі йому подзвонив його знайомий ОСОБА_25 і попросив допомогти відбуксирувати зламаний автомобіль , він під,їхав на вулицю Щорса м. Кременчука , було дуже холодно , автомобіль ОСОБА_17 не заводився , він йому пропонував відтягнути автомобіль до найближчої стоянки , він підчепив на автомобіль трос і відтягнув автомобіль , під керуванням ОСОБА_17 , на бульвар Автозаводський, в район будинку №99, там він попросив сторожа , щоб він допоміг затягнути автомобіль на стоянку, він не бачив , які документи показував сторожу стоянки ОСОБА_17 , також останній сам розплатився з сторожем стоянки. ОСОБА_17 йому за те , що він відбуксирував автомобіль заплатив 50 грн. ,потім він в,їхав , оскільки він працює таксистом і у нього в салоні знаходилась дівчина , яку він повинен був ще довезти до місця призначення . Відстань від вулиці Щорса до бульвару Автозаводського складає приблизно 1 км., саме цю відстань він тягнув автомобіль на тросі . Кунавін йому не казав кому належить автомобіль , але в автомобілі не було акумулятору , тому він не заводився. В салоні автомобіля і у ОСОБА_17 він ніякої сумки не бачив. Видимих пошкоджень він на автомобілі . яким керував ОСОБА_17 не бачив. Він не знав , що ОСОБА_17 незаконно заволодів даним автомобілем , якщо б знав , то відмовився би буксирувати автомобіль.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується матеріалами кримінального провадження , дослідженого у судовому засіданні , а саме :
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.11.2014 року , із якої убачається , що ОСОБА_22 повідомив працівникам міліції , що 07.11.2014 року приблизно о 20 годині біля будинку №6 по вулиці Нагірна на території ДНЗ №71 виявив угон автомобіля марки ВАЗ 21099 сірого кольору , д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, який належить ОСОБА_6 . Автомобіль був без акумулятору.( а.с. 85)
- висновком експерта №51 від 06.04.2015 року , із якого убачається , що ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21099 , 2001 року випуску , державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 08.11.2014 року , тобто на час заволодіння , складає 54461,93 грн. ( а.с. 92-94)
- витягом із журналу , де під номером 42 зазначений номер автомобіля НОМЕР_2 , прізвище, ім.,я , по батькові , особи яка поставила автомобіль на стоянку вказано ОСОБА_26 , зазначений номер карточки 4, та борги -12 грн, час заїзду та виїзду автомобіля у журналі не зазначений ( а.с. 95-96)
-протоколом огляду місця події від 31.03.2015 року , із якого убачається, що місцем огляду є автостоянка , яка розташована по вулиці Київській №21 , біля зеленого металевого кіоску знаходиться автомобіль марки ВАЗ 21099 сірого кольору , кузов без номеру , державний номерний знак НОМЕР_3 . При огляді автомобіля із зовнішньої сторони пошкоджень немає , замінений державний номерний знак на транзитний номер НОМЕР_3 . При огляді автомобіля у салоні відсутня дверна карта, з боку дверей водія розбита панель приборів , дроти , якої витягнуті ,відкрита шухлядка , в якій знаходиться зарядній пристрій . Даний автомобіль добровільно видає ОСОБА_14 , який передається власнику ОСОБА_5 ( а.с. 97-98)
-фототаблицею до протоколу огляду місця події із якої убачається , що на фотознімках автомобіль марки ВАЗ 21099 сірого кольору , на якому реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , зовнішні автомобіль не пошкоджений , в салоні автомобіля є пошкодження ( а.с. 99-100)
-висновком експерта №145 від 19.10.2015 року , із якого убачається , що вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21099 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням зносу складає 1385,10 грн, матеріальний збиток ,завданий власникові автомобіля ВАЗ 21099 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті скоєння злочину складає 1385,10 грн., ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21099, 2001 року випуску , державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 31.03.2015 року , складає 67108,57 грн. ( а.с.133-136)
Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 289 ч.1 КК України доказана. Відносно пояснень потерпілого ОСОБА_6 , що угон його автомобіля був вчинений групою осіб ,що суд повинен встановити особи приймальника автомобіля на автостоянку та дівчини , яка знаходилась у салоні автомобіля разом зі свідком ОСОБА_13 , то відповідно до вимог ст..337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, тобто суд проводить судовий розгляд відносно тієї особи , якій висунуте обвинувачення , тобто відносно ОСОБА_4 , іншим особам не було висунете обвинувачення у вчиненні даного злочину ,передбаченого ст.. 289 ч.1 КК України , який скоїв ОСОБА_4 , також в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, також згідно вимог діючого Кримінально процесуального кодексу України до компетенції суду не відноситься встановлення особистості людей , а сторони кримінального провадження відповідно до вимог ст..22 КПК України подають суду докази та доводять перед судом їх переконливість . Також відносно того , що потерпілий ОСОБА_6 зазначив , що у свідка ОСОБА_14 не витребувані судом документи , які пов,язані з постановкою автомобіля ВАЗ 21099 сірого кольору , державний номерний знак НОМЕР_1 на автостоянку , що належить ПП ОСОБА_14 , то суд ці пояснення вважає необґрунтованими , оскільки потерпілим ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.333 КПК України не було заявлене клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінивши досліджені докази по справі суд вважає необхідним дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікувати за ст. 289 ч.1 КК України, якнезаконне заволодіння транспортним засобом , так як така юридична оцінка відповідає фактичним обставинам встановленим у ході судового розгляду.
Призначаючи обвинуваченому покарання , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання , раніше до кримінальної відповідальності не притягався , стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого ОСОБА_5 який не наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання , думку потерпілого ОСОБА_6 , який наполягає на призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 суворого покарання , обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягався , має на утриманні двох неповнолітніх дітей , сина ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 є інвалідом з дитинства , та сина, ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлені .

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк. Суд вважає призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання з застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов по справі заявлений потерпілим ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди у сумі 31300 грн. суд вважає відповідно до вимог ст.. 1168 , 1192 ч.2 ЦК України в якій зазначено , що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі , підлягає частковому задоволенню у сумі 1385 грн. 10 коп. згідно висновку експерта № 145 від 19.10.2015 року , суд при визначенні матеріальної шкоди , яка була завдана потерпілому ОСОБА_6 приймає до уваги саме вищезазначений висновок експерта , оскільки саме у ньому визначені вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням зносу та матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ВАЗ 21099 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті скоєння злочину ,який складає 1385,10 грн.,суд не приймає до уваги висновок експерта № 51 від 06.04.2015 року, оскільки ним була визначена тільки ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21099 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка складає 54461,93 грн., а сума матеріального збитку , яка була завдана власникові автомобіля не була визначена, також автомобіль марки ВАЗ 21099 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був повернутий володільцям , потерпілим по справі , він не був знищений , тому сума матеріальної шкоди і буде складати саме 1385 грн.10 коп. Заперечення потерпілого по справі ОСОБА_6 ,що він не згоден з висновком експерта №145 від 19.10.2015 року суд вважає неспроможними , так як він не скористався своїм процесуальним правом і не заявив клопотання про проведення по справі повторної судово-автотоварознавчої експертизи , а це право йому судом було роз,яснено .
Суд вважає стягнути з ОСОБА_4 судові витрати, повязані із проведенням по справі судово автотоварознавчих експертиз у сумі 982,08 грн. на користь держави.

Речовий доказ по справі - автомобіль марки ВАЗ 21099 сірого кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 ( транзитний номерний знак НОМЕР_3 ) , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити йому відповідно до ст. 100 КПК України за належністю.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 289 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років 3-х місяців позбавлення волі.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного судом покарання звільнити з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців .

Стягнутии з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду , завдану злочином у розмірі 1385,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати, повязані із проведенням по справі судово автотоварознавчих експертиз у сумі 982,08 грн. на користь держави.

Речовий доказ по справі- автомобіль марки ВАЗ 21099 сірого кольору , реєстраційний номер НОМЕР_1 ( транзитний номерний знак НОМЕР_3 ), який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити йому відповідно до ст. 100 КПК України за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: