Справа №195/1456/15-к
1-кп/195/142/15 В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2015 року смт.Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до умов зазначеної угоди потерпілий та обвинувачений у даному кримінальному провадженні на підставі ст.ст.468,469,471 КПК України дійшли згоди на примирення, виклавши у ній формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України, зазначивши, що угода є добровільною. Також, сторони угоди узгодили міру призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України - у вигляді 80 годин громадським робіт.
Також сторони угоди визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він з потерпілим 22 жовтня 2015 року дійшли угоди про примирення. При цьому зазначив, що під час укладення угоди він діяв добровільно, йому відомі права, надані законом, а також наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним та зазначив, що згоден з визначеним видом покарання, який узгоджений в угоді.
За таких обставин, ОСОБА_4 , посилаючись на добровільність своїх дій, просить суд затвердити угоду.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення, укладеної 22.10.2015 року між потерпілим та обвинуваченим.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні також просить суд затвердити вказану угоду, при цьому зазначив, що наслідки укладення такої угоди йому роз`яснені та зрозумілі.
Заслухавши осіб, які беруть участь у судовому засіданні, вивчивши зміст дослідженої угоди про примирення, суд встановив наступне.
Зі змісту статті 468 КПК України випливає, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Відповідно до ч.3 ст.469 зазначеного Кодексу угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, щодо злочинів середньої тяжкості та злочинів невеликої тяжкості.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за крадіжку, яку відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості. За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.469 КПК України сторони мають право в рамках наданих їм процесуальних прав укласти угоду про примирення.
У судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України, а саме в угоді про примирення зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. Крім того, в угоді зазначені дата її укладення та вона скріплена особистими підписами сторін.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 зазначеного Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Разом з цим, обвинувачений наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження судом даної угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України та на її затвердженні наполягала.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Суд вважає доведеним, що обвинувачений спричинив вищевказаний злочин, тому його дії кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна /крадіжка/.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України суд визнає визнання останнім своєї вини та щире каяття.
На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст.370,374,473-476 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.
Копію вироку вручити засудженому, потерпілій та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1 05.11.2015