Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/1047/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.12.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження № 0007305 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 17.08.1999 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 141 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки, штраф 800 гривень;

- 13.12.1999 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 81 КК України, з застосуванням ст. 43 КК України, до 3 років 2 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що належить на праві власності;

- 13.01.2004 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- 16.11.2006 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 16.10.2009 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 190 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України, до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 17.11.2009 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 1 ст. 309 КК України, з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до 2 років позбавлення волі;

- 13.10.2011 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, 17.08.2013 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

Також, стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 245, 52 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинену повторно, за таких обставин:

08.08.2015 року приблизно о 02.00 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи в квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, таємно викрав годинник «Orient» FEM0401TU9, вартістю 2263,75 гривень, який належить ОСОБА_9 . Після цього з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий, яким обвинуваченому призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Мотивуючи апеляційну скаргу, вказав, що судом не враховано того, що ОСОБА_8 раніше не одноразово судимий за аналогічні злочини, не одноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, заподіяну злочином шкоду добровільно не відшкодував.

Провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в межах дослідження матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив призначити покарання у вигляді позбавлення волі визначене санкцією статті закону, захисника, який просив залишити вирок без змін, обвинуваченого, який в дебатах та в останньому слові просив залишити вирок суду без змін, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасуванню, з таких підстав.

Колегія суддів дійшла висновку, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, за обставин, встановлених вироком є правильним, оскільки ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом.

Враховуючи те, що ніким із учасників судового розгляду юридична кваліфікація інкримінованого ОСОБА_8 правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та вина у його вчиненні не оспорюється, колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини засудженого, та вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 та правильно кваліфікував дії останнього за ст. 185 ч. 2 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчиненого правопорушення, який відноситься до категорії середньої тяжкості, як особа обвинувачений характеризується позитивно, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена. Належно враховано також обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що покарання у виді арешту на строк 6 місяців є достатнім та необхідним для перевиховування обвинуваченого.

Так, на думку колегії суддів, дане покарання є занадто м`яким для виправлення та перевиховування обвинуваченого, оскільки судом першої інстанції неналежно та не в повній мірі враховано особу ОСОБА_8 . Зокрема, останній має значну кількість, а саме п`ять не знятих та непогашених судимостей за вчинення аналогічних, корисливих злочинів, а також дві судимості за злочини у сфері обігу наркотичних засобів. Проте на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин середньої тяжкості, завдані матеріальні збитки не відшкодував, не одружений, утриманців, пільг не має, суспільно-корисною працею займається, офіційно не працює.

Судом першої інстанції не враховано також довідку з наркологічного диспансеру, згідно якої ОСОБА_8 з 2005 року знаходиться на обліку в наркологічному диспансері з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, а також обставини справи, вік, особу та стан здоров`я обвинуваченого, врахувавши обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого та відношення обвинуваченого до вчиненого, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що за спрямованістю поведінки, ОСОБА_8 не бажає стати на шлях виправлення і як особа, представляє суспільну небезпеку для оточуючих, а тому його виправлення та перевиховання, навіть за наявності вищевказаних пом`якшуючих обставин покарання, та навіть за умови того, що потерпілий до нього претензій морального та матеріального характеру не має, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

За таких підстав, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті кримінального закону, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, та буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, та відповідати меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто призначення судом такого покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 скасувати, оскільки доводи прокурора є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню і постановити новий вирок.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419-420 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту фактичного його взяття під варту, а саме з 23.09.2015 року.

В решті вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту його проголошення а обвинуваченим - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4