В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/1979/15-к

04.12.2015 року м. Херсон

Суворовський районний суд міста Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретарів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

з участю прокурорів: ОСОБА_5

ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7

ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9

ОСОБА_10

потерпілих: ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_14

представника потерпілої: ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Херсона, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0005303 від 07.10.2013 р., про обвинувачення:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого;

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх утриманців не маючого, офіційно не працевлаштованого; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого;

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
1. ОСОБА_9 в перших числах жовтня 2013 р. в нічний час (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), переслідуючи умисел направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом віджиму метало пластикового вікна, незаконно проник до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_4 звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_11 , а саме: телевізор «Samsung DS 51 E 497» діагоналлю 52 дюйми вартістю 8700 гривень. Таким чином ОСОБА_9 своїми діями завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 8700 гривень.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла.
Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину не визнав, від дачі показань в порядку ст. 63 Конституції України відмовився.

Потерпіла ОСОБА_11 дала суду показання про те, що їй належить квартира АДРЕСА_5 , але в ній проживає її син ОСОБА_16 , який часто відсутній за місцем проживання.

Лише через тиждень після крадіжки з квартири про це стало відомо другий син навідався до квартири і повідомив. Було зрозуміло, що до квартири проникли через вікно, яке було відкрито ззовні, а решітки також пошкоджені. З квартири викрали телевізор, який під час проведення досудового розслідування повернули. Вартість викраденого визначала самостійно, оскільки документів не збереглось.

Заявлений позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Показання потерпілої в частині факту крадіжки майна підтвердив і свідок ОСОБА_17 , який пояснив, що являється сином потерпілої ОСОБА_11 та іноді, у разі відсутності ОСОБА_18 навідується до квартири АДРЕСА_5 . Наприкінці жовтня 2013 р. виявив крадіжку майна із вказаної квартири, зокрема телевізора.

Місце вчинення крадіжки та спосіб проникнення до житла підтверджені протоколом огляду місця події від 06.10.2013 р. з фото таблицею до нього (том 2, а.п. 115-122). Встановлено факт протиправного проникнення до квартири АДРЕСА_5 . На зазначене вказує виявлене пошкодження вікна до кімнати (квартира розташована на першому поверсі), в квартирі порушено звичний порядок речей. Крім того виявлено зникнення телевізора.

Обставини проведення огляду місця події підтвердили свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які пояснили, що проживають в сусідніх квартирах до квартири АДРЕСА_5 . Бачили на сходинковій площадці сітку з метало пластикового вікна, а через деякий час їх було запрошено в якості понятих для огляду квартири у зв`язку з крадіжкою. Що саме було викрадено в їх присутності не озвучували і начебто був складений протокол огляду місця події, який підписали, зауважень не маючи.

Товарним чеком від 17.04.2012 р. (том 2, а.п. 123) підтверджена вартість телевізора «Samsung DS 51 E 497», яка становить 8700 гривень.

Відповідно до протоколу від 21.05.2014 р. (том 2, а.п. 126) ОСОБА_21 (батько обвинуваченого, який від дачі показань в судовому засіданні на підставі ст. 63 Конституції України відмовився) в приміщенні Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області видав телевізор «Samsung DS 51 E 497» діагоналлю 52 дюйми, який відповідно до постанови від 21.05.2014 р. і визнаний речовим доказом (том 2, а.п. 127).
Враховуючи викладене, суд вважає, що обсяг пред`явленого ОСОБА_9 в цій частині обвинувачення знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.
Не заслуговують на увагу посилання захисника на ту обставину, що ОСОБА_11 є «неналежним потерпілим». Наведений висновок кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, відповідно до якої права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а тому враховуючи відсутність відмови слідчого у визнанні ОСОБА_22 потерпілою і подання відповідної заяви саме нею (том 2, а.п. 114) підстав ставити під сумнів права зазначеної особи у суду немає. Крім того, інші особи з заявами про вчинення відносно них злочину за вказаним фактом не звертались.
В той же час, враховуючи ту обставину, що прокурором було зменшено обсяг раніше пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 , а серед викраденого у потерпілої майна залишено лише телевізор «Samsung LED 6100 37» діагоналлю 40 дюймів вартістю 8200 гривень, суд, з урахуванням підтримання ОСОБА_23 первинного обвинувачення, вважає за необхідне змінити найменування зазначеного стороною обвинувачення телевізора на «Samsung DS 51 E 497» діагоналлю 52 дюйми, вартістю 8700 грн. Наведений висновок випливає з обсягу досліджених судом доказів, які прийняті до уваги, а наявність розписки свідка ОСОБА_17 про повернення йому телевізора «Samsung LED 6100 37» не свідчить про його викрадення саме ОСОБА_9 .
----------------------------------------------------------------------------------
Першопочатково органом досудового розслідування було пред`явлено обвинувачення як ОСОБА_24 , так і ОСОБА_10 в частині протиправних дій відносно ОСОБА_11 . Обвинувачення було сформульовано наступним чином.
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою в перших числах жовтня 2013 р. в нічний час (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), переслідуючи умисел направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом віджиму метало пластикового вікна, незаконно проникли до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_4 звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілій ОСОБА_11 , а саме: телевізор «Samsung LED 6100 37» діагоналлю 40 дюймів вартістю 8200 гривень; телевізор «Samsung DS 51 E 497» діагоналлю 52 дюйми, вартістю 8700 гривень; пара кросівок «Puma» червоного кольору вартістю 1000 гривень; пара кросівок «Puma» синього кольору вартістю 1000 гривень; флакон туалетної води «Bulgari» вартістю 550 гривень; флакон туалетної води «Bly» вартістю 400 гривень; 5 чоловічих футболок та 5 чоловічих кофтин загальною вартістю 3400 гривень. Таким чином ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своїми діями завдали потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 22250 гривень.

Дії ОСОБА_25 та ОСОБА_10 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням до житла.
Потерпіла ОСОБА_11 , незважаючи на зменшення об`єму обвинувачення прокурором, підтримала обвинувачення в раніше пред`явленому обсязі.

В той же час зазначене свого підтвердження під час судового розгляду не знайшло, враховуючи наступне.

Дійсно потерпіла ОСОБА_11 , окрім наведеного вище дала показання про те, що з квартири викрали 2 телевізори, дві пари кросівок, два флакони туалетної води, п`ять чоловічих батників та 5 чоловічих кофтин з довгим рукавом. Вартість викраденого визначали самостійно, оскільки документів не збереглось.

Свідок ОСОБА_17 підтвердив показання потерпілої в наведеній частині.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 лише підтвердили обставини проведення огляду місця події.

Протоколом огляду місця події від 06.10.2013 р. з фото таблицею до нього (том 2, а.п. 115-122) встановлено тільки факт та спосіб протиправного проникнення до квартири АДРЕСА_5 .

Решта досліджених доказів: товарний чек від 17.04.2012 р. (том 2, а.п. 123) та протокол від 21.05.2014 р. (том 2, а.п. 126) свідчать тільки про викрадення телевізора «Samsung DS 51 E 497» діагоналлю 52 дюйми вартістю 8700 гривень і саме ОСОБА_9 .

Зазначений обсяг доказів не доводить причетність ОСОБА_10 до протиправних дій вчинених відносно ОСОБА_22 , а обсяг заявленого потерпілою майна, викрадення якого інкриміновано обвинуваченим першопочатково свого підтвердження не знайшов і носив лише характер припущення з боку органу досудового розслідування.

Жодних інших належних та допустимих доказів стороною обвинувачення на підтвердження первинного обсягу обвинувачення суду для дослідження представлено не було.

2. Органом досудового розслідування ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення в тому, що він в ніч з 24.02.2014 р. на 25.02.2014 р., повторно, переслідуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом розбиття скла вікна, незаконно проник до приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_13 , а саме: золота обручка 853 проби вартістю 2000 гривень; золота печатка із зображенням квітки вартістю 2000 гривень; золота каблучка з каменем червоного кольору вартістю 2000 гривень; золота каблучка 585 проби вартістю 1500 гривень; золота каблучка 585 проби вартістю 1500 гривень; золоті сережки із камінням фіаніт вартістю 3500 гривень; золоті сережки 583 проби з малюнком у вигляді гілки з квітами з камінням фіаніт вартістю 2500 гривень, заподіявши своїми діями потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 15000 гривень.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла, вчинена повторно.
Обвинувачений ОСОБА_9 від дачі показань в порядку ст. 63 Конституції України відмовився, свою вину не визнав.

Потерпіла ОСОБА_13 дала суду показання про те, що їй належить квартира АДРЕСА_7 . В лютому 2014 р. вона на певний час виїжджала з м. Херсона, а коли повернулась, то виявила розбите вікно до квартири, а в самій квартирі було все розкидано. З квартири зникла велика кількість виробів із золота, перелік яких та вартість вірно зазначені в матеріалах кримінального провадження. Вартість золотих виробів була приблизно оцінена працівниками міліції, відповідно до наданих їм для огляду фото. Заявлений позов підтримала, просила суд його задовольнити з підстав в ньому зазначених.

Протоколом огляду місця події з фото таблицею до нього від 25.02.2014 р. (том 2, а.п. 158-162) підтверджено факт крадіжки та місце її вчинення. Так оглянуто квартиру АДРЕСА_7 , де виявлено розбите вікно, а в середині квартирі наявні ознаки незаконного проникнення, зокрема порушено звичний порядок речей.

Свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_27 лише зазначили про двох невідомих чоловіків, яких бачили біля квартири потерпілої, проте впізнати б останніх не змогли.

З відповіді з ПТ «Ломбард-Скарбниця» від 03.06.2014 р. (том 2, а.п. 163, 172-173) вбачається, що ОСОБА_28 25.02.2014 р. здавав в заставу вироби з золота, а саме: перстень, каблучку з камінням, обручку, дві пари сережок, каблучку з камінням, перстень.
В той же час, наведений епізод протиправних дій має бути виключений із загального обсягу пред`явленого ОСОБА_24 обвинувачення у зв`язку з недоведеністю вчинення даного кримінального правопорушення відносно ОСОБА_13 саме обвинуваченим.
Наведений висновок випливає з того, що фактично єдиним доказом на підтвердження викрадення майна саме обвинуваченим, належного ОСОБА_13 є лише відповідь з ПТ «Ломбард-Скарбниця», яка в свою чергу не відображає ідентифікуючих ознак виробів, які здавались ОСОБА_29 , та не є беззаперечним підтвердженням того, що зазначені предмети належать саме потерпілій. Викрадене у потерпілої вилучено в подальшому не було і потерпілій для впізнання не пред`являлось. Наведений висновок є лише припущенням сторони обвинувачення, який свого підтвердження під час судового розгляду не знайшов.
----------------------------------------------------------------------------------
Першопочатково органом досудового розслідування було пред`явлено обвинувачення як ОСОБА_24 , так і ОСОБА_10 в частині протиправних дій відносно ОСОБА_13 . Обвинувачення було сформульовано наступним чином.
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою, в ніч з 24.02.2014 р. на 25.02.2014 р., повторно, переслідуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом розбиття скла вікна, незаконно проникли до приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілій ОСОБА_13 , а саме: золота обручка 853 проби вартістю 2000 гривень; золота печатка із зображенням квітки вартістю 2000 гривень; золота каблучка з каменем червоного кольору вартістю 2000 гривень; золота каблучка 585 проби вартістю 1500 гривень; золота каблучка 585 проби вартістю 1500 гривень; золоті сережки із камінням фіаніт вартістю 3500 гривень; золоті сережки 583 проби з малюнком у вигляді гілки з квітами з камінням фіаніт вартістю 2500 гривень; грошові кошти в сумі 5400 гривень; грошові кошти в сумі 100 Євро (згідно курсу НБУ станом на 24.02.2014 р. складає 1000 гривень); оптичні окуляри вартістю 500 гривень. Таким чином своїми діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заподіяли потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 21900 гривень.

Дії ОСОБА_25 та ОСОБА_10 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням до житла.
Наведений обсяг обвинувачення, не заважаючи на зменшення його обсягу прокурором, потерпіла ОСОБА_13 підтримала в повному об`ємі.
Так потерпіла ОСОБА_13 пояснила, що окрім значної кількості золотих виробів з квартири зникли грошові кошти в сумі 5400 гривень та 100 євро.

На підтвердження наведеного обсягу обвинувачення, окрім наведеного вище, за клопотанням сторони обвинувачення, судом було досліджено відповідь з «Центрального Ломбарду» від 18.06.2014 р. (том 2, а.п. 184), відповідно до якої ОСОБА_10 27.02.2014 р. звертався для укладення договору фінансового кредиту, заставним майном якого виступала каблучка 585 проби.

В той же час, про що зазначалось раніше, наведений доказ не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_10 здавав в заставу золотий виріб належний саме потерпілій ОСОБА_13

* Отже, враховуючи причини, по яких судом було виключено наведений епізод протиправних дій відносно ОСОБА_13 , а також зазначене вище, прокурором було прийнято вірне рішення про зменшення обсягу первинно пред`явленого обвинуваченого у зв`язку з недоведеністю причетності ОСОБА_10 до вчинення протиправних дій відносно потерпілої.
Крім того, ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду, суду не було надано жодних доказів на підтвердження вартості викраденого майна, а також доказів на підтвердження приналежності виробів із золота, що здавались до ломбарду, потерпілій.

