АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/95/16 Справа № б/н Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлограді Дніпропетровської області, громадянина України, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обрано ОСОБА_8 , підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нову ухвалу про зобов`язання підозрюваного ОСОБА_8 прибувати на кожну вимогу в орган досудового розслідування або суду (чи інший орган державної влади, визначний судом).

В обґрунтування своєї скарги, захисник посилається на те що, слідчий суддя, порушуючи наполегливі вимоги ч. 3 ст. 194 КПК України, обрав ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у відсутність достатніх підстав вважати, що існує хоч би один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України або, що застосування м`якших застережних заходів недостатньо для відвернення ризику або ризиків, вказаних в клопотанні прокурора, ґрунтуючись в основному на тяжкість вчиненого злочину, не звертаючись до конкретних фактів. При цьому захисник вказує на те, що суд не приділив ніякої уваги розгляду аргументів ОСОБА_8 про те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивні характеристики і проходить навчання в технікумі. Апелянт зазначає, що суд визнав ці аргументи недостатніми, заявляючи, що тяжкість вчиненого злочину є достатнім приводом для продовження терміну утримання під вартою і безпідставно звинуватив підозрюваного в тому, що він раніше судимий за скоєння аналогічного злочину і скоїв злочин, що розслідувався, в період випробувального терміну. Захисник посилається на те, що слідчий суддя поклав тягар доведення на підозрюваного, який вимушений доводити, що він раніше не судимий і не скоював злочинів в період випробувального терміну, не спробує піти від правосуддя, скоїти нові злочини або завадити ходу слідства.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисники підозрюваного - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , крім зазначеного в апеляції, звернули увагу суду на те, що відповідно до матеріалів судового провадження клопотання про застосування запобіжного заходу було вручене підозрюваному 14 січня 2016 року /а.п.24-25/ о 17 годині 10 хвилин, в той час, як розгляд цього клопотання розпочався о 17 годині 30 хвилин та закінчився о 18 годині 20 хвилин, при тому, що в той же час відбувався і розгляд клопотання стосовно підозрюваного ОСОБА_9 . Саме слідчим, який проводив слідчі дії, було нав`язано підозрюваному ОСОБА_8 , котрий фактично був позбавлений посадовими особами поліції змоги спілкуватися з рідними та вільно пересовуватися, захисника ОСОБА_10 , що суперечить вимогам ст. 48 КПК України.

Сам підозрюваний ОСОБА_8 пояснив, що він є раніше не судимою особою та ніколи до кримінальної відповідальності не притягався, по даній справі ніяких викликів до органу досудового розслідування та суду не отримував, однак був затриманий працівниками Жовтневого відділення Дніпропетровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області приблизно о 02 годині 14 січня 2016 року, по пр.Гагаріна, в м.Дніпропетровську, доставлений до відділку, де до 10 години ранку працівниками поліції з`ясовувалися обставини його перебування на вул. Шевченко, а потім, десь о 10 годині, його утримували без дозволу на спілкування з рідними невідомі працівники поліції, по різних кабінетах, до 16 години, коли й передали слідчому. Саме слідчий йому привів захисника- адвоката ОСОБА_10 , з яким, за вказаних обставин, через ненадання дозволу навіть телефонного спілкування з рідними, підозрюваний був змушений підписати договір. Після зазначеного йому було пред`явлено підозру, слідчий передав його оперативним працівникам, які й відвезли підозрюваного до суду в кайданках. Точного часу, коли розглядалося клопотання про застосування запобіжного заходу, він не пам`ятає, приблизно після 18 години, 14 січня 2016 року, але невдовзі після доставки його до суду. Вказує, що до нього застосовувалися примусові дії, не мав змоги покинути приміщення відділку та суду, оскільки постійно перебував під контролем працівників правоохоронного органу, в тому числі слідчого, доставлявся в суд у кайданках, на службовому автомобілі працівників міліції.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив факт свого знаходження та підозрюваного ОСОБА_8 у приміщенні Жовтневого відділення поліції м.Дніпропетровська з 02 години ночі 14 січня 2016 року, куди вони були доставлені працівниками поліції, при цьому починаючи з 10 години ранку сам свідок та підозрюваний, внаслідок примусу з боку працівників поліції були позбавлені можливості покинути зазначене приміщення, обох переміщували по кабінетах поліції, не давали змоги зателефонувати родичам і лише після 16 години пред`явили підозру, надавши захисника, якого фактично обрав слідчий. Після цього, в кайданках, у супроводі працівників поліції, в службовому автомобілі, були доставлені в Жовтневий райсуд м.Дніпропетровська, де прокурором було вручено клопотання про обрання запобіжного заходу, яке було розглянуто приблизно за півгодини потому.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що дійсно проводив слідчі дії в кабінеті № 315 Жовтневого ВП, в м. Дніпропетровську, з підозрюваним ОСОБА_8 , який добровільно прийшов до нього у відділок. При цьому, коли постало питання про захисника, то залишив підозрюваного у кабінеті, вийшов на коридор, де побачив захисника ОСОБА_10 , якого і запропонував підозрюваному, оскільки останній відмовлявся від призначення йому безоплатного захисника. Тут же прокурором ОСОБА_12 підозрюваному було вручено клопотання про обрання запобіжного заходу, з яким підозрюваний ознайомлювався в кабінеті майже три години приблизно, а потім свідок супроводжував підозрюваного ОСОБА_8 до суду. В суді зазначене клопотання, на думку слідчого, було розглянуто приблизно після 20 години.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи скарги, допитавши свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження та матеріалів досудового розслідування, оглянутих в суді апеляційної інстанції, 04 січня 2016 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

