Справа № 159/1/16-к
Провадження № 1-кп/159/27/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000909 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, одруженого, працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 , близько 20 години 25 хвилин, 28 липня 2015 року, керуючи технічно справним автобусом марки «МАN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 45 км/год в м. Ковель по вул. Варшавська, яка відноситься до автомобільної дороги зі сполученням Київ-Ковель-Держкордон на 442 км, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, а саме п. 2.3 б) ПДР України, який зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, неправильно оцінивши дорожню ситуацію, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, однак легковажно розраховуючи на їх запобігання, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку на даній ділянці дороги, в момент виявлення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п.12.3 ПДР України та здійснив наїзд на потерпілого велосипедиста ОСОБА_6 , який переїжджав проїзну частину зліва направо відносно його руху.

Внаслідок вище вказаних порушень ПДР України сталась дана дорожньо-транспортна пригода, в ході якої малолітній потерпілий, ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа (лінійний перелом правої потиличної кістки), забою головного мозку з гострою епідуральною гематомою потиличної та скроневої долей справа, субкон`юктивального крововиливу та підшкірної гематоми правого ока, забійних саден чола, правого плеча та нижніх кінцівок, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження визнав повністю, підтвердивши обставини скоєння злочину відповідно до пред`явленого обвинувачення та показав, що дійсно 28 липня 2015 року, після 20 години вечора, управляючи автобусом «МАN» в м. Ковелі на перехресті вулиць Варшавської та Володимирської, рухаючись зі швидкістю біля 45 км/год через неуважність допустив наїзд на малолітнього велосипедиста, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження.

В скоєному щиро розкаюється та просить суд при визначенні покарання врахувати його сімейний стан, а також ту обставину, що управління транспортним засобом є його єдиним джерелом доходів.

Крім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину повністю доведено зібраними та дослідженими в судовому засіданні об`єктивними доказами і зокрема:

- показаннями малолітнього потерпілого та його законного представника ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні ствердила, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28.07.2015 року за участю обвинуваченого її малолітній син отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вона також ствердила, що заподіяну їй шкоду відшкодовано в повному обсязі, а тому з цих підстав вона претензій до обвинуваченого не має та просила суд його суворо не карати.

- протоколом огляду місця події відповідно до якого дорожньо-транспортна пригода сталась в м. Ковелі на перехресті вулиць Варшавської та Володимирської, на автодорозі Київ-Ковель-Держкордон, в результаті якої автобус «МАN» скоїв наїзд на велосипедиста.

- про механічні пошкодження автобуса «МАN» та велосипеда свідчать протоколи огляду транспортного засобу та велосипеда.

- за висновком судово-медичної експертизи малолітньому потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

- висновком судової авто-технічної експертизи підтверджено, що в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, водій автобуса «МАN» повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України, тобто повинен був у момент виявлення велосипедиста ОСОБА_6 по проїзній частині, в напрямку смуги руху його автобуса негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, при цьому водій автобуса мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста шляхом застосування екстренного гальмування з моменту виявлення небезпеки для руху.

Таким чином суд приходить до висновку про доведеність факту скоєння обвинуваченим вказаного злочину і вірність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, так як дана дорожньо-транспортна пригода та її наслідки перебувають в прямому причинному зв`язку з порушенням обвинуваченим ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 Постанови Пленому Верховного суду України від 23 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільно небезпечності вчиненого злочину суд повинен виходити із сукупності всіх обсавин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з роз`ясненнями наведеними у Постанові Пленуму Верховного суду України № 14, від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень Правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до цього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує те, що злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до категорії необережних і є тяжким.

Обтяжуючих покарань обставин суд не знаходить.

З врахуванням пом`якшуючих покарання обставин і зокрема:

- скоєння злочину вперше,

- визнання своєї вини та щире каяття в скоєному,

- добровільне відшкодування заподіяної шкоди, суд приходить до висновку про можливість та достатність призначення обвинуваченому покарання не поєднаного з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України в мінімальних розмірах.

Суд при цьому враховує також, що обвинувачений має постійне місце проживання, за місцем якого характеризується виключно з позитивної сторони, фактично на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей від першого шлюбу та вагітна дружина за повторним шлюбом, його ставлення до скоєного, а також позицію потерпілої, щодо покарання обвинуваченого не поєднаного з позбавленням волі.

З наведених вище підстав, суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Поряд з цим враховуючи, що управління транспортними засобами фактично є його єдиним джерелом доходів.

На переконання суду, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Прокурором по справі заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області та Департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації понесених витрат на лікування потерпілого від злочину у Ковельському МТМО та Волинському обласному дитячому територіальному медичному об`єднанні відповідно в сумі 249 грн. 34 коп. та 2887 грн. 62 коп.

Заявлені позовні вимоги та визнані обвинуваченим є підставними та підлягають задоволенню в повному обсязі як обґрунтовані та підтверджені бухгалтерськими документами.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати пов`язані з проведенням авто-технічної експертизи в сумі 736 грн. 56 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнити від призначеного судом основного покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися для реєстрації в ці органи, а також повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області (отримувач: місцевий бюджет м. Ковеля, назва рахунку: Ковельське УК м. Ковель, код платежу 24060300, р/р 0004 в ГУДКС України у Волинській області, МФО 803014, код банку 37788874) 249 грн. 34 коп. та Департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації (отримувач: Обласний бюджет Волинської області, , код платежу 24060300, р/р 0001 в ГУДКС у Волинській області, МФО 803014, призначення платежу: інші надходження (відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину) 2887 грн. 62 коп.

Речові докази, а саме автобус марки «МАN 11.230» д.р.н. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 залишити у власності останнього, а велосипед, іноземного виробництва, червоного кольору, який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримування Ковельського ВП - передати законному представнику потерпілого ОСОБА_7 .

Витрати, пов`язанні з проведенням авто-технічної експертизи в сумі 736 грн. 56 коп. стягнути з засудженого на рахунок Ковельського ВП, код класифікації доходів: 24060300 «Інші надходження», отримувач коштів: УК у м. Ковельському р-ні 24060300, номер рахунку отримувача: 0004, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ отримувача: 37788874, Банк отримувача ГУДКСУ у Волинській області, код банку отримувача 803014.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1