3. ОСОБА_10 в ніч з 24.11.2013 р. на 25.11.2013 р. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), переслідуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, шляхом віджиму метало пластикового вікна, незаконно проник до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_8 , звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_12 , а саме: ноутбук «Asus K56CB» серійний номер D6N0CV28757024F вартістю 6444 гривні. Таким чином ОСОБА_10 своїми діями завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 6444 гривні.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла.
Обвинувачений ОСОБА_10 від дачі показань в порядку ст. 63 Конституції України відмовився.

Потерпіла ОСОБА_12 дала суду показання про те, що вони з чоловіком проживають в квартирі АДРЕСА_9 . В день крадіжки вони були відсутніми за місцем проживання, коли ж повернулись, то виявили виламане вікно, а сусіди вже викликали працівників міліції. З квартири було викрадено серед іншого ноутбук. Заявлений позов підтримала в повному обсязі, зазначивши, що розмір завданої матеріальної шкоди збільшено порівняно з обвинувальним актом, оскільки по частині майна оцінку занижено, крім того у зв`язку з необхідністю відновлення пошкодженого вікна, виникли додаткові витрати. Моральна шкода заявлена у зв`язку з тим, що в результаті крадіжки майна та пошкодження вікон, вони змушені були вживати додаткових заходів охорони своєї квартири, що мало своїм наслідком додаткові витрати.

Факт проникнення до квартири підтверджено протоколом огляду від 25.11.2013 р. з фото таблицею до нього (том 2, а.п. 129-145), відповідно до якого оглянуто квартиру АДРЕСА_9 (знаходиться на першому поверсі). В квартирі порядок речей порушено, вікно пошкоджено. Наявні ознаки проникнення до квартири.

Свідок ОСОБА_30 підтвердила факт проникнення до квартири потерпілої через вікно. Дала показання про те що наприкінці 2013 р., вийшовши з під`їзду №5 будинку по АДРЕСА_10 близько 11 години ранку, побачила як сусідка вказує на наявність поряд з цокольним поверхом пристосований засіб, скоріш за все для проникнення до квартири через балкон.

На підтвердження відомостей про викрадене, потерпілою до матеріалів провадження було надано товарний чек та пакунок, відповідно до яких вартість викраденого ноутбуку «Asus K56CB» серійний номер D6N0CV28757024F складає 6444 гривні (том 2, а.п. 148-149).
Згідно відповіді ПТ «Ломбард Скарбниця» від 03.06.2014 р. (том 2, а.п. 172-173) ОСОБА_10 25.11.2013 р. здавав в заставу ноутбук «Asus K56CB» серійний номер D6N0CV28757024F, який саме і належав потерпілій ОСОБА_12 , про що свідчить вищенаведений товарний чек та пакунок від ноутбука.

Оцінюючи наведені докази, суд вважає їх такими, що доводять факт протиправного заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 в обсязі встановленому судом. Наведений обсяг доказів узгоджується між собою щодо часу, місця та обставин, вчиненого обвинуваченим злочину.
Суд не може прийняти до уваги заперечення сторони захисту щодо відсутності відомостей про серійний номер викраденого ноутбука. Останній чітко відображено на пакунку, а потерпіла враховуючи свій процесуальний статус повідомлена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому ставити під сумнів показання останньої в цій частині судом підстав не вбачається.
----------------------------------------------------------------------------------
Першопочатково органом досудового розслідування було пред`явлено обвинувачення як ОСОБА_24 , так і ОСОБА_10 в частині протиправних дій відносно ОСОБА_12 . Обвинувачення було сформульовано наступним чином.
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою, в ніч з 24.11.2013 р. на 25.11.2013 р. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), повторно, переслідуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, шляхом віджиму метало пластикового вікна, незаконно проникли до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_8 , звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілій ОСОБА_12 , а саме: ноутбук «Asus K56CB» серійний номер D6N0CV28757024F вартістю 6444 гривні; мобільний телефон «Samsung GT-C3050» imei НОМЕР_1 вартістю 700 гривень; мобільний телефон «Samsung GT-S5300» imei НОМЕР_2 вартістю 800 гривень; мобільний телефон «Samsung» вартістю 500 гривень; мобільний телефон «Nokia» вартістю 200 гривень; фотоапарат «Nikon Coolpix L110» вартістю 600 гривень; чоловічий годинник з металу жовтого кольору «Swatch» серійний номер YAS100G вартістю 1500 гривень; золоті сережки у вигляді двох кілець з жовтого та білого золота з камінням вартістю 1200 гривень; каблучка із білого та жовтого золота з фіанітом вартістю 1000 гривень; дві каблучки із жовтого золота з діамантами загальною вартістю 3200 гривень; обручка із жовтого золота з клеймом на внутрішній стороні у вигляді серпа та молота вартістю 1200 гривень; браслет із жовтого золота вартістю 1350 гривень; золотий ланцюжок вартістю 800 гривень; золотий кулон у вигляді ключа вартістю 750 гривень; два золотих ланцюжка загальною вартістю 3000 гривень; два золотих хрестика загальною вартістю 850 гривень; золотий ланцюжок крупного плетіння вартістю 3600 гривень; золота підвіска у вигляді рози вітрів «Компас» вартістю 1500 гривень; золотий ланцюжок вартістю 3200 гривень; золота підвіска у вигляді емблеми «Versace» вартістю 1400 гривень; золотий ланцюжок вартістю 750 гривень; статуетка з кришталю «Сваровські» у вигляді ведмедя з трьома червоними розами вартістю 2200 гривень. Таким чином ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своїми діями завдали потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 36694 гривні.

Дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням до житла.
Потерпіла ОСОБА_12 з наведеним обсягом обвинувачення погодилась та наполягала на інкримінуванні саме його обвинуваченим. Окрім вказаного раніше дала показання про те, що з квартири було викрадене все те майно, що зазначено в обвинувальному акті і навіть більше, але про решту заявлено не було. Документів на викрадене не залишилось, є документи лише на ноутбук та декілька інших одиниць техніки, яка була взагалі новою.

Під час проведення досудового розслідування, на підтвердження обсягу пред`явленого ОСОБА_24 та ОСОБА_10 обвинувачення, окрім прийнятих судом до уваги доказів, також було зібрано наступні докази.
Свідок ОСОБА_31 пояснила, що проживає в квартирі, розташованій в під`їзді АДРЕСА_11 . 24.11.2013 р. після 12:00 години ночі поверталась додому, на сходах між 1 та другим поверхом побачила двох раніше їй невідомих молодих хлопців, один з них був у камуфляжній формі, але обличчя не роздивилась. Про крадіжку з квартири ОСОБА_12 стало відомо наступного дня.

На підтвердження індивідуальних ознак викраденого потерпілою до матеріалів провадження було надано копії пакунку від мобільного телефону «Samsung GT-C3050» (том 2, а.п. 145); мобільного телефону «Samsung GT-S5300» (том 2, а.п. 146), копію інструкції до фотоапарат «Nikon Coolpix L110» (том 2, а.п. 149); копію документів на годинник «Swatch» серійний номер YAS100G (том 2, а.п. 150), а також опис викрадених золотих виробів (том 2, а.п. 152-153).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.01.2014 р. (а.п. 153-155) ОСОБА_32 серед представлених їй фото впізнала фото із зображенням ОСОБА_25 , який в грудні 2013 р. продав їй три мобільних телефони.

Протокол тимчасового доступу до речей та документів та їх вилучення від 16.05.2014 р. (том 2, а.п. 177-182) з описом речей та документів, відповідно до якого вилучено в електронному вигляді інформацію операторів мобільного зв`язку, з роздруківки до якого вбачається, що ОСОБА_28 (за твердженням сторони обвинувачення) перебував 24.11.2013 р. о 23:41 годині в зоні дії вишки, розташованої за адресою АДРЕСА_12 .

Оцінюючи наведені докази, суд вважає їх такими, що не доводять обсяг пред`явленого обвинувачення ОСОБА_24 та ОСОБА_10 , враховуючи наступне.
Все майно, заявлене потерпілою, ані у ОСОБА_25 , ані у ОСОБА_10 вилучено не було, належних доказів на підтвердження того, що зазначене майно викрадено саме обвинуваченими не надано.
Зображення виробів з золота, намальовані потерпілою, належно не відображають індивідуальних ознак викраденого, а в силу ст. 99 КПК України таке зображення не може бути визнано документом, оскільки не відповідає вимогам, визначеним наведеною нормою.
Та обставина, що свідок ОСОБА_32 впізнала ОСОБА_25 як особу, яка продавала їй три мобільних телефони, не свідчить про те, що зазначені телефони належали саме потерпілій ОСОБА_12 . Крім того, стороною обвинувачення в порушення вимог ч. 3 ст. 23 КПК України не було забезпечено явку вказаного свідка з метою перевірки її показань, наданих під час проведення впізнання за її участі.
Зі зменшеного обсягу обвинувачення в частині інкримінованих дій ОСОБА_10 підлягає виключенню посилання на викрадення мобільного телефону «Samsung» вартістю 500 гривень, оскільки згідно відповіді з ПТ «Ломбард-Скарбниця» (том 2, а.п. 173) вбачається, що ОСОБА_10 було здано мобільний телефон «Samsung S5380», проте потерпілою документів на підтвердження права власності на вказаний телефон надано не було, а тому твердження органу досудового розслідування про належність зазначеного телефону саме потерпілій є передчасним.
Крім того, доказів на підтвердження вартості всього викраденого у ОСОБА_12 майна, стороною обвинувачення зібрано не було.
Протокол тимчасового доступу до речей і документів та їх вилучення судом не може бути покладено в основу обвинувачення, оскільки наведений доказ в порушення вимог ч. 3 ст. 99 КПК України надано у вигляді копії, крім того незважаючи на зазначення про наявність інформації в електронному вигляді оригіналу електронного документа не надано.
Але навіть у разі визнання зазначеного доказу допустимим, він в силу інформації, що в ньому зафіксована не є належним, оскільки факт перебування номеру мобільного телефону в зоні дії тієї чи іншої вежі не свідчить про перебування ОСОБА_25 або ОСОБА_10 в квартирі належній ОСОБА_12 . Також наведений доказ не є належним (враховуючи відсутність сукупності інших доказів), оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей про належність номерів мобільних телефонів, зазначених в «роздруківці» будь-кому із обвинувачених.
Отже, враховуючи наведене, обсяг першопочатково пред`явленого обвинувачення ОСОБА_24 та ОСОБА_10 свого підтвердження під час судового розгляду не знайшов, а тому обґрунтовано був змінений прокурором.
4. ОСОБА_10 в період часу з 13:00 години до 21:20 години 24.03.2014 р. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), повторно, переслідуючи умисел направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, шляхом розбиття скла метало пластикового вікна незаконно проник до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_13 , звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_14 , а саме: монітор «Viev Sonic» model VA 2248-LED s/n SDC113121592 вартістю 1500 гривень. Таким чином своїми діями ОСОБА_10 заподіяв потерпілій ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 1500 гривень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла, вчинена повторно.
Обвинувачений ОСОБА_10 в порядку ст. 63 Конституції України від дачі показань відмовився.

Потерпіла ОСОБА_14 дала суду показання про те, що проживає за адресою: АДРЕСА_13 . 24.03.2014 р. після 21:00 години повернулись додому і виявили розбите вікно до квартири. Після огляду квартири з`ясувалось, що зник монітор від комп`ютера.

На підтвердження наявності майна, яке було викрадено, а також вартості викраденого, нею було надано квитанції, а також документи на майно. Оцінка викраденого проводилась по приблизних розрахунках, здійснених нею та слідчим.

На день розгляду провадження судом їй викрадене не повернуто, а тому просила задовольнити заявлений позов в повному обсязі.

Під час огляду квартири АДРЕСА_14 , про що складено відповідний протокол від 24.03.2014 р. з фото таблицею до нього (том 2, а.п. 165-169), встановлено, що в квартирі розбите вікно і наявні ознаки протиправного проникнення, зокрема порушення звичного порядку речей.

Згідно відповіді з «Центрального Ломбарду» від 18.06.2014 р. (том 2, а.п. 184) ОСОБА_10 25.03.2014 р. (наступного дня після крадіжки з квартири потерпілої) звертався для укладення договору фінансового кредиту, заставним майном якого виступав монітор «Viev Sonic».

