Справа № 357/222/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/704/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 07.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
07 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокатів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх представника адвоката ОСОБА_12 , -

Розглянувла у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора,представника потерпілих - адвоката ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , та адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року, яким -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий, -

визнаний винуватим і засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України та до громадських робіт на строк 200(двісті) годин.

На підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільний у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 10000 (десять тисяч) гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задоволено частково. З засудженого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 10000 (десять тисяч) гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 19.08.1012р. біля 03год. 20хв., знаходячись біля кафе «Корчма» по вул. Б.Хмельницького в м. Тараща на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_13 , з метою заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому удар кулаком в підборіддя зліва, чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого.

Заслухавши доповідача, частково провівши судове слідство, допитавши судово-медичного експерта ОСОБА_14 , перевіривши матеріали справи, за клопотанням сторони потерпілих частково прослухавши звукозапис, судова колегія, -

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 19.08.2012 року, близько 03 години 20 хв., знаходячись біля кафе «Корчма» в м. Тараща по вул. Богдана Хмельницького, 2-а, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_13 , умисно наніс ОСОБА_13 удар кулаком правої руки в область підборіддя зліва, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть потерпілого, настання якої ОСОБА_7 не бажав, не передбачав і не міг передбачити.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вказує на істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону та на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Прокурор посилається на акт СМД № 184 від 19.08.2012 року, який ліг в основу подальших висновків СМЕ № 141д, №142д та №143д від 21.09.2012 року, вважає його обґрунтованим. Твердження суду про те, що при складені вказаних висновків експертиз висновок судово-гістологічної експертизи не брався до уваги, на думку прокурора є безпідставними.

Прокурор просить вирок стосовно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 9 років. Цивільний позов ОСОБА_11 та ОСОБА_15 задовольнити частково.

В поданій апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_12 вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а висновки суду, на її думку, - не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що потягло за собою на думку апелянта, неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого та призначення йому занадто м`якого покарання.
Представник потерпілих вказує, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: судово-медичне дослідження проведене експертом ОСОБА_16 та три судово-медичні експертизи №141 Д (т.1 а.п.102), №142 Д (т.1 а.п.108), №143 Д (т.1 а.п. 113), вказують, що потерпілий ОСОБА_13 помер на місці події від отриманого удару в область підборіддя.
Комісійну судово-медичну експертизу Київського обласного бюро СМЕ було призначено за клопотанням захисників підозрюваного ОСОБА_7 . Вказана експертиза не заперечила наявність у ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, однак вказала на виявлену у постраждалого токсично-гіпоксичну енцефалопатію, яка на думку експертів в сукупності із станом алкогольного сп`яніння потерпілого, - вплинула на настання його смерті.
Апелянт вважає, що суд у вироку безпідставно не прийняв до уваги висновки проведених експертом ОСОБА_16 експертиз та його свідчення в суді, пославшись на те, що вони, на думку суду, є неповними, помилковими, виконаними без проведення гістологічної експертизи та спростовуються висновком СМЕ №169/к від 23.11.2012 року та висновком СМЕ ДУ за № 154/13 від 15.07.2013 року.
Представник потерпілих зазначає, що допитаний в судовому засіданні член комісійної експертизи ОСОБА_17 підтвердив наявність у потерпілого внутрішньої черепно-мозкової травми, що стала причиною його смерті, а виявлене захворювання мозку та стан алкогольного сп`яніння лише сприяли більш швидкому настанню смерті. Ці свідчення узгоджуються з висновками експерта ОСОБА_16 щодо причин смерті потерпілого.
Вказуючи на недостовірність висновку експертизи № 154/13 від 15.07.2013 року апелянт посилається на те, що в даному висновку, на її думку, - не зрозумілий механізм утворення у ОСОБА_13 крововиливу в центральній частині лоба.
Представник потерпілих вважає, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_7 на ч.1.ст.125 КК України і призначив йому занадто м`яке покарання. Адвокат ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким кваліфікувати вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення за ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання в межах санкції даної закону.

Потерпіла ОСОБА_11 в поданій апеляційній скарзі також вважає вирок суду щодо ОСОБА_7 таким, що суперечить дослідженим в судовому засіданні доказам, оскільки, на її думку обвинувачений, протиправні дії якого призвели до смерті людини, повинен понести більш суворе покарання.

Висновок експертів №154/13 від 15.07.2013 року потерпіла вважає невірним, необґрунтованим, також вона не згодна з тим, що суд у вироку відхилив висновки попередніх проведених по справі експертиз, не прийняв до уваги покази професійних експертів та спеціалістів, допитаних в судовому засіданні, не взяв до уваги сумніви в причинах смерті ОСОБА_13 , викладені при допиті в суді членами комісійної експертизи № 154/13 від 15.07.2013 року. Потерпіла вважає наявний причинний зв`язок між ударом ОСОБА_7 і настанням смерті її сина - ОСОБА_13 .
Потерпіла просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України та повністю задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга подана потерпілою ОСОБА_10 , - за змістом аналогічна апеляційним скаргам потерпілої ОСОБА_11 та їх представника ОСОБА_12 . ОСОБА_10 переконана, що ні виявлена експертами хвороба її чоловіка, ні стан алкогольного сп`яніння - не були причино смерті.

Захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності викладених у вироку висновків щодо доведеності вини ОСОБА_7 . Адвокат стверджує, що під час судового розгляду не було доведено, що саме внаслідок умисних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_13 було спричинено тілесне ушкодження. При цьому захисник посилається на показання свідка ОСОБА_18 , згідно яких ОСОБА_7 рукою лише відштовхнув ОСОБА_13 . Після цього потерпілого вдарив інший невідомий їй чоловік і саме внаслідок цього удару він упав. Адвокат вважає, що суд не вправі був виходити за межі висунутого ОСОБА_7 обвинувачення. Крім того, змінюючи правову кваліфікацію правопорушення і засуджуючи ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, суд на думку захисника, прийняв таке рішення при відсутності заяви потерпілих про притягнення обвинуваченого до такої відповідальності.

Адвокат просить вирок суду від 15.04.2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

До початку судового засідання від прокурора надійшли доповнення до апеляційної скарги, в якій він ставить питання про дослідження висновків судово-медичних експертних досліджень з причин смерті потерпілого ОСОБА_13 , а також допитати експертів, що приймали участь в проведенні експертиз.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив вирок скасувати і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.; представника потерпілих ОСОБА_12 та потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні скарги і скаргу свого представника; захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтримали свої вимоги про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю у обвинуваченого складу кримінального правопорушення; обвинуваченого ОСОБА_7 , який в поясненнях, судових дебатах та в останньому слові пояснив, що не мав наміру заподіяти ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, і приймав всі можливі засоби для усунення негативних наслідків та підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 ; провівши за заявленим клопотанням прокурора і потерпілих судове слідство і безпосередньо дослідивши визначені судом докази, перевіривши вирок суду, матеріали справи і доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає апеляційні скарги прокурора, потерпілих і їх представника частково обґрунтованими.

Як вбачається з вироку суду і матеріалів справи, суд повно всебічно і неупереджено дослідив всі обставини і докази по справі, надав їм належну юридичну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про нанесення ОСОБА_7 удару в підборіддя ОСОБА_13 . Однак, надаючи оцінки доказами, визначаючи юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, суд не в повній мірі врахував обставини справи і висновки до яких прийшли всі проведені по справі експертні дослідження в їх сукупності і взаємозв`язку.

Смерть потерпілого настала від гострого порушення мозкового кровообігу, яке виникло за рахунок фібропластичного лептомінінгіту та прогресуючого гліоматозу на фоні алкогольної інтоксикації. Між вказаним захворюванням та настанням смерті, згідно висновків експертів, - існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Травма голови у вигляді рани, саден та крововиливів м`яких тканин була лише сприяючим фактором у виникненні гострого порушення мозкового кровообігу, яке стало безпосередньою причиною смерті.
Судмед-експерт ОСОБА_17 у висновку вказував, що ця травма могла виникнути на фоні хоробливих патологічних змін у речовині головного мозку та його судинах.
В подальшому експерти зазначають про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між завданою травмою і настанням смерті потерпілого. Однак такий висновок судово-медичних експертів є передчасним і суперечливим. Висновки про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями і наставшими наслідками входять в об`єктивну сторону складу злочину і підлягають доказуванню сукупністю зібраних і досліджених доказів і встановлюються слідчим, який проводить досудове розслідування та судом.

Відповідно висновку експерта ОСОБА_16 №141Д від 21.09.2012р. - смерть ОСОБА_19 настала внаслідок внутрішньочерепної травми з крововиливом під оболонки головного мозку. Внутрішньочерепна травма, що спричинила смерть потерпілого відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя в момент спричинення.

Виявлені травми голови у вигляді саден та крововиливів м`яких тканин утворились незадовго до настання смерті і носять ознаки легкого тілесного ушкодження.

Ці ж висновки були зроблені експертом ОСОБА_16 і в висновках експертиз № 142Д, 143Д від 21.09.2012р.

У відповідності до висновків комісійної судово-медичної експертизи №169/К від 23.11.2012р., - смерть гр. ОСОБА_13 настала від крововиливів під оболонки головного мозку, розвиток яких настав на фоні патологічних змін у речовині головного мозку та в його судинах (токсико-гіпоксична енцефалопатія: фібропластичний лепто- менінгіт, патологічні зміни судин головного мозку) та внаслідок алкогольного сп`яніння сильного ступеню. Окрім того експертиза визначила, що виникнення пошкоджень на підборідді і в лобній ділянці тіла від контакту з корпусом автомобіля під час падіння, - виключити неможливо.

В той же час, допитаний в суді першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_20 , запис показів якого було заслухано судовою колегією за клопотанням потерпілих, - показав, що однією із причин розвитку гострого порушення мозкового кровообігу міг стати і удар в підборіддя. Експерт допускає таку можливість розвитку хвороби і настання смерті на 20% проти 80% від настання смерті внаслідок хворобливого стану і стану алкогольного сп`яніння потерпілого.

