ОКРЕМА ДУМКА
судді Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1
Овруцький районний суд Житомирської області вироком від 07.10.2015 визнав ОСОБА_2 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України та призначив йому покарання за цим законом на 8 (вісім) років позбавлення волі.
Не можу погодитися з висновком суду та стосовно наведеного на підставі статті 375 КПК України висловлюю окрему думку.
В основу вироку покладено визнання ОСОБА_2 спочатку своєї вини та підтвердження його вини показаннями потерпілої, свідків, поясненнями експертів, дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.
Однак, аналіз показань учасників судового провадження та документів, які містяться в матеріалах провадження, дає підстави вважати, що вина ОСОБА_2 є недоведеною.
Так, ОСОБА_2 , будучи допитаним в судовому засіданні в якості обвинуваченого, спочатку свою вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що 02.10.2013 він ввечері був вдома разом з вітчимом - ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_4 та молодшими дітьми. Вітчим ОСОБА_3 приніс додому горілки та разом з матір`ю вони розпили її. В процесі цього між ними виникла сварка, під час якої вони почали битися. Це було близько 23 год.. Він їх неодноразово розбороняв. Коли вони стали сваритися в кімнаті, де спала молодша сестра ОСОБА_5 , так як мати закривала ОСОБА_6 телевізор, і коли той підвівся, то він схопив сокиру, яка стояла біля груби (нею рубали лучину), та наніс обухом сокири потерпілому декілька ударів у ліву сторону голови від чого, той упав на ліжко, але хотів встати. Після цього, він наступив потерпілому на груди, але нога з`їхала на горло і він почув, що щось хруснуло, і ОСОБА_6 перестав ворушитися. Коли він зрозумів, що вітчим мертвий, то вийшов до матері на веранду та запитав, що будемо робити, а мати в зляканому стані сказала, що закопаємо. Після чого, він повернувся до спальні та загорнув труп вітчима в покривало та плед, який був на ліжку і, стягнувши його з ліжка, затягнув до гаражу. Після цього, він повернувся до будинку, повитирав сліди крові на підлозі, на стіні печі, а мати в цей час зняла постіль, яка була в крові та вкинула в грубу разом з телефоном вітчима. Прибравши в будинку, він разом з матір`ю пішли до хліва, щоб викопати яму. Мати йому підсвічувала, а він копав яму та викопавши глибиною приблизно собі по груди та відкривши гараж перетягнув тіло до хліва та вкинув його в яму. Крім того, в яму викинули речі та кросівки покійного, після чого він все закопав. Розсипав сіно, так як було і зверху поставив тумбочку. Після чого, він освітивши телефоном, повитирав сліди крові на асфальті та порозі. Зайшовши до будинку він запалив грубу, щоб спалити постіль з кров`ю і ліг спати.
В процесі судового розгляду обвинувачений змінив свої показання та заперечив свою вину, пояснивши, що 03.10.2013 його мати з вітчимом випивали протягом дня. Він прийшов десь о 21 годині додому. Десь о 23 годині почалась сварка. Менша сестра ще не спала, а старші діти спали. Він укладав спати молодшу сестру. В півнапершу ночі він прибирав на кухні. Вони сварилися. Мати сокирою вдарила вітчима, вийшла до нього і сказала, що вона його вбила. На той момент вона толком нічого не розповіла. В неї колотилися руки і вона не могла говорити. ОСОБА_6 лежав на ліжку, коли він зайшов, а сокира лежала коло ліжка. Мати попросила заховати тіло. Коли вона попросила, він одразу погодився. Вона боялася. Лопату взяв вночі у тьоті ОСОБА_7 . Потім він повитирав кров, замотав тіло і витягнув. Виніс сокиру. Потім він пішов викопав яму, затягнув тіло, закопав. Мати йому світила. На наступний день він встав пів шостої, в школу не пішов, а пішов до сусіда помагати копати картоплю. Ночував у друга. На третій день приходила ОСОБА_8 із співмешканцем та випивали з матір`ю. В суботу вже приїхала міліція.
ОСОБА_2 пояснив, що він вирішив брати вину на себе, так як переживав за молодших дітей, що їх заберуть в дитячі будинки. Спочатку було все нормально, мати була з ними, а потім залишила їх в лікарні і поїхала в м. Луцьк. Тоді він вирішив сказати правду. Йому в райвідділі міліції ( ОСОБА_9 ) казали не міняти першопочаткові показання.
