печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу, яка подана підозрюваним ОСОБА_3 на постанову від 01.07.2014 про відмову у задоволенні клопотання від 01.07.2014 старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0003700 від 02.05.2014,

В С Т А Н О В И В :
У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову від 01.07.2014 про відмову у задоволенні клопотання від 01.07.2014 старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0003700 від 02.05.2014, у якому є підозрюваним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 294, ст. 341, ч. 1, 2 ст. 296, ч. 3 ст. 345, п. 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вимоги підозрюваного ОСОБА_3 полягають у скасуванні слідчим суддею постанови від 01.07.2014 та закриття кримінального провадження № 0003700 відносно нього.

Особа, що подала скаргу, підозрюваний ОСОБА_3 у судове засідання не доставлявся, перебуває під вартою у Київському слідчому ізоляторі ДПтС України в м. Києві та Київській області, повідомлявся належним чином про судове засідання з розгляду його скарги.

Старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_4 , чия постанова про відмову у задоволенні клопотання є предметом розгляду слідчого судді, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши скаргу, письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 22.06.2014 підозрюваним ОСОБА_3 подано до органу досудового розслідування, у провадженні якого перебуває вказане кримінальне провадження, ГСУ МВС України, старшому слідчому ОСОБА_5 клопотання про закриття кримінального провадження № 0003700 від 02.05.2014, у якому йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 294, ст. 341, ч. 1, 2 ст. 296, ч. 3 ст. 345, п. 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

За результатом розгляду вказаного клопотання старшим слідчим ОСОБА_5 ухвалено постанову про відмову у задоволенні вимог клопотання ОСОБА_3 від 22.06.2014, на підставі зібраних під час досудового розслідування матеріалів, якими обґрунтовано повідомлено про підозру у скоєнні інкримінованих злочинів.

Особа, що подала скаргу, вважає постанову від 01.07.2014 про відмову у задоволенні клопотання необ`єктивною та такою, що підлягає скасуванню, обґрунтовуючи оскарження тим, що вказана постанова базується не на фактичних матеріалах кримінального провадження, а на уяві і припущеннях слідчого ОСОБА_5 , оскільки жоден свідок не вказав прямо на його можливу протиправну діяльність, на активні дії у протистоянні із прихильниками державної єдності країни, вчинення опору працівникам міліції, використанні будь-якої зброї, а також участі у блокуванні руху проїзної частини навпроти Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області.

Підозрюваний ОСОБА_3 стверджує у поданій скарзі, що доказова база інкримінованих йому кримінальних правопорушень відсутня.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Підозрюваний ОСОБА_3 у скарзі ставить вимогу скасувати постанову від 01.07.2014 та закрити кримінальне провадження відносно нього.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України 2012 року.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Особа, яку повідомлено про підозру, має права, встановлені кримінальним процесуальним законодавством, зокрема п. 12 ст. 42 КПК України, передбачено право заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, про забезпечення безпеки щодо себе, членів своєї сім`ї, близьких родичів, майна, житла тощо.

Подання клопотання стороною захисту (підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники), у порядку реалізації власного права, передбаченого п. 12 ст. 42 КПК України, здійснюється у порядку ч. 1 ст. 220 цього Кодексу.

Окрім того, як вказано, ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 3 ст. 93 цього Кодексу, сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Отже, клопотання у порядку ч. 1 ст. 220 КПК України можуть бути про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Питання закриття кримінального провадження регулюється Главою 24 КПК України, а саме ст. 284 цієї глави, серед положень якої не передбачено закриття на підставі клопотання підозрюваного.

Так, ч. 4 ст. 284 КПК України, вказано, що слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 18. Окрім того, кримінальне процесуальне законодавство покладає на прокурора повноваження щодо прийняття постанови про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з тих підстав, що розв`язання порушених питань не регулюється порядком, встановленим ст. 220 КПК України, та вирішується за допомогою механізму швидкого, повного та неупередженого розслідування, що базується на загальних засадах кримінального провадження, реалізуючи права та обов`язки, що передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 220, 284, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на постанову від 01.07.2014 про відмову у задоволенні клопотання від 01.07.2014 старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0003700 від 02.05.2014 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1