Провадження № 1-кс/592/2709/13

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2013 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського райсуду м. Суми Князєв В.Б.,

за участю начальника СВ ЛВ на ст. Суми УМВС України на ПЗ ОСОБА_1, представника ТОВ «ОСОБА_2 Транс» ОСОБА_3, без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів,

розглянув клопотання начальника СВ ЛВ на ст. Суми УМВС України на ПЗ ОСОБА_1 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218 від 16.10.2013 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 292 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку начальника СВ ЛВ на ст. Суми УМВС України на ПЗ ОСОБА_1, представника ТОВ «ОСОБА_2 Транс» ОСОБА_3, -

встановив:

Начальник СВ ЛВ на ст. Суми УМВС України на ПЗ своє клопотання про арешт майна мотивує тим, що 16.10.2013 р. відкрито кримінальне провадження за ст. 292 КК України у звязку з затриманням 16.10.2013 р. автоцистерн з сирою нафтою на дорозі Суми - Стецьківка без належних документів на вантаж. Досудовим розслідуванням встановлено, що на ділянці « 473 км» магістрального нафтопроводу «Мічурінськ-Кременчук» з км 451+00 по км 479+00 пошкоджено нафтопровід, на якому без відповідних документів проводяться роботи по вивільненню нафти, що призвело до порушення нормальної роботи нафтопроводу. 21.10.2013 р. злочин у кримінальному провадженні перекваліфіковано з ч. 1 ст. 240 КК України на ч. 1 ст. 292 КК України. 23.10.2013 р. під час проведення огляду місця події, яким виявилася земельна ділянка, що розташована в межах Сумського району Хотинської селищної ради, на земельній ділянки між с. В. Писарівка та с. Олексіївка на 473 км нафтопроводу «Мічурінськ-Кременчук», було встановлено, що на вказаній ділянці знаходиться тимчасовий склад для зберігання нафти, обємом 345 куб. метрів, в якому знаходиться 10 (десять ємностей). На території складу також розташовані напівпричіп для транспортування рідких матеріалів, державний номерний знак НОМЕР_1, та напівпричіп, без державного номерного знаку з написом «L834», «SCMMITZ», наповнені нафтою. У ході досудового розслідування було встановлено, що вказаний напівпричіп з написом «L834», «SCMMITZ» належить ТОВ «ОСОБА_2 Транс», власником яких є ОСОБА_4, має державний номерний знак НОМЕР_2. Автопричіп з державним номером АЕ 6744 ХР належить ДП «ЗII Євронафта». У клопотанні зазначено, що напівпричіп-цистерна, державний номер НОМЕР_1, та напівпричіп-цистерна, державний номер НОМЕР_2, є знаряддями вчинення вказаних кримінальних правопорушень, а вміст цистерн є предметом злочину. А, отже, для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, підтвердження його правової кваліфікації, встановлення того, яка саме речовина знаходиться в напівпричепах, а також, чи ідентична вона тій, що знаходиться в магістральному нафтопроводі необхідним є збереження вказаного майна, що допоможе у встановленні істини у справі.

В судовому засіданні начальник СВ ЛВ на ст. Суми УМВС України на ПЗ ОСОБА_1 вищезазначене клопотання підтримав.

Представник ТОВ «ОСОБА_2 Транс» ОСОБА_3 вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, так як начальник слідчого відділу не довів необхідності арешту майна в даному кримінальному провадженні, цивільні позови відсутні, санкція статті кримінального закону не передбачає конфіскації майна, слідчим порушено вимоги ст. 171 ч. 5 КПК України, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно вимог ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п?ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь-які особи, не допускається.

Згідно вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Частиною 5 статті 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Майно, про арешт якого у клопотанні просить начальник СВ ЛВ на ст. Суми, було вилучено згідно протоколу огляду місця події від 23.10.2013 р.

В порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України начальник СВ ЛВ на ст. Суми звернувся до суду з клопотанням про арешт майна лише 11.11.2013 р. Крім того, начальник СВ ЛВ на ст. Суми не довів необхідність такого арешту.

Керуючись ст. ст. 132, 167, 169, 170-173 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання начальника СВ ЛВ на ст. Суми УМВС України на ПЗ ОСОБА_1 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218 від 16.10.2013 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 292 КК України, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п?яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області.

Суддя В.Б. Князєв