На запитання, чому він саме сказав, що ставав ногою на шию потерпілого та як міг він знати, що був хрусткіт при цьому, він пояснив, що такі показання він давав після того, як йому дали для ознайомлення висновок експерта з зазначенням тілесних ушкоджень та причини смерті.
Спочатку він казав, що ударив 2-3 рази. Потім слідчий сказав, що не сходиться з експертизою, що ударів було 3-6. Він сказав потім, що наносив 6 ударів і ступав, бо були синці на шиї.
Слідчий не знав, що він себе оговорює, що показання неправдиві.
З метою встановлення істини по справі, судом були допитані в якості свідків ряд осіб. Зокрема, ОСОБА_4 (вона ж законний представник до позбавлення її батьківських прав), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , вислухано пояснення експертів: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , досліджено документи кримінального провадження.
Звертаю увагу, що показання жодного із допитаних свідків, окрім ОСОБА_4 (законного представника до позбавлення її батьківських прав) не підтверджують вину обвинуваченого.
Так, свідок ОСОБА_11 - сільська голова, зазначила, що ОСОБА_2 приїхав жити до матері ОСОБА_4 в 6-му класі. До цього жив у бабусі в м. Києві. До літа був слухняним, працьовитим, здібним, а потім змінився. Влітку бачила з хлопцями непристойними. Однак, вважає, що він не міг здійснити вбивство. Вважає, що задіяна матір, тобто ОСОБА_4 .. Десь взимку 2009 року приходила, казала, що підрізала ОСОБА_6 у шию. Вказану обставину не заперечувала сама ОСОБА_4 та підтвердила і потерпіла ОСОБА_21 ..
ОСОБА_12 подруга ОСОБА_4 , даючи показання, повідомила, що вона із співмешканцем ОСОБА_22 прийшли до ОСОБА_23 і під час розпиття спиртних напоїв остання сказала, що ОСОБА_24 не має. Вона його рубонула сокирою і вони його закопали. Вранці 05.10.2013 вони з ОСОБА_25 пішли до ОСОБА_26 та розповіли їй про те, що їм розповіла ОСОБА_4 .
Потерпіла ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що 03.10.2013 року близько 10 години 30 хвилин вона прийшла до будинку ОСОБА_6 і запитала у ОСОБА_27 де ОСОБА_6 , на що вона сказала, що вони вчора посварились і близько 22 години йому хтось зателефонував і він, вдягнувшись, кудись пішов. Після цього, вона пішла на поле пасти корів. Біля 11 години вона знову повернулась до будинку ОСОБА_6 , підійшла до хліва та подивилась чи там його немає. Після цього вона пішла в будинок, де знаходилась ОСОБА_28 та ОСОБА_4 і запитала у ОСОБА_27 чи телефонував ОСОБА_6 , яка відповіла, що не телефонував та не приходив.
04.10.2013 вона зателефонувала до сільського голови ОСОБА_11 , якій повідомила, що десь пропав її син ОСОБА_6 . Голова їй сказала, що якщо до ранку 05.10.2013 року ОСОБА_6 не з`явиться додому, то щоб вона повідомила до міліції.
05.10.2013 вранці до неї прийшла ОСОБА_28 та її співмешканець ОСОБА_29 , які їй повідомили, що ОСОБА_4 їм сказала, що вона вбила ОСОБА_6 . Після цього вона зателефонувала в міліцію.
Допитана в якості свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні неодноразово змінювала показання. Так, спочатку пояснювала, що 02.10.2013 року вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 розпивали спиртні напої під час чого у них виникали сварки, в ході чого він ліз до неї битися, чіплятися до неї. Руслан її захищав. Сварки виникали в той день за їжу, а саме: не було грибів. Він її ударив в обличчя. Потім вона почула, що ОСОБА_30 ударив ОСОБА_6 . Вийшов і сказав, що вбив його. Вони його закопали. Вона світила, а ОСОБА_30 все робив. Вона спочатку казала, що вона вбила.
Після заперечення ОСОБА_2 своєї вини та пояснення ним, що вбила потерпілого саме вона, ОСОБА_4 заперечувала свою вину, а потім пояснила, що вбила ОСОБА_6 дійсно вона. ОСОБА_30 запропонував взяти на себе і вона погодилася. Як все відбувалося вона не пам`ятає, бо була п`яна. Аналогічні пояснення вона надавала і під час телевізійної програми «Один за всіх».
