№ 336/9211/15-к
пр. № 1-кп/336/121/2016
УХВАЛА
Іменем України
20 січня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом, складеним щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

звинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ст. 212 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 212 ч. 1 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, просив призначити справу до розгляду.

Захисник в підготовчому судовому засіданні зазначив про наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку зі спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачена в підготовчому судовому засіданні вказала, що вину у скоєнні злочину вона не визнає, однак, також вважає, що на цей час сплив строк притягнення її до кримінальної відповідальності. Також вказала, що в ході досудового розслідування їй не роз`яснювались підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та не запитувалась чи згодна вона на звільнення від кримінальної відповідальності з вказаних підстав.

Представник цивільного позивача в підготовче судове засідання не з`явився, не повідомивши суду причини неявки, про місце та час проведення судового засідання повідомлені судовою повісткою.

Відповідно до порядку проведення підготовчого судового засідання, визначеного КПК України, судом спочатку вирішуються питання, віднесені до стадії підготовчого судового засідання статтею 314 КПК України.

Так, зокрема, за результатами проведення підготовчого судового засідання суд має право прийняти наступні рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Як вказує ст. 315 ч. 1 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 - 4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

При вивченні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст. 212 ч. 1 КК України за обставин, зазначених в обвинувальному акті, відповідно до яких ОСОБА_4 , будучи директором ТОВ «НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс» у квітні 2012 року вирішила застосувати схему ухилення від сплати податків шляхом відображення в податковому обліку завідомо недостовірних відомостей про нібито залучення підприємств-субпідрядників при виконанні будівельно-монтажних робіт, які насправді в повному обсязі виконувались працівниками ТОВ «НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс». З цією метою ОСОБА_4 від невстановленої особи в період з квітня 2012 року по листопад 2012 року отримала податкові накладні, інші фінансово-господарські документи, оформлені від імені ТОВ «Авалон Інвест ЛТД» та ТОВ «МСВ Укрбуд», які містять недостовірні відомості щодо нібито виконання зазначеними підприємствами будівельно-монтажних послуг в якості підприємств-субпідрядників ТОВ «НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс».

Далі за версією обвинувачення ОСОБА_4 надала вказівку головному бухгалтеру ТОВ «НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс» ОСОБА_6 внести відомості до реєстру отриманих податкових накладних та відобразити в податкових деклараціях з податку на додану вартість дані податкових накладних, які містять недостовірні відомості, після чого, перебуваючи у тому ж приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, вул. 12 квітня, буд. 5/1, кв. 3, склала та надала за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку до ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя податкові декларації з податку на додану вартість у певні дні травня, червня, липня, серпня вересня, жовтня, листопаду, грудня 2012 року та 19.06.2013 року.

Таким чином, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 безпідставно занизила податкові зобов`язання з податку на додану вартість на період з квітня 2012 року по травень 2013 року на загальну суму 616493,19 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених в установленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в сумі 616493,19 гривень.

Відповідно до ст. 291 ч. 2, 4 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.

Однак, вищевказаним вимогам обвинувальний акт не відповідає у зв`язку з наступним.

Стаття 212 ч. 1 КК України передбачає відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах.

Однак, в обвинувальному акті повні та необхідні відсутні відомості щодо події кримінального правопорушення, оскільки в обвинувальному акті відсутнє зазначення місця скоєння злочину.

Відповідно до ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Єдина адреса, яка зазначена в обвинувальному акті в якості вчинення об`єктивної сторони злочину це АДРЕСА_2 . Зазначена адреса територіально не відноситься до Шевченківського району м. Запоріжжя, як і місце закінчення досудового розслідування.

Отже, з обвинувального акту неможливо встановити місце скоєння злочину, обов`язок встановлення якого прямо покладений на орган досудового розслідування, та, відповідно впевнитись у підсудності кримінального провадження саме Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

Також в обвинувальному акті відсутні відомості про те, яка особа є потерпілою у кримінальному провадженні та відомості про таку особу.

Крім того, в обвинувальному акті не викладені в достатньому та повному обсягу і обставини вчинення кримінального правопорушення, не визначений мотив скоєння злочину.

Так, в обвинувальному акті зазначено лише загальну суму коштів, які начебто не надійшли до бюджету, натомість як не вказано за які саме податкові періоди та які саме суми не були сплачені підприємством з зазначенням конкретної суми за кожен місяць.

При цьому в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_4 безпідставно занизила податкові зобов`язання з податку на додану вартість ТОВ «НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс» за період з квітня 2012 року по травень 2013 року в загальній сумі 616493,19 гривень.

Однак, при описанні дій ОСОБА_4 стороною обвинувачення не вказані підстави для включення до цього загального періоду часу з січня по квітень 2013 року включно, враховуючи, що відсутнє зазначення того, за вказаний період часу ОСОБА_4 подавались декларації з недостовірними відомостями.

Отже в обвинувальному акті містяться суперечливі відомості щодо часу вчинення окремих дій, які складають об`єктивну сторону злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а лише визначений загальний період ухилення особи від сплати податку, який суперечить викладеним обставинам.

Крім того, судом враховується наступне.

Стаття 12 ч. 2 КК України вказує, що злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція статті 212 ч. 1 КК України передбачає можливість призначення покарання за вказаний злочин у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Отже, злочин, передбачений ст. 212 ч. 1 КК України, віднесений до категорії злочинів невеликого ступеня тяжкості.

Статтею 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Як вказує ст. 284 ч. 2 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

При цьому стаття 286 ч. 2 КПК України вказує, що встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Всупереч вищевказаним нормам КПК України прокурором будь-яких вищевказаних дій, обов`язковість вчинення яких саме прокурором встановлена КПК України, не вчинено, що підтверджено відсутністю зазначення про вчинення таких процесуальних дій чи прийняття відповідних процесуальних рішень в реєстрі матеріалів досудового розслідування та поясненнями підозрюваної в судовому засіданні. Не виконавши усіх необхідних та обов`язкових дій, не з`ясувавши наявність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності та складення відповідного клопотання, не запитавши згоди підозрюваної на це, прокурором затверджено обвинувальний акт, який направлено до суду.

Крім того, з наданих до обвинувального акту документів вбачається також і те, що в ході досудового розслідування було допущено порушення права підозрюваної на захист.

Так, захисником підозрюваної ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_5 , який одночасно діє як представник цивільного відповідача ТОВ «НВО «Інтерпроектмонтажбудсервіс».

Відповідно до ст. 78 КПК України захисником, представником не має права бути особа, яка брала участь у цьому ж кримінальному провадженні як слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, експерт, спеціаліст, перекладач.

Між тим, слідчим одночасно по кримінальному провадженню одна і та сама особа допущені і в якості захисника, і в якості представника цивільного відповідача, хоча підозрюваний та цивільний відповідач є різними особами.

Як вказує ч. 3 п. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, існують істотні перешкоди для призначення кримінального провадження до розгляду, тож є підстави для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. 314, 392, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , звинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ст. 212 ч. 1 КК України, повернути прокурору прокуратури Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.

Суддя ОСОБА_1