Справа № 307/939/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 , (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/446/15 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0000626 від 28.03.2013 року за апеляційними скаргами захисників - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.06.2015 року.
Цим вироком:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новоселиця Тячівського району, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не працюючий, одружений, що має на утриманні малолітню дитину, не судимий, засуджений:
- за ч.3 ст.185 України на 06 (шість) років позбавлення волі;
- за ч.4 ст.187 КК України на 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю;
- за п.6 ч.2 ст.115 КК України на 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яка є його власністю.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з 08.12.2013 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до набуття вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 4 559,50 грн. процесуальних витрат за проведення експертиз.
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Перечин, зареєстрований АДРЕСА_2 , мешканець АДРЕСА_3 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не працюючий, не одружений, не судимий, засуджений:

-2-
- за ч.4 ст.187 КК України на 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю;
- за п.6 ч.2 ст.115 КК України на 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років з конфіскацією всього майна, яка є його власністю.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено рахувати з 08.12.2013 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до набуття вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 4 559,50 грн. процесуальних витрат за проведення експертиз.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_14 81 889,29 грн. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 200 000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_15 - 63 200 грн. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 10 000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Речові докази: футболку фіолетового кольору, кухонний ніж, кабель передачі електричного струму з вилкою та пляшка скляна з написом «Аміаку розчин 10%», які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області постановлено знищити.
Мобільний телефон марки «NOKIA» білого кольору, без жодних ідентифікуючих написів, мобільний телефон «IPHONE 16 GB» чорного кольору, мобільний телефон марки
«NOKIA» моделі С3-00 ІМЕІ НОМЕР_1 із сім карткою оператора МТС, та мобільний телефон «SAMSUNG» моделі GT-E 10801, ІМЕІ НОМЕР_2 із сім карткою оператора МТС, мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі GT-E 1200 М, ІМЕІ НОМЕР_3 чорного кольору, мобільний телефон марки «NOKIA» моделі Х2-00, ІМЕІ № НОМЕР_4 та ІМЕІ № НОМЕР_5 , чорного кольору, які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області постановлено звернути в рахунок відшкодування шкоди по цивільному позову потерпілого ОСОБА_14 .
Монітор до персонального комп`ютера марки «ViewSonic» та комп`ютерну клавіатуру марки «GRESSO», які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_16 залишено останній.
Грошові кошти 02 (дві) купюри доларів США номіналом кожна 1 (один) долар серіями: В 19847908 А та L85443003 А, 05 (п`ять) купюр доларів США, номіналом 100 (сто) доларів кожна серіями: КВ 29986852 М; KG 07234921; A; KF 39684846 B; KG 14505282 A HB 71677103 F, 06 (шість) купюр російських рублів номіналом 5000 ( п`ять тисяч) кожна, серіями 9464608; 3259504; 0605766; 8029294; 6488739 та 3508674, 12(дванадцять) грошових купюр гривні, 03(три) купюри номіналом 200 (двісті) грн., серіями ВЦ 6482797, АВ 1838014 та ЄА 5296639, одна купюра номіналом 20 (двадцять) грн., серією МА 7671917, три купюри номіналом 10 (десять) грн., серіями КР 9242732, НБ 7071453 та ИД 4731278, одна купюра номіналом 5 (п`ять) грн., серією НЕ 8511839, дві купюри номіналом 2 (дві) грн., серіями КА 8714942 та НБ 4630393, а також дві
-3-
купюри номіналом 1 (одна) грн. кожна, серіями МЄ 2741398 та РВ 4725265, що знаходиться на зберіганні в Тячівському відділенні «Брокбізнесбанку» постановлено звернути в рахунок відшкодування шкоди по цивільному позову потерпілого ОСОБА_14 .
04(чотири) касети DVD із записами слідчих дій, 11 дисків із записами НСРД, камер спостережень у «супер маркеті Барва» постановлено зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Згідно вироку обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими за вчинені кримінальні правопорушення при таких обставинах.
Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 04.12.2013 року, близько 20 год., за попередньою змовою між собою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 , проникли в середину житлового будинку АДРЕСА_4 й реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зайшли до кімнати вказаного будинку, у якій на той час на дивані лежала мати ОСОБА_14 - ОСОБА_17 .. ОСОБА_8 одразу ж наніс ОСОБА_17 декілька ударів руками в область голови, після чого останні почали вимагати від ОСОБА_17 грошові кошти. Не отримавши відповіді від ОСОБА_17 , де саме знаходяться грошові кошти, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повалили ОСОБА_17 на підлогу обличчям униз, де кабелем від електричного продовжувача, який знайшли в кімнаті, зв`язали їй руки за спиною та продовжили вимагати від неї грошові кошти. Знайшовши всередині дивану вказаної кімнати грошові кошти в сумі 8 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 63 944 грн., 100 євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 085,29 грн. та 70 000 російських рублів, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 16 870 грн., ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зав`язали довкола голови потерпілої ОСОБА_17 чоловічу футболку, яку також знайшли в кімнаті, закривши тим самим отвори рота та носа потерпілій, після чого, заволодівши вище вказаними грошовими коштами, вийшли з будинку та втекли з місця пригоди, чим спричинили ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 81 899, 29 грн..
Внаслідок розбійного нападу потерпілій ОСОБА_17 спричинено тілесні ушкодження у вигляді напівмісяцевої форми садини на обличчі, в області носа та рота, садини носа та верхньої й нижньої губ, множинних садин та синців обличчя в області чола, щок, підборіддя, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лівій тім`яній області обох передпліч, косо поперечних та поперечних вдавлень странгуляційних борозн на променево зап`ястних суглобах. Тілесні ушкодження у вигляді напівмісяцевої форми садини на обличчі в області носа та рота могли бути спричинені від свобідного краю нігтів пальців рук при здавленні в момент закриття руками отворів рота та носа, садини й синці губ та носа внаслідок здавлення зі значною силою отворів носа й рота пов`язкою (чоловічою футболкою). Туге та щільне здавлення отворів носа та рота привело до механічної перешкоди доступу повітря в дихальні шляхи, а саме механічної асфіксії, що явилося безпосередньою причиною смерті потерпілої ОСОБА_17 , і відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть потерпілої.
Крім того, 20.02.2013 року, близько 16 год. у с. Ганичі, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки, через відчинені вхідні двері проник всередину будинку АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_18 , звідки, з шафи, яка знаходилася у спільній кімнаті, таємно викрав грошові кошти в розмірі 1 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 7 993 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_18 матеріальну шкоду на вказану суму.