* Враховуючи викладене, суд вважає, що наведений обсяг доказів, в достатній мірі підтверджує обсяг пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення в частині протиправних дій відносно ОСОБА_33 . Наведені докази є належними, а під час їх оформлення та збирання не було допущено таких порушень, які б мали наслідком визнання їх недопустимими.
Не можуть бути прийняті судом до уваги заперечення захисника в тій частині, що належність закладеного ОСОБА_10 монітору саме ОСОБА_34 підтвердження не знайшла, оскільки стороною захисту жодних доказів, які б свідчили про законність джерела походження вказаного монітору суду також надано не було.
Судом за клопотанням сторони обвинувачення також були досліджені:

Показання свідка ОСОБА_35 , яка суду пояснила, що працює в ломбарді «Капітал», розташованому по вул. І.Куліка, 133 в м. Херсоні. Бачила, що на ім`я керівництва ломбарду надходив запит чи закладав будь-яке майно ОСОБА_10 до ломбарду. Особисто вона майно ані у ОСОБА_10 , ані у ОСОБА_25 не приймала. Коли ж повідомила ОСОБА_10 про те, що надійшов запит (вони дружать з дитинства), останній запитував чиє ще прізвище в ньому зазначено.

Проте наведені показання ані спростуванням, ані підтвердженням обсягу пред`явленого обвинувачення ОСОБА_24 та ОСОБА_10 не являються, а тому в основу вироку судом не покладаються.

За твердженням сторони обвинувачення згідно протоколу тимчасового доступу до речей та документів та їх вилучення від 16.05.2014 р. (том 2, а.п. 177-182) з описом речей та документів, відповідно до якого вилучено в електронному вигляді інформацію операторів мобільного зв`язку, вбачається, що ОСОБА_28 перебував 24.03.2014 р. о 21:13 годині в зоні дії вишки, розташованої за адресою АДРЕСА_15 , неподалік місця проживання ОСОБА_14 .

В той же час, оцінку наведеному доказу вже судом було надано і за наведених вище підстав він не може бути покладений і в основу пред`явленого обвинувачення по факту протиправних дій щодо ОСОБА_14 .

Крім того, прокурором на підтвердження пред`явленого обвинувачення і ОСОБА_24 , і ОСОБА_10 було заявлено для дослідження матеріали, отримані під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій.
Так, під час проведення досудового розслідування старшим оперуповноваженим Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області було складено протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) (том 2, а.п. 249-254): * від 27.03.2014 р. (на підставі ухвали апеляційного суду №371т від 04.02.2014 р.); * від 20.03.2014 р. (на підставі ухвали апеляційного суду №371т від 04.02.2014 р.); * від 10.04.2014 р. (на підставі ухвали апеляційного суду №799т від 25.03.2014 р.); * від 17.06.2014 р. (на підставі ухвали апеляційного суду №799т від 25.03.2014 р.).
Зазначені протоколи з додатками до них у вигляді дисків з аудіо записом були досліджені судом під час судового розгляду, проте оцінюючи їх на предмет належності та допустимості, останні є недопустимими з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 246 КПК України проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий або за його дорученням уповноважені оперативні підрозділи органів внутрішніх справ.
Проте в порушення вищезазначених вимог Закону вказані дії були проведені співробітником оперативного підрозділу за відсутності для того відповідного доручення слідчого.
Наданий суду прокурором наказ №153 від 25.11.2013 р. «Про створення слідчо-оперативної групи для розслідування кримінального правопорушення» (том 2, а.п. 295) не є дорученням на проведення слідчих дій, крім того наведеним наказом лише врегульовано створення групи в рамках кримінального провадження по факту протиправних дій відносно ОСОБА_12 .
Крім того ч. 1 ст. 266 КПК України надано право лише слідчому вивчати інформацію отриману при застосуванні технічних засобів, за результатами чого складається протокол.
Відповідно до ч. 2 ст.258 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на втручання у приватне спілкування. Рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій приймає слідчий суддя (ч. 3 ст. 246 КПК України).
Проте згідно довідки апеляційного суду Херсонської області від 24.07.2015 р. №41913-2015 вих. (том 2, а.п. 198) апеляційним судом в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 07.10.2013 р. до ЄРДР за №0005303 ухвали за №371т від 04.02.2014 р., №799т від 25.03.2014 р., №770т від 21.03.2014 р. та №1701т від 15.05.2014 р. не виносились.

Відповідно до довідки від 17.08.2015 р. вих. №46739-2015 вих. (том 2, а.п. 216) надати відповідь на запит неможливо, оскільки ухвали про надання дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових) дій за №371т від 04.02.2014 р., №799т від 25.03.2014 р., №770т від 21.03.2014 р. та №1701т від 15.05.2014 р. знищені.

