Справа№1-286/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова в складі

головуючого судді: Шипова І. М.

при секретарях Крохмальна Л. В., Андрушко Т. Г.

адвокаті ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської Федерації, росіянина, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, інваліда 2 групи, розлученого, не судимого в силу ст..89 КК України,

обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

Встановив:

30.06.2011 року, близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_2, знаходячись в інвалідній колясці, біля входу до бібліотеки ім. Коцюбинського, розташованої по вул.. Кирпоноса 22 м. Чернігова, на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин наніс удар милицею по руці ОСОБА_3, від чого та отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на правій верхній кінцівці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 в предявленому йому обвинуваченні винним себе не визнав та показав, що потерпіла являється його колишньою дружиною, відносини між ними неприязні, постійно виникають конфлікти та сварки. Тривалий час вони проживають окремо, але разом опікають їх спільну дитину, яка являється інвалідом 2 групи. Їх донька має у власності частину квартири, в якій проживає він. ОСОБА_3, як опікун, приходить до його квартири, щоб перевірити власність доньки. 30.06.2011 року він знаходився в бібліотеці ім. Коцюбинського. До бібліотеки також прийшла ОСОБА_3. Вона стала його ображати і через деякий час він пішов з бібліотеки. Однак на виході між ним та ОСОБА_3 виникла сварка. Ніяких ударів він їй не наносив, а поїхав скаржитись на неї до прокуратури. Цивільний позов не визнає, оскільки не визнає своєї вини.

Таку поведінку підсудного суд оцінює критично, як природну захисну реакцію на предявлене обвинувачення з метою уникнути покарання за вчинений злочин, заплутати суд та перешкодити встановленню істині у справі. Крім того покази підсудного не відповідають дійсності, обставинам справи, характеру скоєного злочину, повністю спростовуються показами потерпілої, свідків та матеріалами справи, а саме:

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що підсудний являється її колишнім чоловіком, з яким вона тривалий час проживає окремо. Відносини між ними неприязні, часто виникають конфлікти. 30.06.2011 року вона проходила біля бібліотеки ім. Коцюбинського. Біля сходів до бібліотеки в інвалідній колясці знаходився Андреєв. Коли вона проходила повз нього, то він наніс їй декілька ударів милицею по руці. В результаті отриманих тілесних ушкоджень вона лікувалась. Цивільний позов підтримала, просила стягнути з підсудного на її користь матеріальну шкоду в сумі 82 грн. 85 коп., та 1000 моральної шкоди. Вважає, що підсудний повинен бути покараний суворо по закону.

Свідок ОСОБА_4 показала, що вона особисто бачила як Андреєв, сидячи в інвалідній колясці, біля бібліотеки, наносив удари милицями по руках ОСОБА_3. Вона захищалась від ударів.

Суд вважає, що вина ОСОБА_2 в завданні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи:

- заявою потерпілої ОСОБА_3, в якій вона просить вжити заходів до ОСОБА_2, який 30.06.2011 року завдав їй удару милицею по руці (а.с.81),

- постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.07.2011 року, з якої вбачається, що в ході перевірки було встановлено, що 30.06.2011 року між ОСОБА_3 відбувся конфлікт та сварка (а.с.101),

- висновком судово-медичної експертизи №1713 від 29.09.2011 року, згідно якої у ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження у вигляді синців на правій верхній кінцівці, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів, в тому числі і від нанесення удару милицею, могли утворитись 30.06.2011 року і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Утворення його при падінні з висоти власного зросту, з послідуючим ударом об виступаючі предмети, є малоймовірним (а.с.116-117)

Аналізуючи викладені докази суд приходить до висновку, що умисні дії підсудного, які виразились в заподіянні ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, підлягають кваліфікації за ст.125 ч.1 КК України.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, оскільки в судове засідання нею не надано жодного доказу про понесені нею витрати на лікування, а надані копії квитанцій ніяким чином не повязані з призначеним їй лікуванням від отриманого тілесного ушкодження. Стосовно моральної шкоди, то суд вважає, що потерпілій вона завдана, але її сума в розмірі 1000 грн. належним чином не обґрунтована, докази завдання шкоди саме в такому розмірі не надані, на думку суду, з урахуванням всіх обставин даної справи, з підсудного на користь потерпілої слід стягнути 100 грн. моральної шкоди, оскільки моральна шкода не може слугувати для збагачення.

Обставини, що помякшують покарання підсудного суд визнає те, що він являється особою похилого віку, інвалідом 2 групи, а обставин, що обтяжують його покарання, в судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання ОСОБА_2 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його цивільно-правові наслідки, обставини за яких вчинено злочин, поведінку потерпілої, особу підсудного, який за місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, не судимий в силу ст..89 КК України, являється інвалідом 2 групи, особою похилого віку, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 необхідно призначити покарання у вигляді мінімального штрафу, який стягнути на користь держави.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним та призначити покарання по ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу в сумі 510 (пятсот десять) грн., який стягнути на користь держави.

Міру запобіжного заходу до набрання вироку законної сили підсудному ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 100 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Шипов