Справа № 1-7
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заліщицький районний суд Тернопільської області 11 березня 2010 року

в складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Богдану В.М.

з участю прокурора Лазенги О.М.

підсудних: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, раніше не судженого;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітній син, раніше не судженого;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, не працюючого, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судженого;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, працюючого різноробочим ТзОВ Добробут, не одруженого, військовозобов'язаного, раніше не судженого;

в скоєнні злочину передбаченого ст.296 ч.2 КК України

встановив:

27.10.2009 року біля 20 години підсудні ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння на вулиці с.Кулаківці Заліщицького району, підійшли до автомобіля НОМЕР_1, в якому знаходився потерпілий ОСОБА_6 та безпричинно почали вимагати, щоб той вийшов з автомобіля, на що потерпілий ОСОБА_6 не реагував. Тоді підсудні з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, висловлюючись нецензурною лайкою, почали штовхати автомобіль в різні боки, наносити удари ногами по кузові автомобіля. Після чого підсудний ОСОБА_3 вибив скло лівої дверки каменем, який влучив в голову потерпілому ОСОБА_6, підсудний ОСОБА_2 відчинив двері автомобіля і всі підсудні почали витягувати потерпілого з автомобіля на вулицю за ноги, який руками тримався за кермо автомобіля, впирався і не хотів виходити з автомобіля. Тоді всі підсудні безпричинно наносили удари кулаками та ногами по різних частинах тіла потерпілого, заподіявши йому згідно висновку експерта легкі тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на лівій вушній раковині та закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку.

Винність підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 знайшла своє повне ствердження в судовому засіданні показами підсудних, потерпілого, свідків та матеріалами кримінальної справи.

Так, допитані в судовому засіданні підсудні ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 визнали свою вину, щиро розкаялися у скоєному, просять пробачення у потерпілого і пояснили, що інцидент, який мав місце 27.10.2009 року біля 20 години на вулиці с.Кулаківці Заліщицького району стався з незрозуміло якої причини і в зв'язку з тим, що всі вони перебували в стані алкогольного сп'яніння. Зараз вони шкодують, що так поступили, обіцяють, що більше ніколи в житті так не вчинять і просять суму цивільного позову, який буде задоволено, стягувати частками, так, як вони не мають можливості одноразово сплатити всю суму.

Стверджується вина підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 показами потерпілого ОСОБА_6, який пояснив, що 27.10.2009 року він разом із своєю дружиною ОСОБА_8 приїхав в с.Дунів до млина, щоб змолоти зерно на муку. Біля 20 години після того, як зерно було змелено, він виявив, що хтось закрив пінопластом вихлопну трубу його автомобіля. Він почистив трубу і поїхав, по дорозі його автомобіль поламався і він зупинився біля магазину в с.Кулаківці. Коли він стояв біля магазину, під'їхав автомобіль, з якого вийшли чотири невідомі йому чоловіки, на даний час він знає, що це були підсудні, які підійшли до його автомобіля і почали вимагати, щоб він вийшов з автомобіля. Він відмовився так, як зрозумів їхні недобрі наміри і що вони в стані алкогольного сп'яніння, зачинив двері автомобіля. Однак, підсудні продовжували вимагати від нього, щоб він вийшов з автомобіля, намагалися перекинути автомобіль, били руками і ногами по автомобілю, а потім підсудний ОСОБА_3 каменем розбив скло дверки, камінь попав йому в голову, підсудний ОСОБА_2 відчинив дверку і всі вони намагалися за ноги та куртку витягти його з автомобіля. Так, як він ногами впирався в частини автомобіля, а руками тримався за кермо, їм не вдалося витягнути його з автомобіля і тоді вони всі четверо почали наносити йому удари руками та ногами по різних частинах тіла. Після цього, як його дружина ОСОБА_8 та його сусід ОСОБА_9, який приїхав йому на допомогу, почали кричати на підсудних, підсудні сіли в автомобіль і поїхали.

Винність підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 стверджується показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які підтвердили покази потерпілого.

Стверджується вина підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, які пояснили, що не пам'ятають точної дати, але по завданню чергового РВ УМВС України в Тернопільській області, вони приїхали в с.Кулаківці і біля магазину застали потерпілого, його дружину і свідка ОСОБА_9, які повідомили, що четверо невідомих побили потерпілого ОСОБА_6 Крім цього, свідок ОСОБА_9 повідомив, що прізвище одного з хуліганів ОСОБА_2.

Винність підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 стверджується також матеріалами кримінальної справи, а саме:

висновком судово-медичної експертизи № 253/234 від 27.11.2009 року, згідно якого потерпілому ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на лівій вушній раковині та закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких а.с.101-102;

висновком автотоварознавчої експертизи № 7-193/09 від 18.12.2009 року, згідно якого матеріальна шкода, заподіяна власнику автомобіля НОМЕР_1, внаслідок пошкоджень, завданих під час хуліганських дій становить 2002 гривні 30 копійок а.с.114-128.

Виходячи із встановленого в судовому засіданні суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ст.296 ч.2 КК України так, як вони грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: те, що скоєний злочин є середньої тяжкості, його головну роль у вчиненні даного злочину, особу підсудного, а саме: те, що він вперше раніше не суджений, позитивно характеризується по місцю проживання. Обставину, яка обтяжує покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує те, що злочин скоєно в стані алкогольного сп'яніння. Обставини, які пом'якшують покарання, суд враховує визнання ним вини та його щире каяття, те, що злочином не заподіяно тяжких наслідків А, тому, приходить до переконання, що виправлення підсудного ОСОБА_2 можливе без ізоляції його від суспільства і тому йому слід призначити покарання за ст.296 ч.2 КК України у вигляді обмеження волі і на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

Суд також вважає, що до підсудного ОСОБА_2 слід застосувати обмеження передбачені ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: те, що скоєний злочин є середньої тяжкості, його важливу роль у вчиненні даного злочину, особу підсудного, а саме: те, що він раніше не суджений, позитивно характеризується по місцю проживання, те, що на його утриманні неповнолітній син. Обставину, яка обтяжує покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує те, що злочин скоєно в стані алкогольного сп'яніння. Обставини, які пом'якшують покарання, суд враховує його щире каяття, визнання ним вини, те, що злочином не заподіяно тяжких наслідків. А, тому, приходить до переконання, що виправлення підсудного ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства і тому йому слід призначити покарання за ст.296 ч.2 КК України у вигляді обмеження волі і на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

Суд також вважає, що до підсудного ОСОБА_3 слід застосувати обмеження передбачені ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_4, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: те, що скоєний злочин є середньої тяжкості, його роль у вчиненні даного злочину, особу підсудного, а саме: те, що він раніше не суджений, позитивно характеризується по місцю проживання, те, що на його утриманні двоє неповнолітніх дітей. Обставин, які обтяжують покарання підсудному ОСОБА_4, суд не вбачає. Обставини, які пом'якшують покарання, суд враховує його щире каяття та визнання ним вини, те, що злочином не заподіяно тяжких наслідків. А, тому, приходить до переконання, що виправлення підсудного ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства і тому йому слід призначити покарання за ст.296 ч.2 КК України у вигляді обмеження волі і на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

Суд також вважає, що до підсудного ОСОБА_4 слід застосувати обмеження передбачені ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_5, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: те, що скоєний злочин є середньої тяжкості, його роль у вчиненні даного злочину, особу підсудного, а саме: те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи. Обставину, яка обтяжує покарання підсудному ОСОБА_5, суд враховує те, що злочин скоєно в стані алкогольного сп'яніння. Обставини, які пом'якшують покарання, суд враховує його щире каяття та визнання ним вини, те, що злочином не заподіяно тяжких наслідків. А, тому, приходить до переконання, що виправлення підсудного ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства і тому йому слід призначити покарання за ст.296 ч.2 КК України у вигляді обмеження волі і на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

Суд також вважає, що до підсудного ОСОБА_5 слід застосувати обмеження передбачені ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6, суд вважає, що він підлягає до задоволення, так як позов в частині відшкодування матеріальних збитків та судових витрат підтверджується висновком експертизи, квитанціями про оплату ліків та послуг адвоката, а в частині відшкодування моральної шкоди мотивується, виходячи із перенесених потерпілим та його сім'єю моральних страждань, а тому, вважає, що з підсудних слід стягнути солідарно в користь потерпілого ОСОБА_6 13531 гривню 30 копійок понесених матеріальних збитків, судових витрат та заподіяної моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 визнати винними у скоєнні злочину передбаченого ст.296 ч.2 КК України та призначити їм покарання:

ОСОБА_2 у вигляді двох років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

На підставі ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України зобов'язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

ОСОБА_3 у вигляді двох років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

На підставі ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України зобов'язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

ОСОБА_4 у вигляді одного року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

На підставі ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України зобов'язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

ОСОБА_5 у вигляді одного року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

На підставі ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України зобов'язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Цивільний позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно в користь ОСОБА_6 13531 (тринадцять тисяч п'ятсот тридцять одну) гривню 30 копійок матеріальних збитків, судових витрат та заподіяної моральної шкоди.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 15 діб в апеляційний суд Тернопільської області через Заліщицький районний суд.

Головуючий: підпис

Копія вірна:

Голова Заліщицького

районного суду: ОСОБА_1