Справа № 11а-918/2010 Головуючий у І інстанції: Бучківська В.Л.
Категорія ст. 191 ч.1 КК України Доповідач: Макойда З.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Макойди З.М.

суддів - Тенюха В.П., Танечника І.І.

з участю прокурора - Гнатіва Я.І.

з участю захисника - ОСОБА_1

з участю засудженої - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_2 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2010 року, -

встановила:

Цим вироком :

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, українку, ІНФОРМАЦІЯ_3, заміжня, не працюючу, жительку м. Стрия, вул. Галицька 11/46, раніше не судиму, -

Засуджено за ч.1 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять ) грн.

Запобіжний захід засудженій до вступу вироку в законну силу залишено підписку про невиїзд.

За вироком суду ОСОБА_2 працюючи на посаді завідувача бібліотекою Стрийської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 7, будучи згідно з п. 5.2 Інструкції про посадові обовязки завідувача бібліотекою ШЗС № 7 матеріально відповідальною у разі нестачі, втрат чи псування книг, прийнятих на збереження на підставі типового договору про повну матеріальну відповідальність від 23.01.2003 р., неналежно виконуючи посадові обовязки, впродовж 2007-2010 років здійснювала видачу книг без відповідних записів, які в подальшому не були повернуті, внаслідок чого розтратила ввірені їй на зберігання книги в кількості 439 штук на суму 3916 грн. 84 коп., що підтверджується актом інвентаризації ( переобліку ) фонду бібліотеки від 29.07.2010 року.

В апеляції засуджена ОСОБА_2 просить скасувати вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2010 року та повернути справу на новий судовий розгляд. Вважає, що даний вирок не відповідає вимогам ст.ст. 323, 324 КПК України, оскільки судом не взято до уваги те, що вона не проявляла халатність і повинна нести лише матеріальну відповідальність на підставі ст. 134 КЗпП України.

На апеляцію засудженої ОСОБА_2 державним обвинувачем Марушієм А.О. подано заперечення, в якому він зазначає, що апеляція засудженої підлягає відхиленню, оскільки, при розгляді даної справи в суді було зібрано достатні дані та докази, які вказують на вчинення нею злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, а саме підтверджується матеріалами кримінальної справи та власним визнанням підсудної вини у вчиненні саме даного злочину, відшкодуванням нею спричинених збитків в розмірі 3916,84 грн.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. Засуджена ОСОБА_2 не заперечила проти визнання недоцільності дослідження доказів по вчиненню злочину, повністю визнала вину у вчиненні даного злочину та не заперечувала обставин вчинення нею даного злочину.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Вислухавши доповідача, думку прокурора про залишення вироку без змін, пояснення засудженої ОСОБА_2, яка підтримала свою апеляцію, захисника ОСОБА_1 який підтримав апеляцію ОСОБА_2, вивчивши матеріали кримінальної справи та дослідивши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

В процесі розгляду справи державний обвинувач заявив, що оскільки підсудна визнає вину, то слід обмежитись її допитом, а дослідження інших доказів не проводити.

В судовому засіданні засуджена вину у вчиненні злочину визнала повністю і пояснила, що на посаді завідувача бібліотекою ЗОШ № 7 м. Стрия, вона працювала з 01.02.2002 року, а 23.01.2003 року з нею було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. В її посадові обовязки входило : прийом літератури у бібліотеку, прийом та видача літератури учням школи та вчителям. В період з 15.06.2010 року по 29.07.2010 року на підставі наказу директора школи ОСОБА_3 в бібліотечному фонді школи було проведено інвентаризацію товаро-матеріальних цінностей та виявлено недостачу 439 книжок на загальну суму 3916,84 грн. Вину за вчинення недостачі вона визнала, і 3 серпня 2010 року повністю відшкодувала заподіяні нею збитки. Дану недостачу пояснює тим, що вона не зобовязувала учнів повертати книги, які вона їм видавала попередньо не ставила відповідні відмітки у відповідних картках обліку при видачі книг. У вчиненому розкаюється, активно сприяла розкриттю злочину, шкоду відшкодувала, просить суворо не карати.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 30 вересня 2010 року засуджена пояснила, що зміст статті 299 КПК України їй зрозуміло і вона згідна на те, щоб суд обмежився її допитом без дослідження інших доказів по справі.

Відповідно до ч.3 ст. 299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. Засуджена ОСОБА_2 не заперечила проти цього та просила розгляд справи обмежитись без дослідження інших доказів.

Судом першої інстанції розяснено засудженій, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному суді.

Судом обмежено дослідження доказів допитом засудженої та дослідженням тих матеріалів кримінальної справи, що характеризують її особу.

Враховуючи апеляцію засудженої ОСОБА_2 В,К. колегія суддів вважає, що таку слід розглядати не дивлячись на спрощений порядок дослідження доказів, оскільки остання в апеляції заперечила свою вину.

Суд першої інстанції правильно встановив факт ОСОБА_2 розтрати чужого майна, яке було ввірене особі, а відтак кваліфікація дій за ст. 191 ч. 1 КК України є вірною.

Призначене покарання засудженій ОСОБА_2 відповідає вимогам ст. 65 КК України і підстав змінювати його немає.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2010 року є законним, обґрунтованим та винесений у відповідності до вимог чинного законодавства.

Підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК Кураїни, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженої ОСОБА_2 залишити без задоволення а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2010 року щодо неї без змін.

Головуючий :

Судді :