Справа № 302/792/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2013смт. Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Гайдур А.Ю.,

при секретарі Царь О.В.,

з участю: прокурора Савка В.Ю.,

обвинувачений ОСОБА_1,

потерпілий: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт.Міжгір'ї кримінальне провадження № 0000282 про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, 1372, Міжгірського району, Закарпатської області, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 05.05.2013 р. о 20 годині 30 хвилин керуючи технічно справним транспортним засобом (легковим автомобілем) марки «Skoda Fabia», сірого кольору, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по центральній вулиці в с. Синевирська Поляна, Міжгірського району, Закарпатської області, в напрямку с. Синевир, навпроти будинку № 209, в денний час доби, грубо порушуючи вимоги п.п. 11.3, 10.1, та 12.1 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням автомобіля, не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, не врахував, що водії зустрічного напрямку мають перевагу, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в той час, в зустрічному напрямку, їхав мотоцикл НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, де допустив зіткнення з даним мотоциклом. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла НОМЕР_2 ОСОБА_2, отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 154 від 27.06.2013 року тілесні ушкодження: полі травма, ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом середньої третини правої променевої кістки із зміщенням та вивихом голівки ліктьової кістки (перелом Голеаці). Закртий перелом 5 пясної кістки лівої та правої кисті без зміщення, які потягли за собою розлад здоровя вище 21 дня і по цій ознаці, на підставі п.п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Водій ОСОБА_1 грубо порушив вимоги:

- п. 10.1 ПДРУ - перед будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п. 11.3 ПДРУ - на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

- п. 12.1 ПДРУ - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Невиконання водієм ОСОБА_1 пунктів11.3, 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному звязку з наслідками ДТП внаслідок якої потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України за кваліфікуючою ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

15 липня 2013 року між підозрюваним ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2, була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_1 визнає свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України , підозрюваний ОСОБА_1 та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести підозрюваний, а саме відповідно до ч. 1 ст.286 КК України покарання у вигляді штрафу двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами. Крім цього даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпілий ОСОБА_2І суду пояснив, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_1 будь-якого характеру він не має, зазначену угоду укладав добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Також просив затвердити зазначену угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, який проти затвердження угоди не заперечував, потерпілого, обвинуваченого, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

При цьому судом з'ясовано, що підозрюваний ОСОБА_1 цілком розуміє права визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом також з'ясовано, що потерпілий ОСОБА_2 цілком розуміє наслідки затвердження угоди передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання підозрюваним взятих на себе зобов'язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того суд бере до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такою, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі підозрюваного.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілим, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілого, яким зрозумілі наслідки затвердження угоди, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 15 липня 2013 року, укладеної між потерпілим та обвинуваченим по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 в ході досудового розслідування не обирався.

Цивільного позову, процесуальних витрат немає.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення від 15 липня 2013 року між обвинуваченим ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України і призначення ОСОБА_1 узгодженої сторонами міри покарання.

ОСОБА_1 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Розяснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення, потерпілий чи прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Речові докази:

-автомобіль НОМЕР_3, який зберігається у ОСОБА_1, залишити володільцю ОСОБА_1;

-мотоцикл НОМЕР_2 , який зберігається у ОСОБА_2, залишити володільцю ОСОБА_2.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 не обирався.

Цивільного позову, процесуальних витрат немає.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Міжгірський районний суд з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_3