Справа № 10-265/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 30.11.2010
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2010 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з кримінальних

справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Шроля В.Р.,

суддів Сливи Ю.М., Панасюка С.П.,

з участю: прокурора Гризуна С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи, на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 листопада 2010 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не одруженого, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає за адресою: Київська обл., смт. Димер, вул. Комсомольська, 25, раніше судимого: вироком Вишгородського районного суду Київської області від 16.02.2010 року за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з випробовуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, -

в с т а н о в и л а :

Органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що 22.10.2010 року за попередньою змовою з ОСОБА_3, перебуваючи у смт. Димері, Вишгородського району, Київської області по вул. Червоноармійській, 8, умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, проникли до гаражного приміщення гр. ОСОБА_4 та скоїли крадіжку електричної дрелі, шліфувальної машинки, перфоратора та бензопили, чим заподіяли власнику збитків на суму 1980 гривень.

Слідчим СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області 15 листопада 2010 року відносно ОСОБА_2. порушена кримінальна справа за ч. 3 ст. 185 КК України.

16 листопада 2010 року ОСОБА_2 було затримано в порядку ст. 115 КПК України.

18 листопада 2010 року ОСОБА_2 пред'явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

19 листопада 2010 року Вишгородським районним судом Київської області відмовлено в обранні ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи дане рішення суд зазначив, що наведені у подані обставини не свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_2, перебуваючи на волі, може ухилитись від слідства, суду, або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі.

На дану постанову надійшла апеляція прокурора, який приймав участь у розгляді справи, в якій він просить апеляційний суд скасувати постанову Вишгородського районного суду від 19 листопада 2010 року щодо ОСОБА_2, та обрати щодо нього запобіжний захід у виді взяття під варту. На його думку, відмовляючи в обранні обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу, судом не було враховано тяжкість вчиненого злочину, а також те, що ОСОБА_2 раніше був засуджений за аналогічний злочин і перебуваючи на іспитовому строці, знову вчинив злочин проти власності.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, пояснення захисника, який заперечував проти задоволення апеляції, обвинуваченого, який просив залишити апеляцію без задоволення, ознайомившись з матеріалами справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.ст.148 і 155 КПК України запобіжний захід у виді взяття під варту застосовується в справах про злочини, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, з метою запобігти спробам ухилитись від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Належним чином дослідивши надані матеріали, вивчивши дані про особу обвинуваченого та інші обставини, які враховуються при вирішенні питання про запобіжний захід, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що підстав для обрання щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту немає.

В поданні слідчого не міститься будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_2, перебуваючи на волі, може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини по справі. Також у поданні не зазначено жодних підстав вважати, що будь-який інший запобіжний захід, може не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обовязків і його належної поведінки.

Доводи, викладені в апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи, про те, що суд необґрунтовано відмовив в задоволенні подання про обрання відносно ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, не врахувавши те, що він обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину не ґрунтуються на вимогах закону.

Постанова суду першої інстанції про відмову в обранні ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відповідає вимогам закону, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, в звязку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляцію - без задоволення.

Керуючись ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 листопада 2010 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_2 без змін.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_6