Єдиний унікальний номер 219/5566/15-к
Номер провадження 11-кп/775/313/2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Соледар, Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст.121 К України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду, 23 лютого 2015 року, приблизно в 21 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходився у кухонній кімнаті домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт зі знайомим ОСОБА_8 , в ході якого обвинувачений діючи умисно, узяв зі столу кухонний ніж та утримуючи його в правій руці, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , та наніс йому один удар ножем в область спини, спричинивши проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з ушкодженням лівої легені, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

Крім того, 24.02.2015 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_6 у приміщенні кухонної кімнати за адресою АДРЕСА_3 , за місцем мешкання громадянки ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, таємно викрав мобільний телефон з флеш картою загальною вартістю 995 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.

В апеляції обвинувачений просить вирок суду скасувати як незаконний, вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки не дано оцінки його показанням, його дружини та потерпілого. Вважає, що у конфлікті винен саме потерпілий ОСОБА_8 , внаслідок чого автор апеляції наніс удар ножом в спину у стані афекту. Суд не прийняв до уваги, що у обвинуваченого була відсутня мета та умисел причиненя тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Зазначає, що на досудовому слідстві було порушено право на захист, внаслідок не проведення слідчим перехресного допиту з потерпілим. Звертає увагу колегії суддів на те, що суд не правильно дав оцінку обставинам, що обтяжують покарання, а саме скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидиву злочинів. Просить перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.121 КК України на ст.124 КК України, у зв`язку з тим, що він заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження для припинення протиправних дій проти нього.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які наполягали на її задоволенні, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення проти власності та фактичні обставини справи, в цій частині, ніким не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_6 винним у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, за які він засуджений, при викладених у вироку обставинах, що підтверджується зібраними у встановленому законом порядку доказами, перевіреними у суді та наведеними у вироку.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні дав пояснення при яких обставинах ОСОБА_6 завдав йому тяжкі тілесні ушкодження, зазначивши, що неоднаразово намагався зупинити ОСОБА_6 , який взявши до рук ножа, наближався до нього, після чого все ж наніс удар в область спини потерпілого.

Свідчення потерпілого є послідовними, стабільними, не мають розбіжностей стосовно обставин вчиненого щодо нього правопорушення, крім того обвинувачений не заперечує, що саме він спричинив потерпілому інкриміновані тяжкі тілесні ушкодження. Свідок ОСОБА_10 , зазначила, що вони з її чоловіком та потерпілим вживали спиртні напої, та між чоловіками стався конфлікт. Коли вона вийшла в приміщення зальної кімнати, почула крик, повернувшись до кухонної кімнати, побачила, що на кроваті сидить потерпілий, над ним стоїть ОСОБА_11 , а в спині потерпілого стирчить ніж.

Крім того, згідно висновку СМЕ при огляді ОСОБА_8 виявлені: 3 рубця, які є слідами загоївшихся різаних ран, а також 1 рубець у проекції лівої лопатки, із цього випливає, що мало місце 2 поранення нігтьових фаланг 2, 3-го пальців лівої руки, 1 поранення правої кисті в меж пальцевому просторі 1-2 пальця, й 1 колото-різане поранення грудної клітки в проекції лівої лопатки.

Вищевказані ушкодження утворилися від впливу колючо-ріжучого знаряддя, яким міг бути клинок ножа та підтверджує, що потерпілий саме оборонявся від протиправних посягань ОСОБА_6 , в якого знаходився ніж, намагаючись зупинити його руками Тілесні ушкодження у громадянина ОСОБА_8 могли утворитися при обставинах, зазначених потерпілим, при конфлікті з обвинуваченим ОСОБА_11 і як небезпечне для життя (в області грудної клітини), відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Обговорюючи доводи автора апеляції стосовно того, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки суд взяв до уваги показання потерпілого, а не показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 , колегія суддів зазначає, що висновки суду підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, зазначені докази фактично не містять між собой істотних суперечностей.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зібраним по справі доказам дав належну оцінку, зробив обґрунтований висновок про винність ОСОБА_11 та правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Вирішуючи питання про мету, зміст і спрямованість умислу ОСОБА_11 , а також обговорюючи його версію про те, що він завдав тяжких тілесних ушкоджень потерпілому захищаючись і побоюючись його погроз колегія зазначає наступне.

Характер дій ОСОБА_11 , який наносячи удар ножем, тобто предметом який завідомо для нього міг спричинити тяжкі тілесні ушкодження, в область грудної клітини потерпілого сзаду, який будь-якої небезпеки, для нього не уявляв, а навпаки захищався, про що свідчать різані рани на руках, безумовно розумів, що завдасть таких ушкоджень і бажав цього. Саме в результаті його протиправних дій і були спричинені тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

За таких обставин, підстав для кваліфікації дій підсудного ОСОБА_11 за ст.124 КК України, тобто як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення між необхідної оборони колегія суддів не знаходить.

Слідчий, який проводить досудове розслідування, є процесуально незалежною особою і має право самостійно визначати обсяг доказів, який, на його думку, буде достатнім для доведення вини підозрюваного в суді, тому доводи апеляції ОСОБА_6 про порушення його права на захист внаслідок не проведення перехресного допиту з потерпілим не ґрунтуються на вимогах закону.

Як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні ОСОБА_6 свідок ОСОБА_10 та потерпілий зазначали, що зранку вживали спиртні напої, тому підстав ставити цей факт під сумнів при врахуванні як обставини, що обтяжуює покарання у суду не було. Також, колегія суддів вважає, що психолого-емоційний стан про який йдеться в апеляції жодним чином не пов*язаний з поведінкою потерпілого, не є станом афекту, а був викликаний лише простим вживанням алкоголю обвинуваченим.

Доводи апеляції ОСОБА_11 , про допущені порушення під час досудового розслідування не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах КПК України. Призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобіганню вчинення нових злочинів, також суд правильно врахував, як обставину обтяжуючу покарання рецидив злочинів та навів мотиви свого рішення, оскільки обвинувачений маючи непогашену судимість вчинив новий умисний злочин.

Переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги обвинуваченого, підстав для скасування або зміни вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді