В И Р О К
іменем України
"20" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0012586 від 20 серпня 2015 року стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 28 вересня 2015 року між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 , за участі представника потерпілого ОСОБА_4 , укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки невиконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерплий, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважав за необхідне угоду затвердити.

Прокурор, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст.185 КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що останній, будучи працівником ТОВ «Муравей Україна» на посаді вантажника, 22 червня 2015 року отримав виклик щодо проведення вантажних робіт за адресою: АДРЕСА_2 , після чого спільно з бригадою у складі трьох чоловіків, на робочому автомобілі направились за вищевказаною адресою для виконання своїх функціональних обов`язків.

Так, приблизно о 16 годині 00 хвилин, прибувши за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 помітив гаманець чорного кольору, який перебував на тумбі в приміщенні квартири, після чого у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного вище гаманця з його вмістом, що належить ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_6 , керуючись корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та усвідомлюючи, що діє таємно, шляхом вільного доступу взяв вище вказаний гаманець чорного кольору із шкіри каракатиці та змії, вартістю 7000 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 1500 грн., 1000 доларів США, що станом на 22 червня 2015 року, згідно курсу Національного банку України, становить 21 635 грн. 42 коп., банківська картка банку «Приват банк» НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , банківська картка банку «Банк Восток» НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , банківська картка банку «Експобанк» НОМЕР_3 , дисконтні картки, які матеріальної цінності не становлять.

Після чого, ОСОБА_6 з вищевказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 30 135 грн. 42 коп.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме штраф у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у провадженні, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, відсутні, запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 28 вересня 2015 року між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 , за участі представника потерпілого ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0012586 від 20 серпня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 850 грн. на користь держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - банківська картка «ПриватБанк» - НОМЕР_1 , банківська картка «Банк Восток» НОМЕР_2 , банківську картку «ЕкспоБанк» НОМЕР_3 та дисконтні картки залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні компакт диск із записом з камер відеоспостереження, що розташовані в приміщенні супермаркету «Сільпо» за адресою м. Київ, вул.Харківське Шосе, буд. 144-Б, від 18 серпня 2015 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

Суддя: