УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №286/3487/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст.185 ч.2, 121 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2016 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого,
на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 12 листопада 2015 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.2, 121 ч.1 КК України, -
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та просить призначити йому більш м`яке покарання. Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що потерпілий ОСОБА_9 до нього будь-яких претензій не має та в судовому засіданні просив суд не призначати суворе покарання. Крім того, вказує що він щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв органам досудового розслідування розкривати вчиненні ним кримінальні правопорушення.
Крім того, в своїх доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_6 просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання згідно вимог ст.72 КК України.
Згідно вироку Овруцького районного суду Житомирської області, суд визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.2, 121 ч.1 КК України і призначив йому покарання за ст.185 ч.2 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.1 ст.121 у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання до відбування у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Овруцького районного суду від 03.07.2015 року і визначено остаточне покарання до відбування у виді 6 років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою у залі суду.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 постановлено рахувати з 12.11.2015 року.
Речовий доказ багажник від велосипеду, педаль, металевий ключ, футболку, кофту, ніж, шматок матрацу, - постановлено знищити, велосипед «Ардіс», велосипед «Ардіс», мобільний телефон, - залишено власникам, таблицю до протоколу огляду місця події та таблицю до висновку дактилоскопічної експертизи , - вирішено залишити в матеріалах справи.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 797,94 грн.
За змістом вироку 26.06.2015 близько 15 години в м. Овруч по вул. Радянській на території центрального парку ОСОБА_6 повторно з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, з лавки таємно викрав належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Nokia 130» вартістю 503 грн., в якому (телефоні) знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 17 грн., після чого ОСОБА_6 покинув територію парку та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Крім цього, 09.07.2015 близько 23 год. 30 хв. в приміщенні веранди будинку АДРЕСА_2 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 навмисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, лезом ножа наніс ОСОБА_11 удар в область задньої лівої частини грудної клітки, в результаті чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани ділянки 8-го міжребер`я по задній пахвовій лінії лівої половини грудної клітки лінії з ушкодженням очеревини, заочеревинного простору діафрагми грудної клітки, які ускладнились розвитком малого гемоперітонеуму (кров в черевній порожнині) та заочеревинною гематомою, які відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.
В подальшому, 09.08.2015 року близько 13 години 30 хвилин в АДРЕСА_3 , перебуваючи біля приміщення Свято-Василівського собору, ОСОБА_6 , повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно викрав належний ОСОБА_12 велосипед марки «Ардіс» вартістю 986 гривень, який (велосипед) знаходився біля огорожі собору, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.
05.09.2015 року близько 01 години в АДРЕСА_4 , перебуваючи в домогосподарстві ОСОБА_13 , ОСОБА_6 повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно викрав належний ОСОБА_14 велосипед марки «Ардіс» вартістю 963 гривень, який (велосипед) знаходився на подвір`ї вказаного домогосподарства, в результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.
Також, 09.09.2015 року близько 23 години в АДРЕСА_5 ОСОБА_6 повторно з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, з під`їзду вказаного будинку таємно викрав належний ОСОБА_15 велосипед марки «Аіст» вартістю 808 грн., чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги в частині вирішення питання призначеного покарання, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його визнано винним та кваліфікація його неправомірних дій за ст.185 ч.2, ст.121 ч.1 КК України відповідають фактичним обставинам справи, зазначеним у вироку, ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку й досліджених у судовому засіданні доказах.
В цій частині вирок суду першої інстанції ніким з можливих апелянтів не оспорюється.
Що ж стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то як вбачається з вироку, суд першої інстанції, при призначенні покарання відповідно до вимог ст.65 КК України достатньою мірою врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які є злочинами середньої тяжкості та тяжким, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, не працює, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілих, а також те що останній раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став та знов вчинив умисні кримінальні правопорушення під час відбування іспитового строку, з огляду на що, на думку апеляційного суду, дійшов обґрунтованого висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив останньому покарання співмірне вчиненим кримінальним правопорушенням та необхідне для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_6 раніше вже неодноразово судимий та під час іспитового строку, не виправдавши довіру, покладену на нього з боку держави, знову вчинив нові кримінальні правопорушення, одне з яких є тяжким.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за вчиненні кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.185 ч.2, 121 ч.1 КК України призначив покарання в межах санкції зазначених законів та на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків приєднав до призначеного покарання лише частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд підстав вважати це покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, навіть з огляду на обставини, зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого, та підстав призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, про що йдеться в його апеляційній скарзі, не вбачає.
Разом з тим, апеляційний суд вважає за правильне, на підставі ст.72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 12.11.2015 року по 15.02.2016 року включно із розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 12 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 , без змін.
На підставі ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 12.11.2015 року по 15.02.2016 року включно із розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційним судом Житомирської області.

Судді: