справа № 208/5692/15-к
№ провадження 1-кп/208/440/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську матеріали кримінального провадження, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001334 від 04.07.2015 р. відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, працюючого ПАТ «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод» вогнеупорником, офіційно не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 проходив строкову військову службу у Збройних Силах України у період часу з 22.06.1993 р. по 22.12.1994 р., 22.12.1994 р. на підставі наказу МО України № 234 від 17.09.1994 р. зарахований у запас Збройних Сил України. З 16.01.1995 р. перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , як військовозобов`язаний.

Згідно ст. 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); чоловіки, на утриманні яких перебувають п`ять і більше дітей віком до 16 років (такі чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди тільки за місцем проживання); жінки, на утриманні яких перебувають діти віком до 16 років (такі жінки можуть бути призвані на військову службу в разі їх згоди і тільки за місцем проживання); зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим; інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.

01.07.2015 р. ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду та відправлення у ВОС № 069543. 01.07.2015 р. військовозобов`язаний ОСОБА_4 військово-лікарською комісією визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби та включений до списку осіб, які підлягають відправці для проходження військової служби за мобілізацією.

03.07.2015 р. приблизно о 10.00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , працівник військкомату вручив повістку ОСОБА_4 та роз`яснив про необхідність прибути 06.07.2015 р. о 08 год.00 хв. у ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 для відправки у ВОС № 069543 для подальшого проходження служби за мобілізацією, однак, ОСОБА_4 від отримання повістки відмовився, в результаті чого працівниками військкомату складено відповідний акт, в якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_4 від отримання повістки та від призову на військову службу по частковій мобілізації.

06.07.2015 р. ОСОБА_4 всупереч вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.1,22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» , Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не з`явився без поважних причин до призовного пункту, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 для подальшого проходження служби в Збройних силах України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та зазначив, що пройшов медичний огляд, за наслідками якого був визнаний придатним до служби, однак, будучи заздалегідь повідомленим про час та місце відправки до військової частини для проходження військової служби, не з`явився без поважних причин.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які никим не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94, п.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_4 своїми навмисними діями, які виразилися в ухиленні від призову за мобілізацією, вчинив злочин, який слід правильно кваліфікувати за ст.336 КК України, як ухилення від призову.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, всі обставини справи, враховуючи обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обвинуваченому обставини.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд враховує наступне: ОСОБА_4 раніше не судимий, згідно характеристики, виданої за місцем мешкання, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, щиро кається у здійснені кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжує покарання, в силу ст.67 КК України судом не встановлені.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з позбавленням волі. В той же час, беручи до уваги особу обвинуваченого, його заняття, майновий та сімейний стан, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без відбування покарання, призначеного йому вироком суду, встановивши ОСОБА_4 іспитовий строк.
Речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов по справі заявлено не було. Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.
На підставі викладеного та керуючись ст.65, 66, 75, 76, 336 КК України, ст.ст. 349, 368, 370,371, 374, 376 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.336 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю один рік.
Відповідно до положень п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 в період випробувального терміну такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1