Справа № 635/7181/15-к
Провадження № 1-В/635/607/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Хролівського виправного центру (№ 140) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , судимого 24.10.2003 року Первомайським міськрайонним судом Харківської обл.,за ст. 296 ч. 3, 75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, 18.06.2004 року Первомайським міськрайонним судом Харківської обл.,

за ст. 186 ч. 1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 22.12.2005 року умовно-достроково строком на 7 місяців 12 днів із Первомайської виправної колонії (№ 117), 06.03.2006 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області, за ст. 144 ч. 1 КК України у вигляді штрафу 1118 грн., 05.09.2007 року Первомайським міськрайонним судом Харківської обл., за ст. 296 ч. 3, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, Засудженого: 26.06.2012 року Первомайським міськрайонним судом Харківської обл., за ст. 187 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі.

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

УСТАНОВИВ:

до Харківського районного суду Харківської області подано клопотання засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання у Хролівському виправному центрі (№ 140). В своєму клопотанні засуджений просить суд замінити йому невідбуту частину покарання у вигляді обмеження волі на більш м`яке в зв`язку із тим, що він став на шлях виправлення і відбув встановлену законом частину покарання.

В судовому засіданні засуджений підтримав свої вимоги, пояснивши, що він твердо став на шлях виправлення, його мати, яка зареєстрована приватним підприємцем гарантує його працевлаштування, в зв`язку із чим до нього може бути застосовано положення ст. 82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Представник Хролівського виправного центру просив суд клопотання задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність до цього підстав.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані засуджений матеріали, а також матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховується з 02.12.2011 року.

Засуджений оскаржив зазначений вирок, однак ухвалою апеляційного суду Харківської області вирок залишений без змін

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду Харківської області від 30.07.2014 року засудженому ОСОБА_5 замінена невідбута частина покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі в 2 роки 4 міс. 2 дня.

Наданою характеристикою на засудженого ОСОБА_5 від 12.10.2015 року підтверджується, що у Хролівському виправленому центрі (№ 140) він відбуває покарання з 24.04.2015 року і зарекомендував себе з позитивної сторони, став на шлях виправлення, в зв`язку із чим до нього можливе застосування ст. 82 КК України.

Проте вивчивши матеріали особової справи судом встановлені інші обставини, що не знайшли свого відображення в наданій характеристиці, що ставить під сумнів об`єктивність характеристики та обґрунтованість висновку про можливість застосування до засудженого положень ст. 82 КК України.

При вирішенні питання про обґрунтованість клопотання засудженого суд виходить із того, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є окремим видом заохочення засуджених, що відбувають покарання у вигляді обмеження волі. Такий висновок суду ґрунтується на положенні ч. 2 ст. 67 Кримінально-виконавчого кодексу України (надалі по тексту КВК України), якою зазначено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Порядок застосування такого виду заохочення визначений ст. 69 КВК України, відповідно до якої заходи заохочення і стягнення накладаються письмово і усно та відображаються в особовій справі засудженого , а при заохоченні до засудженого застосовується один захід заохочення. Крім того, частиною 3 ст. 154 КВК України передбачено, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Як свідчать матеріали особової справи, про що не зазначено у наданій характеристиці, у 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 розглядалось клопотання про його умовно-дострокове звільнення і ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 21 квітня 2015 року ОСОБА_5 звільнено умовно-достроково від відбування покарання на невідбуту частину покарання в 1 рік шість місяців та 26 днів обмеження волі, проте ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року така ухвала суду першої інстанції скасована, в задоволенні подання адміністрації Балаклійського виправного центру (№ 106)про умовно-дострокове звільнення відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і в цьому випадку після фактичного відбуття засудженим половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як зазначалось судом, такий вид заохочення застосовується у встановленому законом порядку, тобто за поданням адміністрації установи, в якій засуджений відбуває покарання, що зазвичай вирішується на сумісному засіданні комісії установи відбування покарання та спостережної ради місцевої державної адміністрації. Такого подання із висновком про те, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення і заслуговує на застосування до нього такого виду заохочення як заміна невідбутої частини покарання більш м`яким Харківському районному суду не надано. Надання при цьому лише характеристики на засудженого з аналогічним висновком, на думку суду є недостатньою підставою для застосування заохочення. Крім того, хоча і ст. 539 КПК України зазначає, що питання, пов`язані із виконанням вироку можуть розглядатися на підставі клопотання засудженого, але законом прямо не передбачено застосування до засудженого заходів заохочення тільки за його клопотанням і що звернення засудженого до суду позбавляє його обов`язку довести перед судом своє виправлення.

