Справа № 466/4291/15-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/707/15 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Чабарівка Гусятинського району Тернопільської області,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2013 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України на чотири роки один місяць позбавлення волі.

Вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 серпня 2013 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття ОСОБА_6 покарання 24 лютого 2013 року; кінець строку відбуття покарання 24 серпня 2017 року.

Адміністрація Личаківськогої виправної колонії №30 управління ДПтС України у Львівській області та спостережна комісія при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради звернулися до Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 покликаючись на те, що він відбув 1/2 строку покарання, встановлений порядок відбування покарання не порушував, заохочувався.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року відмовлено в задоволенні подання адміністрації Личаківської виправної колонії (№30) та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

На ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу змінити у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі, та задоволити клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким обмеженням волі. Вважає судове рішення незаконним й покликається на такі доводи: з часу перебування у виправній колонії він сумлінною працею та поведінкою довів своє виправлення; на даний час працює днювальним відділу нагляду й безпеки установи; отримав два заохочення (а не одне, як стверджував суд) за сумлінне ставлення до праці, хорошу поведінку та дотримання режиму перебування в установі; заходів стягнення не має; всупереч ст. 88 КПК України суд безпідставно покликався на наявність у нього попередніх судимостей та звільнення; ним не сплачені судові витрати у кримінальній справі, оскільки відбувається значне скорочення виробництва, а нарахована заробітна плата є мізерною.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність ухвали суду, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Необхідною умовою застосування положень ст. 82 КК України є те, що зразкова поведінка засудженого і його сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

За змістом ст. 82 КК України заміна особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбутої частини покарання більш м`яким після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні клопотання щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував особу засудженого (який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше звільнявся умовно-достроково від відбування покарання й невідбуте покарання йому замінювалось більш м`яким, звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, однак продовжував вчиняти злочини, на даний час засуджений та відбуває покарання за тяжкі злочини, вчинені в період іспитового строку), і дійшов правильного висновку про недоведеність успішності процесу виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги засудженого про незаконність судового рішення, неврахування судом першої інстанції наявності в нього заохочень та відсутності стягнень, його участі у суспільно-корисній праці, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, такі дані були в розпорядженні суду при розгляді клопотання по суті й досліджувались судом, а викладені в ухвалі суду висновки зроблені на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності.

Те, що за весь період відбування покарання до засудженого протягом п`яти місяців (08 липня та 28 листопада 2014 року) були застосовані два види заохочень, є недостатнім підтвердженням можливості продовження процесу виправлення за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Твердження засудженого про недотримання судом вимог ст. 88 КПК України є безпідставним, так як положення даної норми передбачають недопустимість доказів та відомостей, які стосуються особи підозрюваного, обвинуваченого, на підтвердження винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

У той же час дані щодо притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності правильно наведені в ухвалі суду для характеристики особи засудженого, яка враховується при вирішенні питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Колегія суддів зауважує, що в резолютивній частині ухвали суду замість "клопотання" зазначено про задоволення "подання" адміністрації Личаківської виправної колонії (№30), що є опискою, яка підлягає усуненню в порядку ст. 379 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`якимзасудженому ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Рекомендувати Шевченківському районному суду м. Львова в порядку ст. 379 КПК України в резолютивній частині ухвали виправити описку, зазначивши про відмову у задоволенні "клопотання" адміністрації Личаківської виправної колонії (№30).

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .