154/3564/15
1-кп/154/392/15

ВИРОК
іменем України
11 грудня 2015 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна,
одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей,
військовослужбовця за контрактом військової частини польова
пошта НОМЕР_1 , старший солдат

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,-
в с т а н о в и в:
Командиром військової частини НОМЕР_2 військовозобов`язаного ОСОБА_4 11 листопада 2006 року призвано за контрактом на військову службу до Збройних Сил України.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №16 від 26.11.2014 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини і призначено на посаду санітара медичного пункту 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Однак, під час проходження військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 військовослужбовець ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку проходження військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст.ст. 17,65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, не отримавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин 29.12.2014 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , розташовану по АДРЕСА_2 , та у період часу з 29.12.2014 по 19.02.2015 без поважних причин був відсутній на службі протягом періоду понад один місяць, не виконував покладені на нього службові обов`язки.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що під час участі в бойових діях в антитерористичній операції, він потрапив у полон, після звільнення з якого продовжив військову службу за контрактом п місцю дислокації військової частини в АДРЕСА_2 . Однак через конфлікт із командуванням підрозділу, подав рапорт на звільнення з військової служби та 29 грудня 2014 року самовільно залишив розташування військової частини, оскільки його не могли звільнити в зв`язку із дією мораторію на особливий період. Усвідомивши що вчиняє злочин, повернувся у військову частину 19 лютого 2015 року та продовжує несення військової служби. Кається у вчиненому, просить суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними протиправними діями, котрі виразились у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.407 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненному та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Обвинувачений характеризуються виключно позитивно, при цьому суд критично розцінює службову характеристику від 16.01.2015 року про його невідповідність займаній посаді (а.к.п. 12), яка спростовується службовою характеристикою від 02.12.2015 року про відповідність займаній посаді. Крім цього, обвинувачений раніше до будь-якої відповідальності не притягувався, має сім`ю та двоє малолітніх дітей, брав участь у проведенні антитерористичної операції, має статус учасника бойових дій, перебував у полоні, після вчинення злочину позитивно характеризується по службі, що підтверджується наданими стороною захисту доказами, а тому з урахуванням цих обставин, які істотно знижують ступінь вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, яке на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення нових злочинів.
Процесуальні витрати, речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. 00 коп.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту одержання його копії.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий: /-/ підпис.

З оригіналом згідно.
Суддя Володимир-Волинського
міського суду ОСОБА_1