Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/160/14 Головуючий І-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2

У Х В А Л А
іменем України

23.03.2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001761 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 03.12.2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городище, Менського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, працюючого ГІП «Адекалір» водій-експедитор, одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.

115 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_11 процесуальні витрати та витрати пов`язані із залученням експерта під час досудового розслідування в розмірі 20 750 грн. 64 коп.

За цим вироком ОСОБА_11 визнаний винним в тому, що 03.02.2013 року приблизно о 03 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у дворі будинку АДРЕСА_2 , що між спортивним майданчиком та одноповерховим приміщенням магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на грунті виниклих неприязних відносин, з метою вбивства, умисно, наніс потерпілій ОСОБА_14 чисельні удари руками та ногами в різні частини тіла, обличчя, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-лицьової травми: множинні синці на обличчі, перелом кісток носа, переломи нижньої щелепи, ушкодження передніх зубів на нижній щелепі з переломами альвеолярного краю нижньої щелепи, крововилив в м`які тканини волосяної частини голови в тім`яно-потиличній ділянці, розповсюджений крововилив під м`яку тім`яну оболонку в правій та лівій тім`яних ділянках, кров у шлуночках головного мозку, набряк головного мозку; закритої травми грудей: синці на передній грудній клітці, множинні переломи ребер з двох стороні, в тому числі з розривами пристінкової плеври, перелом грудини, скупчення крові в лівій плевральній порожнині, морфологічні ознаки шоку; закритого переломо-вивиху лівого колінного суглобу; синців та садна та тулубі та кінцівках( в правому лікті, задній поверхні правого плеча, на правій молочній залозі, в ділянці таза справа з переходом на стегно, на правому колінному суглобі); закритої травми шиї: синець на передній поверхні шиї, масивний крововилив у м`які тканин шиї, крововилив у корінь язика, переломи під`язикової кістки та щитовидного хряща, розповсюджені крововиливи у слизову гортані та глотки. Смерть ОСОБА_14 настала від закритої травми шиї з переломами під`язикової кістки та хрящів гортані, крововиливами м`які тканини шиї та язик, у слизову глотки та гортані.

Прокурор у кримінальному провадженні, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості покарання, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_11 призначити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що судом не в повній мірі враховано дані про особу ОСОБА_11 , його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, а саме, що він не визнав свою вину, не розкаявся у вчиненому та безпідставно оспорював фактичні обставини кримінального провадження, а також суспільну небезпечність правопорушення у вчиненні якого визнано винним ОСОБА_11 , вказуючи при цьому, що у справі не було встановлено обставин, що пом`якшують покарання, та встановлено обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що дає підстави вважати призначене ОСОБА_11 , покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Обвинувачений ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в зв`язку з істотними порушеннями його права на захист, оскільки під час судового розгляду його під психологічним тиском змусили відмовитися від свого захисника ОСОБА_15 , який не з`явився в чергове судове засідання через неповідомлення його судом про дату та час судового розгляду, вказуючи при цьому, що заміна захисника, повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування, і така відмова чи заміна захисника фіксується у протоколі процесуальної дії, що свідчить про порушення вимог ст. 54 КПК України, та наявність підстав для скасування вироку та направлення матеріалів кримінального провадження та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 за відсутністю в його діях складу кримінального провадження, вказуючи як на підстави для скасування вироку, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи кримінального провадження, та ухвалення незаконного вироку внаслідок порушення права на захист обвинуваченого.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що судом було порушено право на захист ОСОБА_11 внаслідок змушення погодитися під натиском головуючого по справі від захисника ОСОБА_15 , який не з`явився в судове засідання, оскільки не був повідомлений про дату та час, а відмова від захисника відбулася без його присутності, що є порушенням вимог ст. 54 ч. 2 КПК України, зазначаючи при цьому, що вирок підлягає обов`язковому скасуванню, в зв`язку із здійсненням судового провадження за відсутності захисника, участь якого була обов`язковою

Крім того, захисник вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки викладені у вироку покази потерпілої ОСОБА_16 та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 не підтверджують вини ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та вказує, що процесуальна дія впізнання особи від 11.03.2013 року проводилась з порушенням вимог ст. 228 КПК України, оскільки тільки на ОСОБА_11 серед інших осіб пред`явлених для впізнання були вдягнуті кайданки.

Також, захисник, звертає увагу, що висновку суду першої інстанції, в частині викладення відеозапису з місця події не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки посилання суду на даний доказ є припущенням суду ймовірного знаходження ОСОБА_11 за кіоском куди направилась потерпіла та містить сумнівність даного доказу і призводить до порушення вимог ст.ст. 17, 94 КПК України.

Також, захисник звертає увагу, що висновки суду в частині викладення встановленого після перегляду аудіо-запису розмов ОСОБА_11 з співкамерниками не містить тих обставин на які послався суд, так як ОСОБА_11 обговорює лише в чому його підозрюють, а не розповідає про конфлікт.

Також, захисник вказує на сумнівність висновку судово-імунологічної експертизи № 111мб від 06.03.2013 року, який не може бути єдиним та кінцевим доказом вини ОСОБА_11 через відсутність інших доказів які б прямо вказували на причетність ОСОБА_11 до вчинення кримінального правопорушення, оскільки жодний з доказів не вказує на точне місцезнаходження ОСОБА_11 на місці події, мотив та причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_11 та наявними наслідками.

Також, захисник ставить під сумнів висновки суду в частині отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень встановлених висновком судово-медичної експертизи № 510 від 08.04.2013 року внаслідок конфлікту з ОСОБА_14 , оскільки вони зроблені на підставі припущень, а не доказів.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження, та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, представника потерпілого, який підтримав думку прокурора, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, та підтримали свої апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні, захисника та обвинуваченого ОСОБА_11 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що висновки суду І-ї інстанції про доведеність винності ОСОБА_11 , за обставин, викладених у вироку, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності.

Зазначенимдіям ОСОБА_11 суд давналежну оцінкуі правильно кваліфікував їх за ч. 1 ст. 115 КК України.

Колегія судів вважає, що призначаючи ОСОБА_11 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, належним чином обґрунтував свої висновки, врахувавши всі обставини по справі.

Вимоги апеляційної скарги прокурора про те, що судом не в повній мірі враховано дані про особу ОСОБА_11 , його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, що він не визнав свою вину, не розкаявся у вчиненому, суспільну небезпечність скоєного, та той факт, що суд не врахував обтяжуючі обставини не відповідають дійсності, тому що постановлюючи вирок суд першої інстанції всебічно проаналізував всі вищенаведені обставини, дав їм належну оцінку про що зазначив у вироку, вказавши, що призначаючи покарання суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного. Врахував обтяжуючі обставини.

Суд першої інстанції вірно призначив ОСОБА_11 покарання в межах санкції статті 115 ч. 1 КК України, так як скоєний ним злочин віднесено до категорії особливо тяжких, вказавши, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а тому колегія суддів, не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого та захисника про порушення права обвинуваченого на захист колегія суддів вважає їх безпідставними, тому що, як в ході досудового так і судового слідства у ОСОБА_11 приймали участь адвокати, спочатку ОСОБА_15 та ОСОБА_9 а потім в судовому засіданні 22.11.2013 р. обвинувачений, в присутності захисника ОСОБА_9 та узгодивши з ним свою позицію, відмовився від участі у справі захисника ОСОБА_15 .. ОСОБА_9 продовжував приймати участь у розгляді справи як в першій інстанції так і в апеляції. Крім того, будь якого тиску на обвинуваченого не могло бути, тому що у всіх судових засіданнях приймав участь захисник ОСОБА_9 , обвинувачений відмовився від захисника ОСОБА_15 саме в присутності ОСОБА_9 , а тому колегія суддів вважає, що право ОСОБА_11 на захист порушено не було.

Посилання захисту на той факт, що викладені у вироку покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 не підтверджують вини ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не відповідають дійсності, тому що, як було встановлено, саме свідок ОСОБА_17 неодноразово вказувала, як в ході досудового так і судового слідства, що 03.02.2013 року вночі біля 03 год. вона бачила саме ОСОБА_11 біля кіоску, по пр. Маяковського 8 в м. Києві, на відстані декількох метрів, в подальшому в судовому засіданні вона чітко вказала на ОСОБА_11 , як особу яка тієї ночі, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, лаявся та конфліктував із жінкою, брутально лаялися між собою, падали. При цьому вказувала, що обвинувачений був вдягнутий у светр в полосу, а курточку тримав в руках та намагався її викрутити, так як вона була мокра. Потім жінка вдарила його та побігла за кіоски, а обвинувачений направився за нею.

Аналогічні покази свідок ОСОБА_17 давала під час проведення слідчого експерименту 08.05.2013 року, де вона повторно детально розповіла про конфлікт між ОСОБА_11 та незнайомою жінкою, який відбувся біля кіоску, що по пр-ту Маяковського 8 в м. Києві, де також знаходиться автомат поповнення Інтернет.

Також 11.03.2013 року, ОСОБА_17 серед пред`явлених їй осіб, впізнала ОСОБА_19 , який біля кіоску по пр-ту Маяковського,8 в м. Києві сперечався та конфліктував з жінкою.

Свідок дійсно не була свідком скоєного ОСОБА_11 самого злочину, але про це вона і не вказує, показавши що вона була лише свідком конфлікту між обвинуваченим та потерпілою.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_20 , в своїх первинних показах від 17 02 13р. ( а.с. 202-209 т. 2), від 12 03 13р. ( а.с. 196-202 т.2), категорично заперечував, що він в ту ніч перебував біля кіоску поповнення інтернет по пр-ту Маяковського,8 в м. Києві та заперечував, що він 03.02.2013 р. у нічний час знаходився біля торгового кіоску де знаходиться автомат поповнення Інтернету, та вказав, що куртку згубив під час бійки з незнайомими.

В подальших показах в судовому засіданні від 24 09 13 р. (а.с.192-193 т.2) та під час проведення слідчого експерименту ( а.с.35-37 т. 3), вказав, що ходив до кіоску щоб поповнити інтернет, де падав в калюжу та замочив куртку, а потім пішов додому.

Той факт що обвинувачений намагається ввести суд в оману вказують також його покази відносно перебування в РОВД. В перших показах він вказує, що в РОВД його привезли співробітники міліції, а потім відпустили, а вже потім його побили. В подальшому Індутний вказує, що його спочатку побили невідомі, а потім вже він звернувся до райвідділку міліції. ( а.с. 202-209 т. 2), ( а.с. 196-202 т.2), ( а.с. 192-193 т. 2), та ( а.с.35-37 т. 3).

Показами свідка ОСОБА_18 який вказував, що він проживає в буд. АДРЕСА_2 . В ніч 03.02.2013 року він вийшов на двір з собакою. На відстані 20-25 метрів він побачив чоловіка та жінку, які між собою голосно, сварились. Він сходив у кіоск біля будинку, а коли повертався та заходив у парадне почув крик, з того місця де сварились вказані особи.

Захист ставить під сумнів висновок судово-імунологічної експертизи № 111мб від 06.03.2013 року, який не може бути єдиним та кінцевим доказом вини ОСОБА_11 через відсутність інших доказів які б прямо вказували на причетність ОСОБА_11 до вчинення кримінального правопорушення.

Однак, як вбачається із даного висновку експертизи «Відповідно до даних судово-імунологічної експертизи №111мб від 06.03,2013 року, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові людини, виявлених на манжеті правого рукава джемпера в темно-зелену полосу наданого на експертизу. При цьому встановлено, що генетичні ознаки слідів крові людини, виявлених на манжеті правого рукава джемпера (об`єкт №І), співпадають з генетичними ознаками, встановленими у зразку крові потерпілої ОСОБА_14 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, знайдених у вище зазначеному об`єкті та зразку крові потерпілої ОСОБА_14 складає 6,08х10-22. Тобто вказані генетичні ознаки зустрічаються не частіше, ніж 1 з 1,64х10-21 осіб».

Колегія суддів вважає, що відповідно до даної експертизи, повністю відпадає помилка того, що на речах обвинуваченого було знайдено кров саме потерпілої.
Сам ОСОБА_11 не заперечував, що він 02-03.02.2013 року у нічний час знаходився біля торгового кіоску де знаходиться автомат поповнення Інтернету.

Також, захисник, звертає увагу, що висновку суду першої інстанції, в частині викладення відеозапису з місця події не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки посилання суду на даний доказ є припущенням суду ймовірного знаходження ОСОБА_11 за кіоском куди направилась потерпіла та містить сумнівність даного доказу і призводить до порушення вимог ст.ст. 17, 94 КПК України.

В даному судовому засіданні було оголошено протокол огляду відеозапису, із якого дійсно не вбачається, що на відео відображений саме ОСОБА_11 .

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 03.02.2013 року, труп ОСОБА_14 був виявлений біля одноповерхової будівлі по пр-ту Маяковського,4 в м. Києві, а також біля будинку №6 по пр-ту Маяковського в м. Києві була виявлена зимова спортивна куртка, синього кольору з чорно-білими манжетами, фірми «Саnada Cycle&Motor». В судовому засіданні ОСОБА_11 вказав, що саме в таку куртку він був одягнутий в ніч 03.02.2013 року.

Співставляючи всі отримані в ході судового розгляду дані, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції що саме ОСОБА_11 скоїв даний злочин вірні, про що вказують і покази самого обвинуваченого, про те що він перебував в той час біля місця скоєння злочину, свідків, а також висновок імунологічної експертизи, який виключає будь яку помилку, що на речах ОСОБА_11 виявлено саме кров потерпілої.

Посилання захисту на той факт, що виявлені у обвинуваченого тілесні ушкодження він отримав під час конфлікту з невідомими, судом першої інстанції вірно були поставлені під сумнів, тому що ці ж ушкодження він міг отримати під час конфлікту з потерпілою, з чим погоджується колегія суддів.

Колегія судів апеляційного суду м. Києва вважає, що судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії обвинуваченого за ст. 115 ч. 1 КК України, а саме що ОСОБА_11 своїми умисними діями вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та вважає, що призначаючи ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, належним чином обґрунтував свої висновки, враховував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість вчиненого злочину, обставини справи, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем реєстрації, працює. Обставин, що пом`якшує покарання судом встановлено не було. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого було вірно зазначено, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, та роз`ясень що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 10 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» «Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості та гуманізму».

Колегія суддів апеляційного суду м. Києва вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів, в ході апеляційного розгляду не виявила підстав для скасування чи зміни вироку, вважає що постановлений вирок відносно ОСОБА_11 є законним та таким, що відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 03.12.2013 року, яким ОСОБА_11 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Судді: