Провадження № 1-кс/554/5515/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Машівка, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, по матеріалам досудового розслідування № 0002225, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2015 року слідчий СВ СУ УМВС України в Полтавській області звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. В клопотанні орган досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.

16.08.2015 року близько 02.00 год., невідомі особи, перебуваючи поблизу будинку № 34/24 по вул. Г. Сталінграду в м. Полтава, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_7 , завдавши останньому матеріального збитку.

При виїзді на місце пригоди слідчо-оперативної групи Октябрського РВ ПМУ встановлено, що 16.08.2015 року близько 02.00 год., невідомі особи, перебуваючи поблизу будинку № 34/24 по вул. Г. Сталінграду в м. Полтава, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_7 , завдавши останньому матеріального збитку на загальну суму 10 420 грн.

За вказаним фактом 16.08.2015 р. слідчим відділом Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002225 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , 16.08.2015 року, близько 02.00 години, перебуваючи поблизу будинку № 34/24 по вул. Г. Сталінграду в м. Полтава, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_7 , а саме: мобільним телефоном марки «LG», вартістю, зі слів потерпілого, 5 000 грн., каблучкою з металу сірого кольору вартістю, зі слів потерпілого, 3 400 грн., грошовими коштами в сумі 620 грн., годинником марки «Спутник», вартістю, зі слів потерпілого, 1 400 грн., чим завдав останньому матеріального збитку на загальну суму 10 420 грн.

Таким чином своїми умисними діями, які у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України.

31.08.2015 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, прохав його задовольнити з підстав, що у ньому наведені, також наголошував на наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 , клопотання підтримав, прохав його задовольнити з підстав, що у ньому наведені, наголосивши на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зазначив, що підозрюваний може переховуватись від слідства та впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наголосив на тому, що у підозрюваного є постійне місце проживання, проживає разом з працюючою матір`ю, має міцні соціальні зв`язки, належну процесуальну поведінку, постійно з`являється за викликом до слідчого, неофіційно працює вантажником. Також наголосив на тому, що в слідчому ізоляторі в підозрюваного буде більше можливості спілкуватися з іншими фігурантами по даному кримінальному провадженню.

Підозрюваний ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнає та просить суд не застосовувати до нього запобіжного заходу у виді взяття під варту .

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „ Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні сторонами кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Так, вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 ( а. с. 5, 13-14 );

-показами підозрюваного ОСОБА_5 ( а. с. 8-10 );

-показами свідка ОСОБА_12 ( а. с. 11-12);

-показами підозрюваного ОСОБА_10 ( а. с.19-20 );

-показами підозрюваного ОСОБА_9 ( а. с. 15);

-показами ОСОБА_8 ( а. с. 21-23 );

-показами ОСОБА_11 ( а.с. 24 ).

Наявно достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років, що вказує на те, що перебуваючи на свободі він може вчиняти нові кримінальні правопорушення з метою отримання засобів на існування, переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також, зважаючи на досить сувору міру покарання, яка передбачена за вказаний злочин, може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Враховуючи, що було вчинено тяжкий злочин, із застосуванням насильства, що виразилось у нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, слідчий суддя вважає неможливим застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави.

Одночасно, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує доведеність на даний момент стороною обвинувачення наявності обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, а відтак вважаю за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під варто ю в Полтавській установі виконання покарань № 23 УДПТС України в Полтавській області у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, який обчислювати у відповідності до приписів ст. 209 КПК України з 19 год. 00 хв. 01.09.2015 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 31.10.2015 року, до 19 год. 00 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1