Справа № 128/1266/15-к
ВИРОК
Іменем України
10 грудня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора - ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Перечин Закарпатської області, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, без освіти, не працюючої, одруженої, має двох малолітній дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалідності не має, раніше судимої:
- 17 листопада 2014 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку в 2 роки;
- 26 травня 2015 року Літинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 03 листопада 2015 року вирок Літинським районним судом від 26 травня 2015 року скасований в частині призначеного покарання. Вважати засудженою за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2014 року за ч.3 ст. 185 КК України- виконувати самостійно, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Ахтуба Російської Федерації Волгоградської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , без громадянства, українка, без освіти, не працюючої, не одруженої, інвалідності не має, раніше судимої:
- 17 липня 2002 року Мостицьким районним судом Львівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі. 08 червня 2004 року звільнена умовно-достроково;
- 02 березня 2006 року Стрийським міськрайсудом Львівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі. 29 травня 2009 року звільнена з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання;
- 19 вересня 2010 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі;
- 16 лютого 2015 року Літинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 09 квітня 2015 року вказаний вирок залишено без змін,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
07 листопада 2014 року, близько 10 год. 15 хв., обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи намір направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно , з корисливого мотиву, таємно, повторно , за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окремо провадження , проникли до будинку АДРЕСА_3 , який належить потерпілій ОСОБА_10 , та скоїли крадіжку грошових коштів в сумі 2000 гривень.
Заволодівши викраденим майном і отримавши його в своє повне розпорядження, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділено в окремо провадження, з місця скоєння злочину втекли , завдавши потерпілій ОСОБА_10 , матеріальний збиток на суму 2000 гривень.
Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, 07 листопада 2014 року, близько 15 год. 30 хв. обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділено в окремо провадження, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, з корисливого мотиву, таємно, повторно проникли до будинку АДРЕСА_4 , який належить потерпілій ОСОБА_11 , та скоїли крадіжку грошових коштів в сумі 200 гривень.
Заволодівши викраденим майном і отримавши його в своє повне розпорядження, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділено в окремо провадження, з місця скоєння злочину втекли, завдавши потерпілій ОСОБА_11 , матеріальний збиток на суму 200 гривень.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у скоєні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі, суду показала, що дійсно вона разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_12 07 листопада 2014 року, о 10 год. 15 хв., скоїли таємно крадіжку 2000 грн., проникнувши до буд . АДРЕСА_3 , а також в цей же день , об 15 год. 30 хв. вона разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_12 скоїли таємно крадіжку 200 грн., проникнувши у буд. АДРЕСА_4 . Гроші потратили разом на продукти харчування та купівлю білетів до дому. Щиро кається, просить суд строго не карати.
Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні також визнала свою винну за ч.3 ст.185 КК України у повному обсязі, суду показала, що дійсно вона разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_12 07 листопада 2014 року, о 10 год. 15 хв., скоїли таємно крадіжку 2000 грн., проникнувши в буд . АДРЕСА_3 , а , крім цього , в цей же день , об 15 год. 30 хв. вона разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_12 таємно вчинили крадіжку 200 грн., проникнувши у буд. АДРЕСА_4 . Гроші потратили разом на продукти харчування , бензин. Щиро кається, просить суд строго не карати.
Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , суду подали письмову заяву, в якій просять розгляд даного кримінального провадження провести у їх відсутність, зазначивши , що завдана їм шкода обвинуваченими відшкодована в повному обсязі, щодо виду та міри покарання покладається на розсуд суду.
Враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів стосовно осіб обвинувачених. При цьому судом достовірно з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно та її дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України.
Також, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно та її дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України.
При обрані виду та міру покарання обвинуваченим суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ними кримінального правопорушення, дані про їх особи, які: посередньо характеризуються за місцем мешкання; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають; ОСОБА_6 має на утриманні двох малолітніх дітей, а ОСОБА_7 хвору матір; не працюють; міркування потерпілих, які не наполягали на суворій мірі покарання щодо обвинувачених.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинувачених, суд визнає щире каяття та відшкодування потерпілим спричиненої шкоди.
Обставиною, відповідно до ст.67 КК України, яка є обтяжує покарання обвинуваченим суд визнає рецидив злочину.
Обвинувачена ОСОБА_6 раніше була засуджена 17 листопада 2014 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку в 2 роки, а також, 26 травня 2015 року Літинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 03 листопада 2015 року вирок Літинським районним судом від 26 травня 2015 року скасований в частині призначеного покарання- вважати засудженою за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2014 року за ч.3 ст. 185 КК України, виконувати самостійно.
Таким чином, кримінальне правопорушення , за яке ОСОБА_6 засуджена вироком Літинського районного суду Вінницької області від 26.05.2015 р. за ч.3 ст.185 КК України вчинено нею 07.11.2014 р. , тобто до постановлення попереднього вироку, а тому він повинен виконуватися самостійно.
Обвинувачена ОСОБА_7 була раніше засуджена вироком Літинського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Цивільний позов потерпілими не заявлявся. Питання про вирішення долі речових доказів перед судом не порушувалося.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -
Визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.11.2014 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України- виконувати самостійно.

Обрати запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України в строк покарання за даним вироком за сукупністю злочинів зарахувати покарання часткове відбуте ОСОБА_7 за переднім вироком Літинського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2015 року за ч.3 ст. 185 КК України, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки два місяця.

Обрати запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою, в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: