справа № 208/3243/15-к
№ провадження 1-кп/208/320/15
ВИРОК
Іменем України
01 жовтня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, маючого професійно технічну освіту, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
19.05.2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.164 КК України до 100 годин громадських робіт
у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст.164 КК України,
суд -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 грудня 2003 року, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини не оподаткованого мінімуму прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 27.11.2003 року, щомісячно, до досягнення ним повноліття, на користь матері ОСОБА_5 .
Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про свій обов`язок щодо утримання дитини шляхом виплати аліментів, будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність 02.11.2010 року за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), діючи умисно, вдався до ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів.
Так, в період часу з 01.04.2014 року по 01.04.2015 року ОСОБА_4 працював у приватних осіб за усною домовленістю, виконуючи тимчасові роботи і маючи заробіток в середньому близько 1000 гривень за місяць, аліменти добровільно не сплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в службу зайнятості населення міста Дніпродзержинська з питання працевлаштування не звертався, вихованням дитини не займався і допустив заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 10 257 гривень 00 копійок.
Відповідно до довідки про заборгованість по аліментам на боржника ОСОБА_4 , наданою Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, ОСОБА_4 , повинен сплачувати аліменти в наступному розмірі: з 01.04.2014 року по 01.07.2014 року в розмірі 820,00 гривень щомісячно, з 01.07.2014 року по 01.01.2015 року в розмірі 860,00 гривень щомісячно, з 01.01.2015 року по 01.04.2015 року в розмірі 879,00 гривень щомісячно, але не зробив ні єдиної виплати в рахунок аліментів.
Таким чином, ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати аліментів за період часу з 01.04.2014 року по 01.04.2015 року, в зв`язку з чим допустивши заборгованість зі сплати аліментів в сукупності 12 місяців, або у твердій грошовій сумі 10 257 гривень 00 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнаючи свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в повному обсязі, визнав обставини вчинення даного злочину, зазначив при цьому, що в період часу з 01.04.2014 року по 01.04.2015 року, він дійсно не виплачував аліменти на утримання сина, які повинен сплачувати за рішення суду, а також визнав суму заборгованості по аліментам, а саме 10 257 грн., яка утворилась у зв`язку з невиплатою ним аліментів в зазначений період часу.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду наступне:
З 1996 року по 2003 рік вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 та мають спільну дитину сина ОСОБА_7 , 2000 року народження. Згідно рішення суду, ОСОБА_4 зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7 . Між тим, починаючи з квітня 2014 року обвинувачений аліменти не сплачує, у зв`язку з чим уторилась заборгованість загальною сумою 10 257 грн.
Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.
Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/ доведена, а його дії слід правильно кваліфікувати за ч.2 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою раніше судимою за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, пов`язане з обмеженням волі.
В той же час суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без відбуття покарання, призначеного ОСОБА_4 , встановивши ОСОБА_4 випробувальний термін.
Суд вважає, що таке покарання буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нового злочину.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 164 КК України у вигляді обмеження волі строком на два роки.
У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду, встановивши обвинуваченому ОСОБА_4 випробувальний термін один рік.
Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період випробувального терміну повідомляти в кримінальну виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1