Святошинський районний суд м. Києва
ун. № 759/3951/13-к
пр. № 1-кп/759/149/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2013 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Жмудь В.О.,

за участю прокурора Щвеця Т.О.,

захисника ОСОБА_1,

обвинуваченого ОСОБА_2,

секретаря Мікулінської Н.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001116 стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Фергана Республіки Узбекистан, узбека, громадянина Узбекистану, картка фізичної особи - платника податків НОМЕР_1, який здобув середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та проживає за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 12.04.2010 приблизно о 03 год. 00 хв., знаходячись разом із ОСОБА_4 та будучи в стані алкогольного сп'яніння біля будинку № 104 по пр. Перемоги в м. Києві, домовились незаконно заволодіти транспортним засобом, а саме автомобілем «ВАЗ-21011», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить громадянину ОСОБА_5.

З метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_4, діючи погоджено з обвинуваченим ОСОБА_2, підійшов до вказаного автомобіля, розбив скло правих передніх дверей автомобіля, відкрив двері та проник до салону автомобіля. Знаходячись в салоні даного автомобіля ОСОБА_4 відкрив передні ліві двері автомобіля, після чого до салону автомобіля сів обвинувачений ОСОБА_2 Після цього, обвинувачений ОСОБА_2 з метою запуску двигуна автомобіля з'єднав дроти замка запалення між собою.

Однак, довести злочин до кінця ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки, побачивши, що до них наближаються працівники міліції, почали втікати, але згодом були затримані працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому йому складі правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним злочину, вказавши на час, місце, спосіб і мету вчинення злочину та пояснив, що він 11.04.2010 ввечері зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_4, з яким вживали алкогольні напої. 12.04.2010 приблизно о 03 год. 00 хв., проходячи повз будинок № 104 по пр. Перемоги в м. Києві, вони побачили автомобіль «ВАЗ-21011», державний номерний знак НОМЕР_2, який, як потім вони дізналися, належить громадянину ОСОБА_5, вирішили викрасти з метою доїхати додому. Підійшовши до вказаного автомобіля, ОСОБА_4 розбив скло правих передніх дверей автомобіля, відкрив двері, проник до салону автомобіля та відкрив передні ліві двері автомобіля, після чого він сів до салону автомобіля. Після цього, він з метою запуску двигуна автомобіля з'єднав дроти замка запалення між собою, однак завести автомобіль він не зміг з тих причин, що побачив працівників міліції, які направлялися в їхню сторону. Після цього, вони почали втікати в різні сторони. Через деякий час він був затриманий працівниками міліції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому складу правопорушення доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковано вірно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом'якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставину, що пом'якшує його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме, те, що він не одружений, за місцем навчання (середня загальноосвітня школа № 72 Святошинського району м. Києва) характеризувався позитивно, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, також за даними наявної документації не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, раніше не судимий, зі слів працює, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Разом з цим, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 можливе без відбування покарання, а тому відповідно до ст. 75 КК України, його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов'язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження ним вчинення нових злочинів.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 2 а.с. 38, 87).

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 судові витрати за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи (т. 2 а.с. 81).

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання та роботи; періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_2 залишити попередню - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази по справі, а саме:

- автомобіль «ВАЗ-21011», державний номерний знак НОМЕР_2, який переданий під зберігальну розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - повернути ОСОБА_5;

- копії довіреності від 05.09.2007, яка уповноважує ОСОБА_5 розпоряджатися автомобілем «ВАЗ-21011», державний номерний знак НОМЕР_2, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до даного автомобіля, які прилучені до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

- один слід пальця руки, який належить ОСОБА_2 та який був вилучений з водійських дверцят автомобіля «ВАЗ-21011», державний номерний знак НОМЕР_2, та який прилучений до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, 1013 (одну тисячу тринадцять) грн. 04 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: В.О. Жмудь