В послідуючому ОСОБА_31 пояснювала, що бачила, як ОСОБА_30 наносив 1 удар, а потім ще один. Вона його відтягувала. Говорила, що у ОСОБА_32 намір здійснити вбивство визрівав раніше, бо ОСОБА_6 над ним знущався, забирав гроші. У них постійно були конфлікти і незадовго до події теж був конфлікт. Хоча до цього пояснювала, що відносини у ОСОБА_32 з потерпілим були нормальні. Він його ніколи не бив. Той факт, що відносини у них були нормальні підтверджувала і потерпіла ОСОБА_21 та свідок ОСОБА_14 ..
Звертаю увагу, що у матеріалах перевірки ( висновку ЄО №673 від 18.07.2014) по зверненню начальника Києво-Святошинського РВ УМВС в Київській області про проведення перевірки за повідомленням ОСОБА_33 , про те що, при зйомці телеканалом «СТБ» телепередачі «Один за всіх», громадянка ОСОБА_4 заявила про те, що вона 03.10.2013 скоїла вбивство співмешканця ОСОБА_3 , які долучені до матеріалів справи, наявні також наявні письмові пояснення ОСОБА_4 .. Причому пояснення від 18.07.2014, надане в Народицькому РВ УМВС України в Житомирській області, суттєво відрізняється від пояснення від 28.06.2014, яке було надано в Києво-Святошинському РВ ГУМВС в Київській області. Суперечності не вияснялися та не перевірялися.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що він проживає зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 . 04.10.2013 року близько 19 години 00 хвилин він разом зі своєю співмешканкою пішли в гості до ОСОБА_4 .. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_4 почала плакати та сказала, що зарубала сокирою свого співмешканця ОСОБА_34 та закопали останнього в хліві свого домогосподарства. Після чого він разом з ОСОБА_12 пішли додому. На наступний день пішли до матері ОСОБА_3 . ОСОБА_21 та про дану розмову, яку почули від ОСОБА_4 , розповіли їй.
ОСОБА_13 директор школи показала, що ОСОБА_30 в школі ніколи не вступав ні з ким ні в які конфлікти, ніколи не кричав, не сварився ні з ким. За нього платили гроші за участь в олімпіадах. Він добре вчився. Мати на батьківські збори ніколи не ходила.
Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні пояснив, що із самого початку слідства ОСОБА_2 давав правдиві показання. Перевірялись показання його матері ОСОБА_31 і сумнівів, що це зробив він не було. При кожному допиті матері, остання стверджувала, що вона не причетна до цієї події. Про це стверджував і сам ОСОБА_2 .. Про подію розповідав у подробицях. Після розтину тіла стала відома причина смерті. ОСОБА_36 погоджувався із висновком експерта.
ОСОБА_31 говорила, що син її захищав, схопив сокиру, яка була біля грубки. ОСОБА_2 казав, що потерпілий після ударів ще хрипів. Боявся, що той встане, тому став йому на груди.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що він проводив з ОСОБА_37 щомісячно профілактичну роботу. Приходив в лікарню, по місцю домашнього арешту. Одного разу, коли він прийшов в черговий раз, йому сказали, що ОСОБА_30 хороший хлопець і розкаже правду. Він дійсно розказав, що обмовив себе, так як хотів покрити матір, бо переживав за молодших сестер і брата. Коли мати їх залишила, то вирішив сказати правду. Говорив про телефонний запис, на якому мати просила, щоб він нічого не казав. Про це він повідомив начальника РВ УМВС України в Народицькому районі, а той сказав, що скаже начальнику слідчого відділення.
У нього виникли сумніви щодо вини ОСОБА_32 при проведенні його допиту. Він дуже спокійно, без емоцій все розповідав, що не характерно у його віці. Це він оцінив, як психолог.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що в перших числах жовтня 2013 року в складі слідчо-оперативної групи він виїзджав на місце події. ОСОБА_2 був в автомобілі начальника РВ, а його мати знаходилася в іншому автомобілі. ОСОБА_38 зізнався, що він вчинив вбивство. Сказав, що вдарив потерпілого обухом сокири по голові, а потім наступив ногою на груди, нога з`їхала на горло, і він відчув хруст «як сніг». Повідомив, що мотивом послужило знущання вітчима над мамою і ним, постійні бійки та сварки. З ОСОБА_39 він розмовляв після розмови з ОСОБА_40 . Вона повідомила, що ОСОБА_30 вчинив вбивство. Нічого суттєвого не розповідала, так як була в стані сп`яніння. Казала, що ОСОБА_30 взяв сокиру та вдарив потерпілого.