14 січня 2016 року, о 16 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України /а.с.п.17-19/, а саме в тому, що він, 04 січня 2016 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, разом з встановленими органом досудового розслідування особами, попередньо розподіливши між собою ролі, під приводом сумісного проведення часу з раніше незнайомими їм потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , після того як на їхній стукіт ОСОБА_15 відчинила вхідні двері, незаконно увірвалися до квартири АДРЕСА_2 , в якій мешкають зазначені потерпілі та погрожуючи застосуванням предметів схожих на вогнепальну зброю спричинити насильство, заволодівши грошовими коштами у сумі 300 гривень та 1 доларом США, які належали потерпілій ОСОБА_13 , жіночою сумочкою, яка належала потерпілій ОСОБА_14 , грошовими коштами у сумі 8450 гривень, які належали потерпілій ОСОБА_15 , грошовими коштами у сумі 3500 гривень, які належали потерпілій ОСОБА_17 , мобільним телефоном марки «Iphone 4S», грошовими коштами у сумі 6000 гривень, які належали потерпілій ОСОБА_16

14 січня 2016 року, в період часу з 16 години 05 хвилин до 16 години 50 хвилин ОСОБА_8 було допитано у якості підозрюваного /а.п.20-21/ і стосовно останнього прокурором ОСОБА_12 було внесено клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 14 січня 2016 року /а.с.п.24-25/, яке, відповідно до протоколу автоматичного розподілу визначення слідчого судді від 14 січня 2016 року, о 18 годині 46 хвилин 22 секунд було розподілено на слідчого суддю ОСОБА_18 /а.с.п.26/.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею суду першої інстанції не були дотримані у повному обсязі.

Так слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні прокурора і дійшов до висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, про що ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту потерпілих, свідків, протоколи огляду місця події, а також дані про особу обвинуваченого /а.с.п.3-17, 20-22, 31/.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя перевіряв і наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначивши, що про існування ризиків свідчить те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні за попередньою змовою у групі осіб кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, з застосуванням погроз насильства, небезпечного для життя та до потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а саме з демонстрацією предметів, схожих на вогнепальну зброю, розуміючи наслідки притягнення його до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із зазначеним рішенням слідчого судді внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при здійсненні процедури обрання запобіжного заходу, допущених як органом досудового розслідування так і слідчим суддею.

Так, згідно з вимогами ч.1 ст.48 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій підозрюваному, обвинуваченому щодо залучення конкретного захисника.

Як витікає з положень ст.49 КПК України слідчий зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженню в тому числі у випадку, коли підозрюваний з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно, однак при цьому слідчий повинен винести постанову, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом для надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням.

Як встановлено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, слідчий органу досудового розслідування ОСОБА_11 , в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону та ст.53 КПК України, залучив у якості захисника підозрюваного ОСОБА_8 рекомендованого самим слідчим адвоката ОСОБА_10 .

Також, відповідно до вимог ч.5 ст.208 КПК України, про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених ст.104 цього Кодексу зазначається місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до вимог ст.209 КПК України.

Згідно з вимогами ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Як витікає з положень ст.187 КПК України, слідчий суддя, після одержання клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває на свободі, призначає дату судового засідання і здійснює судовий виклик.

Відповідно ж до вимог ч.2 ст.184 КПК України копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному не пізніше, ніж за три години до початку розгляду.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Згідно частини другої цієї статті, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого,- з моменту затримання.

У відповідності до ч.5 ст.115 цього ж Кодексу, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону як органом досудового розслідування, так і слідчим суддею були порушені.

Так, апеляційним переглядом, а саме поясненнями самого підозрюваного ОСОБА_8 , поясненнями свідка ОСОБА_9 , які не спростовані стороною обвинувачення, встановлено, що ОСОБА_8 , починаючи з 10 години, 14 січня 2016 року, через підкорення розпорядженню невстановлених посадових осіб поліції був змушений знаходитися у приміщенні Жовтневого відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, визначеному цими посадовими особами, без складання протоколу затримання у відповідності до вимог ст.208 КПК України та змоги самовільно покинути вказане приміщення, до пред`явлення йому слідчим слідчого відділення Жовтневого ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , в присутності рекомендованого слідчим в порушення вимог ч.1 ст.48 КПК України та призначеного, в порушення вимог ст.49 КПК України, ст.53 КПК України захисника, підозри- о 16 годині 30 хвилин, 14 січня 2016 року /а.с.п.17-18/. Після чого, без відповідного виклику суду, не будучи офіційно затриманим, при відсутності ухвали суду, винесеної у відповідності до вимог ч.2 ст.187 КПК України та ст.190 КПК України, невстановленими працівниками поліції, на службовому автомобілі ОСОБА_8 був доставлений до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, в приміщенні якого, о 17 годині 10 хвилин, 14 січня 2016 року /а.с.п.24-25/ прокурором йому було вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке розглянуто слідчим суддею, згідно журналу судового засідання в період часу з 17 години 30 хвилин до 18 години 20 хвилин з винесенням судового рішення /а.с.п.31, 32-33/, при тому, що автоматичний розподіл зазначеної справи, відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді /а.с.п.26/, відбувся лише о 18 годині 46 хвилин 22 секунд, що в своїй сукупності вказує на порушення права підозрюваного ОСОБА_8 на захист.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що хоча слідчим суддею і обґрунтовано визначені мета та підстави обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак рішення слідчого суддіпостановлене з істотним порушенням вимог зазначених вище статей кримінального процесуального закону, в тому числі вимог ст.184 КПК України, що є підставою, згідно з положеннями ч.1 ст.412 КПК України, для скасування ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 січня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_12 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 до 14 березня 2016 року та постановленні апеляційною інстанцією, на підставі вимог п.2) ч.3 ст.407 КПК України, нової ухвали, з частковим задоволенням клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_12 та апеляції захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 , з направленням копії ухвали суду апеляційної інстанції прокурору Дніпропетровської області для відома та реагування на зазначені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені органом досудового розслідування.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, що витікає з досліджених в суді апеляційної матеріалів, доданих до клопотання, а саме протоколів допиту потерпілих, свідків, протоколу огляду місця події, а також даних про особу обвинуваченого, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, запобігання таким ризикам, як спроба вчинити інше кримінальне правопорушення, на що вказують обставини інкримінованого кримінального правопорушення, вчиненого, згідно підозри, за попередньою змовою у групі осіб, з застосуванням погроз насильства, небезпечного для життя та до потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з демонстрацією предметів, схожих на вогнепальну зброю, а також запобігання переховуванню від органів досудового розслідування та суду, на що вказує тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, яке становить строк від 7 до 12 років позбавлення волі, розуміючи які підозрюваний може переховуватися від вказаних органів, враховуючи розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_9 , вік підозрюваного та стан його здоров`я, виходячи з розумності строків застосування запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України і тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Таким чином, з урахуванням зазначеного, в контексті вимог вищевикладених норм кримінального процесуального закону, підозрюваному ОСОБА_8 слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів і має визначатись з моменту фактичного затримання особи, тобто з 14 січня 2016 року, з 10 години та тривати до 23 лютого 2016 року до 10 години включно, без визначення, з урахуванням вимог п.1) ч.4 ст.183 КПК України,альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, позитивні характеристики, навчається у технікумі, хоча й мають місце, однак самі по собі, без врахування наведених вище ризиків, в даному випадку не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання ж захисника підозрюваного на те, що прокурором з невідомих причин було вказане про можливість незаконного впливу на свідків з боку « ОСОБА_19 », який на думку сторони захисту, не має жодного відношення до даного провадження, так як взагалі не є учасником процесу при розгляді саме цього клопотання, а також на скоєння злочину підозрюваним ОСОБА_8 в період іспитового строку колегія суддів вважає слушними, оскільки наведене вказує на порушення прокурором вимог ст.184 КПК України. Однак, на думку колегії суддів, зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону не є істотними, так як не ставлять під сумнів висновки суду апеляційної інстанції, щодо наявності обґрунтованої в ухвалі мети та підстав для обрання саме зазначеного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 , серед яких колегія суддів не посилається в своїй ухвалі на вказаний прокурором у клопотанні такий ризик, як можливість у ОСОБА_8 незаконно впливати на свідків, а також на судимість підозрюваного, тому зазначене, як наслідок- також не може бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.176-178, 183, 184,193,194,196, 198, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2016 року скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 години 23 лютого 2016 року.

Копію ухвали направити прокурору Дніпропетровської області для відома та реагування на зазначені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені органом досудового розслідування

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1