Окрім того, в повторній комісійній експертизі №154/13 від 15.07.2013р., висновки якої були покладені в основу вироку, - зазначено що травма голови у вигляді рани, саден та крововиливів була сприяючим фактором у виникненні гострого порушення мозкового кровообігу, яке стало безпосередньою причиною смерті (т.2 а.с.250). Тобто, удар, нанесений ОСОБА_7 сприяв розвитку хвороби і настанню смерті.

Не виключила такого зв`язку як сприяючого фактору і допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 , хоча зазначила, що причиною смерті ОСОБА_13 була його хвороба і стан алкогольного сп`яніння.

Також експерт пояснила, що патологічний розвиток носить характер тяжкого тілесного ушкодження, але воно не пов`язане із зовнішніми травмуючими факторами. Про це ж вказано і у висновку судово-медичної експертизи №169/К від 23.11.2012р., на яку посилається в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_12 .

При таких обставинах судова колегія вважає, що між ударом, нанесеним ОСОБА_7 в підборіддя і настанням смерті потерпілого існує причинно-наслідковий зв`язок. І висновок суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ст.125 КК України судова колегія вважає необґрунтованим.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи і досліджених судом доказів, обвинувачений ОСОБА_7 не був ініціатором сварки і бійки, перебував у тверезому стані. Після нанесеного удару, побачивши, що з потерпілим сталося зле, - ОСОБА_7 здійснив всі допустимі і можливі для нього заходи щоб уникнути негативних наслідків. Він намагався надати потерпілому яку можливо допомогу, а коли це не вдалось - викликав швидку допомогу.

Всі ці обставини вказують на відсутність у обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Всі такі дії ОСОБА_7 вказують не тільки на відсутність у нього умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, але й указують на те, що він наносячи удар в підборіддя, не тільки не мав наміру на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, але й не допускав і не міг допустити, що такі наслідки можуть настати. ОСОБА_7 не був обізнаний про хворобливий стан головного мозку потерпілого, - про це не знали навіть його близькі родичі, - він також не був обізнаний і не міг передбачати, що стан алкогольного сп`яніння потерпілого може бути одним із факторів розвитку хвороби, в результаті якої настала смерть потерпілого.

При таких обставинах судова колегія вважає, що наносячи удар потерпілому, ОСОБА_7 діяв з прямим умислом завдати лише удару. Стосовно виниклих наслідків судова колегія вважає, що ОСОБА_7 не мав умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, не допускав і не міг допустити, що такі наслідки можуть настати, тобто заподіяв тяжкі тілесні ушкодження потерпілому з необережності.

За таких обставин дії ОСОБА_7 мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство з необережності.

До такого висновку приходила прокуратура на протязі судового слухання справи. З обвинувальним актом за такою кваліфікацією кримінальне провадження слухалось з 23.09.2013р. по 26.10.2013р. до виходу суду у нарадчу кімнату. Тобто, зміст даного обвинувачення підсудному зрозумілий, і він від нього захищався.

Поряд з цим, в апеляційній скарзі прокурора також обґрунтовано зазначено, що мотивувальна і резолютивна частини вироку є суперечливими, оскільки в мотивувальній частині судом першої інстанції зазначено про заподіяння ОСОБА_7 удару з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що суперечить висновкам суду і кваліфікації його дій за ч.1 ст.125 КК України.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 судова колегія вважає необґрунтованою, з підстав зазначених в мотивувальній частині постановленого нового вироку.

Потерпілою ОСОБА_10 по справі заявлений цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди на суму 81 369грн. (т.1 а.с.60), однак в процесі судового розгляду вказаний позов позивачами не обґрунтовувався, надані до справи докази судова колегія позбавлена можливості перевірити, в зв`язку з чим цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди має бути залишеним без розгляду.

При призначенні покарання судова колегія враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно (т.2а.с.37,38), до кримінальної відповідальності - раніше не притягувався (т.2 а.с.16), вчинив правопорушення з необережності, розкаюється у скоєному, має на утриманні малолітню дитину (т.2 а.с.41), займається суспільно корисною працею (т.2 а.с.45).

При таких обставинах судова колегія вважає, що виправлення засудженого можливе без ізоляції його від суспільства.

В решті вирок суду судова колегія вважає законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.405,407,420 КПК України, судова колегія, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, потерпілих і їх представника адвоката ОСОБА_12 задовольнити частково. Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської обл. стовно ОСОБА_7 скасувати.

Постановити новий вирок, за яким фабулу мотивувальної частини вироку викласти в редакції зазначеній в мотивувальній частині цього вироку.

Визнати ОСОБА_7 винним у злочині, передбаченому ч.1 ст.119 КК України.

Призначити ОСОБА_21 за ч.1 ст.119 КК України покарання у вигляді 3 (трьох) років 6міс. позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_22 від відбування призначеного покарання звільнити з випробовуванням, з іспитовим строком на 1(один )рік.

На період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 81 369 грн. залишити без розгляду.

В решті вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської обл. стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4