-4-
26.03.2013 року, близько 18 год. у с. Ганичі, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки, відчинивши вікно комори, проник усередину будинку АДРЕСА_6 , який належить ОСОБА_15 , звідки повторно, таємно викрав гроші в сумі 8 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 63 200 грн., які знаходилися у шафі спальної кімнати, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вказану суму.
30.11.2013 року, близько 16 год. у с. Ганичі, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки, шляхом злому вхідних дверей, проник усередину будинку АДРЕСА_7 , який належить ОСОБА_16 , звідки повторно, таємно викрав LED телевізор, марки «Liberton» вартістю 1 800 грн., монітор до персонального комп`ютера марки «View Sonic» вартістю 900 грн., та комп`ютерну клавіатуру вартістю 100 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 2 800 грн.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду від 17.06.2015 року частково скасувати, ухвалити новий, виключити з обвинувачення вчинення обвинуваченим крадіжок по іншим епізодам та з обвинувачення за п.6 ч.2 ст.115 КК України. Указує, що описово мотивувальна частина вироку не в повній мірі відповідає поняттям законності та обґрунтованості. Обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_7 заперечив повністю, визнавальні показання протягом досудового слідства надавав на прохання працівників міліції, хоча насправді вказані крадіжки не вчиняв. Прямих доказів скоєння обвинуваченим указаних крадіжок, ні досудовим слідством, ні безпосередньо в суді не здобуто, а тому висновки суду є помилковими щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України. Обвинувачення за ч.4 ст.187 та ч.2 п.6 ст.115 КК України, теж заперечує, оскільки ч.4 ст.187 КК України передбачено розбій, спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах, або вчинений організованою групою, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Якщо в процесі розбою було умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого або останнього було умисно вбито, дії винної особи належить кваліфікувати за сукупністю злочинів, тобто за ч.4 ст.187 та ч.2 ст.121 КК України, або якщо останнього було умисно вбито за ч.2 ст.115 КК України. Для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту й спрямованості умислу винного. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті проявляється в необережності. Як установлено судом та досліджено в судовому засіданні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 04.12.2013 року, за попередньою змовою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки, проникли всередину будинку АДРЕСА_4 , саме для вчинення крадіжки в ОСОБА_14 , де в той час знаходилась потерпіла ОСОБА_17 .. Про те, що в будинку знаходилась ОСОБА_17 , останні не знали. Умислу на вчинення вбивства ОСОБА_17 у них не було, про що свідчить і характер нанесених тілесних ушкоджень останній. Також, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не було враховано те, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, яка виховується без батька, і призначення покарання у виді 15 років створить для нього перепони в її вихованні.

-5-

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду від 17.06.20015 року в частині визнання ОСОБА_7 винним із призначенням покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.187 та п.6 ч.2 ст.115 КК України частково скасувати, ухвалити новий, яким у частині вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи, і вичерпані можливості їх отримати, а в частині вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.187 та п.6 ч.2 ст.115 КК України кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України через відсутність у діянні останнього складу кримінальних правопорушень. Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у межах санкції даної статті. Додатково просить дослідити протокол огляду місця події від 04.12. та 05.12.2013 року, висновок судово медичної експертизи. Невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження полягає в тому, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази, і відкинув інші ( покази обвинувачених, висновок судово медичної експертизи). Це поширюється на інкриміновані ОСОБА_7 факти викрадення чужого майна, так і на кваліфікацію злочинів по епізоду відкритого викрадення грошових коштів, з будинку АДРЕСА_4 . Суд першої інстанції у вироку вірно наголошує на приписи ч.4 ст.95 КПК України, згідно яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, однак хоч про це і є прямо зазначено у вироку, але цього положення закону суд не дотримався. З вироку вбачається, що як на докази в частині викрадення чужого майна, що належало потерпілим ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , суд послався на протоколи огляду місця події та фототаблиці до них, на показання потерпілих, у яких відсутні прямі докази причетності ОСОБА_7 до викрадення чужого майна. У них зафіксовано тільки обстановку на місці події, після звернення потерпілих до правоохоронних органів, та припущення потерпілих про те, що крадіжки міг вчинити ОСОБА_7 .. Будь яких інших належних, достовірних і прямих доказів, які би складали систему незаперечних, стороною обвинувачення не надано, і судом не досліджувалось. Про те, що в ОСОБА_7 було виявлено й вилучено деякі речі, показання його про те, що ці речі йому передав батько потерпілої в рахунок боргів між ними не спростовані. Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вплинуло на визнання винуватості й визначення міри покарання по епізоду відкритого викрадення грошових коштів із будинку АДРЕСА_4 , та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.186 КК України, а не ч.4 ст.187 КК України. Заволодіння грошовими коштами із застосовуванням фізичного насильства до присутньої в житловому будинку ОСОБА_17 , не підтверджується висновком судово медичної експертизи. Закриття отворів рота, носа й одночасне спричинення при цьому інших тілесних ушкоджень відбулося не з метою подолання опору для заволодіння грошовими коштами з боку ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , а вже після такого заволодіння, і переслідувало мету лише продовжити по часу початок ужиття активних розшукових, і оперативно слідчих дій по встановленню й затриманню їх як злочинців. При цьому, за дії по зав`язуванню рота, носа, і перекриття доступу повітря до органів дихання, що призвело до смерті ОСОБА_17 , повинен відповідати той зі співучасників пограбування, який своїми діями це зробив, оскільки попереднього зговору на такі дії між обвинуваченими не було, заздалегідь предмета для зв`язування не було

-6-

підготовлено, нападників потерпіла не впізнала, що могло мати наслідком їх викриття, а тому є всі ознаки наявності ексцесу виконавця, який і повинен відповідати за свої дії, наявні у матеріалах кримінального провадження докази переважно вказують на таку особу як ОСОБА_8 ..

Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, виклавши основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на підтримання апеляційних скарг, промову прокурора, яка частково визнала апеляційні скарги, і просила вирок скасувати, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, з підстав порушення вимог ст.384 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд уважає, що апеляційні скарги захисників - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст.63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи кримінального обвинувачення. Зазначену норму імплементовано в національне законодавство України, і вона міститься в ст.21 КПК України.
Інкримінований обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочин, передбачений п.6 ч.2 ст.115 КК України, відповідно до ч.5 ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочині, за які встановлено найбільш суворий вид покарання довічне позбавлення волі.
За ч.3 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних. Кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених розглядається судом присяжних стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один з них заявив клопотання про такий розгляд.
Так, у ст. 384 КПК України визначено, що прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження
-7-
стосовно нього судом присяжних. При цьому письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акту, і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Суд також зобов`язаний роз`яснити право на розгляд кримінального провадження судом присяжних під час підготовчого судового засідання і в разі, якщо обвинувачений заявить таке клопотання, призначити кримінальне провадження до розгляду саме таким складом суду.
Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права, і його рішення із цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки в такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, у тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Відповідно до вимог ст.7 КПК України кримінальне провадження за формою та змістом має відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор не роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можливості та особливостей розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних, і не долучив відповідного письмового роз`яснення до обвинувального акта, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Суд першої інстанції при розгляді провадження не тільки не виправив цих недоліків, але й сам припустився порушення вимог ч.1 та 2 ст.384 КПК України, оскільки не роз`яснив обвинуваченим їх права на розгляд справи судом присяжних та особливостей такого провадження.
Відповідно до вимог ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли , суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
За ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Апеляційний суд прийшов до переконання, що виявлені та наведені в ухвалі суду порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, і такими, що перешкодили, чи могли перешкодити суду ухвалити законне рішення.
Оскільки судове рішення скасовується з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, допущених судом першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання, інші доводи апеляційних скарг не розглядаються, а підлягають до ретельної перевірки при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, а виявлені істотні порушення усуненню на стадії підготовчого провадження.

-8-
Ураховуючи наведене, апеляційний суд уважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, під час якого слід урахувати висновки Верховного Суду України з приводу застосування ст.384 КПК України, викладені в постанові від 25.06.2015 року №5-111кс15, які згідно з положенням ч.1 ст. 458 цього Кодексу є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, котрі застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону належить ретельно перевірити докази надані сторонами, і ухвалити законне, обґрунтоване й справедливе судове рішення.
Таким чином, апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають до часткового задоволення.
Одночасно, апеляційний суд, ураховуючи тяжкість вчинених обвинуваченими злочинів, дані про їх особу, фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі доведеності їх вини, з метою запобіганню ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, апеляційний суд уважає за необхідне залишити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.06.2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: