н/п 1-кп/490/730/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Росія, с. Хіла, націлнальність росіянин, громадянин України, освіта неповна середня, неодружений, працює не офіційно, місце проживання: кв. АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 29.06.2009р. Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186, ст.69 КК України, до 3 років позбавлення волі;
- 14.09.2011р. Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70, ст.71 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 07.12.2011р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 17.01.2012 Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, ст.71 КК України, до 4 років 3 місяців позбавлення волі, -
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
Учасники судового провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
28 вересня 2015 року приблизно о 03.00 години ОСОБА_3 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту по вул. Дзерджинського в м. Миколаєв, помітив незнайому йому жінку, яка випустила з рук жіночу сумку, з якої на підлогу випали належній останній речі. Маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за ним ніхто не слідкує, шляхом вільного доступу, підняв з підлоги мобільний телефон білого кольору марки «S-TELL М210», який належав ОСОБА_5 , та заволодів ним. Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 1150 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, суду пояснив, що 28 вересня 2015 року близько 03.00 години перебуваючи біля зупинки громадського транспорту по вул. Дзержинського в м. Миколаєві, заволодів мобільним телефоном незнайомої йому жінки, яка його виронила з сумки. Мобільний телефон залишив собі, через 40 хвилин був затриманий працівниками міліції, мобільний телефон видав добровільно. У вчиненому щиро кається.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів щодо речових доказів та даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), і кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення кримінального правопорушення повторно.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у наркологічному диспансері та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, постійного місця проживання не має, працює але не офіційно, раніше судимий в останнє 17.01.2012 Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, ст.71 КК України, до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 21 травня 2015 року по відбуттю строку покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, в ході розгляду справи не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого який раніше судимий, його відношення до вчиненого злочину.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для призначення більш мякого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК України за вчинений злочин суд не вбачає.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «S-TELL М210», який переданий за зберігальною розпискою на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишається власнику.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст.374 КПК України суд, -
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді арешту строком на чотири місяці.
Речовий доказ мобільний телефон марки «S-TELL М210», який зберігається у потерпілої ОСОБА_5 , - залишається у власника.
Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1