Представник відділу у справах дітей Народницької райдержадміністрації ОСОБА_41 в судовому засіданні пояснила, що на першому допиті ОСОБА_30 про події розповідав спокійно. На сьогоднішній день хлопець почав нове життя. На її думку обвинувачений зараз говорить правду, і їй здається, що даний злочин він не вчиняв.
Експерт ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що труп потерпілого досліджувала експерт ОСОБА_20 .. Ним робився висновок на підставі висновку ОСОБА_20 , матеріалів кримінальної справи і слідчого експерименту. Причина смерті потерпілого - це тиснення тупого предмету на гортань. Це було тиснення і «проворот». Можна зробити коліном. Зусилля має бути значне. Фото робили. Обвинувачений на слідчому експерименті казав, що відчув хруст. Отримати перелом гортані, падаючи з висоти власного росту, не можливо. Ударів було не менше чотирьох. Різаних ран гострим предметом не було. Обвинуваченого на слідчому експерименті ніхто не змушував, розповідав все сам.
Вказані пояснення експерта ОСОБА_19 , зокрема в деяких випадках не узгоджуються з поясненнями експерта ОСОБА_20 та матеріалами справи.
Так, ОСОБА_20 підтвердила, що причиною смерті ОСОБА_3 стала механічна асфіксія. Однак, асфіксія поєднана з іншими ушкодженнями органо-комплексу шиї. При цьому, було і сім ран нанесених гострим предметом. В якій послідовності та яким предметом наносилися точно сказати не можна. Це могла бути і сокира.
Пояснення ОСОБА_20 узгоджуються з висновком експерта №286 (а.с.50-55), згідно якого смерть ОСОБА_3 настала від механічної асфіксії в результаті здавлення шиї тупим предметом, що підтверджується наявністю переломів під`язикової кістки, щитовидного хряща в поєднанні з крововиливами в навколишні тканини шиї; загальними ознаками асфіксії обильні темно-фіолетові трупні плями, рідке стояння крові в порожнинах серця і судинах; повнокров`я всіх внутрішніх органів; множинні точкові крововиливи на серйозних та слизових оболонках; при наявності синця і поверхневих ран шиї.
В ч.3 висновків (а.с.55) наведено ушкодження в області шиї, серед них і сім поверхневих ран на фоні синця шиї виникли одночасно від безпосередньої дії тупого твердого та гострого предметів, які також мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеня та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Вказані тілесні ушкодження на шиї не узгоджуються ніяким чином з показаннями ОСОБА_2 , які надавалися ним при визнанні вини та при проведені слідчого експерименту.
Свідок ОСОБА_42 - педагог, яка була присутня при першому допиті ОСОБА_2 , показала, що вони були в кабінеті слідчого години дві. Дитина, (тобто ОСОБА_38 ), була втомлена. Відповідав спокійно на запитання. ОСОБА_31 , яка на той час була законним представником ОСОБА_43 в кабінеті не було. Адвоката, точно не пам`ятає, але здається не було.
У вказаній частині показання узгоджуються з показаннями ОСОБА_31 , яка підтвердила, що вона під час допиту сина була на коридорі. Адвоката теж з ним не було.
З протоколу огляду місця події вбачається, що місцем події являється домогосподарство за адресою АДРЕСА_1 (а.с.19-24).
Протокол огляду трупа (а. с. 39-44) свідчить про наявні тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_3 в тому числі і семи ран на шиї з підсохлими краями. Наведено і судово-медичний діагноз: асфіксія, зумовлена здавленням органів шиї (удушення), колоті, колото-рублені рани голови.
Згідно висновку експерта № 286 (а.с.50-56) смерть ОСОБА_3 настала від механічної асфіксії в результаті здавлення шиї тупим предметом, що підтверджується наявністю переломів під`язикової кістки, щитовидного хряща в поєднанні з крововиливами в навколишні тканини шиї; загальними ознаками асфіксії обильні темно-фіолетові трупні плями, рідке стояння крові в порожнинах серця і судинах; повнокров`я всіх внутрішніх органів; множинні точкові крововиливи на серйозних та слизових оболонках; при наявності синця і поверхневих ран шиї.
Висновок експерта № 236 (а.с.110-115) свідчить, що на трупі ОСОБА_3 було виявлено наступні тілесні ушкодження: 1) відкрита черепно-мозкова травма: синець в області верхньої повіки правого ока; рана на межі з зовнішнім кутом правого ока; подібна за морфологічними ознаками рана в правій скроневій області; рана півмісячної форми в області лоба справа, перетинає зовнішній край правої брови; рана п`ятизіркової форми, розташована від внутрішнього краю лівої брови до серединної лінії лоба (умовно); обширна забійна рана в області лівої вушної раковини і лівої завушної ділянки (проекція потиличної кістки); крововиливи в м`які покрови голови з внутрішньої поверхні в лобній області в правій і лівій скроневих областях, в лівій потиличній області; темно-червоні крововиливи під твердою мозковою оболонкою в лобних областях (на поверхні лобних доль); крововиливи в м`які мозкові оболонки обох півкуль мозку, переважно в лобних і тім`яних долях; вдавлені переломи лобної кістки справа і зліва з ушкодженням обох пластинок з утворенням дрібних уламків і радіальних тріщин по ходу основної лінії переломів; вдавлений перелом потиличної кістки зліва з розповсюдженням на сосцевидний відросток і основу черепа; 2) переломи під`язикової локалізовані в місці з`єднання великих ріжків з тілом кістки; перелом щитоподібного хряща в місці з`єднання обох долей хряща в поєднанні з переломом правого верхнього ріжка хряща; обширний синець на передній поверхні шиї; сім поверхневих ран на фоні синця шиї.
Експерт зазначає, що тілесні ушкодження п.2 виникли одночасно від безпосередньої дії тупого твердого предмета (тиснення) на поверхню шиї.
З акту № 384-2013 від 05.11.2013 (а.с. 107-109) амбулаторної, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи вбачається, що ОСОБА_2 в минулому будь-якими психічними захворюваннями не страждав та не страждає ними в даний час. За психіатричною допомогою раніше не звертався, на обліку не перебував. При даному освідоцтві спілкування з ОСОБА_2 носить продуктивний характер, перебуває в ясній свідомості, розуміє мету обстеження, виявляє звичайний темп мислення, послідовні мова і висновки, логічні судження, збережену пам`ять, адекватні до ситуації емоції. Чітко орієнтується в ситуації, розуміє можливість покарання за інкриміновані йому дії.
Протокол проведення слідчого експерименту (а.с. 88-90) свідчить, що підозрюваний ОСОБА_2 на вул. Радянській в с. Слобода В`язівська Народицького району, поблизу житлового будинку № 11, розказав та показав на місці коли, де і при яких обставинах він вчинив вбивство свого вітчима ОСОБА_3 ..
З урахуванням зазначеного, вважаю, що оскільки, ОСОБА_2 вину не визнає, пояснення його є послідовними та узгодженими, показання свідків, матеріали справи не спростовують його пояснень, показання свідка ОСОБА_31 щодо обставин події є різними, суперечливими та непослідовними, в зв`язку з чим викликають сумнів щодо їх достовірності та відповідно не можуть бути покладені в основу обвинувачення, не знайшов підтвердження в судовому засіданні і мотив злочину, а тому відповідно вина його є недоведеною.
В ч.1 ст.9 КПК України законодавець закріпив, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В частині 23 Постанови від 29.06.1990 №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» Пленум Верховного Суду України зазначив про вказання судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного.
Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, а не повертати справу на додаткове розслідування.
Таким чином, оцінивши сукупність досліджених доказів, норми права, які регулюють вказані правовідносини, доходжу висновку, що участь ОСОБА_2 у вчиненні умисного вбивства, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині ОСОБА_3 при наступних обставинах: 03.10.2013 року близько 01 години в кімнаті житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та його співмешканкою ОСОБА_4 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння виник конфлікт, свідком якого був неповнолітній ОСОБА_2 , який на грунті виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій особі та реалізовуючи його, схопив в руки сокиру, обухом та лезом якої умисно наніс декілька ударів по голові ОСОБА_3 , після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ногою став на шию останнього та почав душити останнього, утримуючи його декілька секунд, і таким чином умисно вбив потерпілого ОСОБА_3 , є недоведеною, а тому його слід виправдати.
Суддя ОСОБА_1