Суд також зобов`язаний врахувати положення ч. 7. ст. 154 КК України, якою зазначено, що у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову. На думку суду, суть цієї норми полягає в тому, що якщо судом відмовлено щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким то передбачено, що після прийняття одного із зазначених рішень, протягом встановленого законом строку не може бути задоволено подання, або клопотання як про умовно дострокове звільнення, так і про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки підставою для застосування до засуджених положень ст. ст. 81, 82 КК України однаково враховується поведінка засудженого, який або став на шлях виправлення, або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Аналізуючи поведінку засудженого за весь час відбування покарання суд встановив, що заохочення щодо засудженого застосовувались шість разів, останній раз 26.06.2015 року. Крім того, ОСОБА_5 мав дві догани, що у встановленому законом порядку зняті та погашені. При цьому на засіданні комісії Харківської виправної колонії № 43 30.08.2013 року зроблено висновок про те, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, що підтверджується складеними характеристиками на той період.

Слід також врахувати, що ухвалою апеляційної інстанції від 16 червня 2015 року визнано недостатність фактів, що свідчать про виправлення засудженого ОСОБА_5 , а матеріали його особової справи не містять ніяких додаткових об`єктивних даних про те, що він став на шлях виправлення. Не надано доказів, яка саме виховна робота із засудженим проведена в період з червня 2015 року і до звернення його до суду, які саме позитивні результати такої роботи досягнуті, план виховної роботи із засудженим суду не представлений, поведінка засудженого за цей період матеріалами особової справи не висвітлена. При цьому лише одне заохочення у червні 2015 року в даному випадку є недостатнім для висновку про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Підсумовуючи наведене суд вважає, що засуджений не довів суду, що він став на шлях виправлення, оскільки висновку комісії адміністрації установи виконання покарання та спостережної ради місцевої адміністрації суду не надано і таке питання у встановленому законом порядку не розглядалось, єдиної позитивної характеристики, складеної одноособово інспектором ГСВПР і затвердженої начальником установи для цього недостатньо, клопотання засудженого само по собі не є підставою для застосування до нього заходів заохочення всупереч волі адміністрації установи виконання покарань та спостережної ради місцевої державної адміністрації без достатніх на то об`єктивних підстав. Крім того, враховуючи, що суд відмовив у застосуванні до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення, то слід вважати, що протягом року до такого засудженого не може бути розглянуто можливість не тільки повторно питання про умовно-дострокове звільнення, а і не може бути розглянуто питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким. Факт того, що ОСОБА_5 після відмови йому в умовно-достроковому звільненні у червні 2015 року став після цього на шлях виправлення суд вважає недоведеним за відсутністю об`єктивних даних його поведінки в зазначений період, яких є незначним і становить лише біля 3 місяців, що обґрунтовано свідчить про те, що за такий короткий період висновок окремого працівника виправного центру, викладений в характеристиці є суб`єктивним, передчасним та таким, що не ґрунтуєтсья на об`єктивних даних.

Таким чином, суд встановив відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 передбаченого ст. 82 КК України заходу заохочення у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким і відмовляє в задоволенні клопотання засудженого з цього приводу.

Керуючись ст. ст. 537-539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя: ОСОБА_1