Враховуючи викладене, суд позбавлений можливості перевірити законність проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно обвинувачених, а також бути впевненим, що зазначені дозволи надавались для використання по відношенню до ОСОБА_25 або ОСОБА_36 .
Також відповідно до п. 5.30 Наказу від 16.11.2012 р. «Про затвердження Інструкції «Про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні» до розсекречених матеріалів доступ надається разом з іншими матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, частиною другою якої визначений обов`язок прокурора надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні. У разі не здійснення відкриття матеріалів суд не має права допустити відомості, що містяться в них як докази (ч. 12 ст. 290 КПК України).

З оглянутих під час судового розгляду протоколів ознайомлення підозрюваного та його захисника з матеріалами досудового розслідування (том 2, а.п. 191-194) вбачається, що відкрито було лише матеріали НСРД, проте які саме не зазначено, як і не зазначено в якій кількості, а додатки до вказаних протоколів у вигляді дисків з аудіо записами стороні захисту для ознайомлення взагалі відкриті не були, на що вказує і цілісна упаковка останніх.
Слід також звернути увагу на ту обставину, що матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів, які б свідчили, що фігурантами, зафіксованих в протоколі телефонних розмів являються саме ОСОБА_28 та ОСОБА_10 , а номери мобільних телефонів, розмови по яких було прослухано належать саме обвинуваченим.
Згідно ч. 1 ст. 253 КПК України особи, конституційні права яких були тимчасово обмежені під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також підозрюваний, його захисник мають бути письмово повідомлені прокурором або за його дорученням слідчим про таке обмеження.
В той же час відповідне повідомлення суду для дослідження надано було і до матеріалів кримінального провадження не долучалось.
Підсумовуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для покладення наведених документів з додатками в основу обвинувачення в якості доказів, оскільки останні є недопустимими.

Крім того, обсяг виключеного як прокурором, так і судом обвинувачення, не знайшов своє підтвердження, в тому числі, і через відсутність належних доказів на підтвердження вартості викраденого. Наведений висновок слідує з вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, відповідно до яких слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків.

При вирішенні заявлених потерпілими позовних вимог суд приходить до наступних висновків.
Потерпілими заявлено позови про відшкодування:

- ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 5005 грн. (том 1, а.п. 14),

- ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 21900 грн. (том 1, а.п. 15),

- ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 22250 грн. (том 1, а.п. 16),

- ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 43744 грн. та моральної шкоди на суму 20000 грн. (том 1, а.п. 45-46).

Майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

В судовому засіданні були встановлені особи, протиправними діями якої потерпілим було завдано матеріальної шкоди, доведено розмір завданої матеріальної шкоди в об`ємі підтвердженому під час судового розгляду, а тому зазначені позови підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи повернення ОСОБА_37 телевізора вартістю 8700 грн., про що свідчить постанова про визнання речовим доказом, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду, а тому решта позовних вимог підлягає залишенню без розгляду.

Також вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_12 матеріальної шкоди в рахунок викраденого майна не заявленого під час звернення з заявою про вчинений злочин, а також витрат пов`язаних з ремонтом, суд приходить до висновку, що зазначені вимоги також підлягають залишенню без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення.

Вимоги ж потерпілої ОСОБА_12 , не пов`язані з матеріальною шкодою, завданою викраденням майна, заявленого при зверненні з повідомленням про злочин не впливають із пред`явленого обвинувачення, а тому підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оцінюючи вимоги ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка його спричинила при наявності його вини.

Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища (ч. 4 ст. 1193 ЦК України).

Враховуючи обставини справи, доводи викладені потерпілою в обґрунтування розміру завданої моральної шкоди, з урахуванням обставин, встановлених при розгляді судом кримінального провадження, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про те, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню зі стягненням на користь ОСОБА_12 500 грн.

При призначенні покарання ОСОБА_24 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обсяг обвинувачення, що знайшов своє підтвердження в рамках судового розгляду, особу винного, який характеризується задовільно, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання судом встановлено не було.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу винного, який характеризується задовільно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання судом встановлено не було.

Крім того, судом враховується суттєве зменшення обсягу обвинувачення порівняно з первинним.

Отже, враховуючи викладене суд вважає за можливе призначити ОСОБА_24 та ОСОБА_10 покарання в мінімальних межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України. Можливим є застосування вимог ст. 75 КК України, що забезпечить належну поведінку обвинувачених, а також буде достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_10 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_11 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 8700 (вісім тисяч сімсот) гривень відмовити у зв`язку з поверненням майна.

Позовні вимоги ОСОБА_11 в частині стягнення 13550 (тринадцяти тисяч п`ятсот п`ятдесяти) гривень залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_13 про стягнення 22250 (двадцяти двох тисяч двохсот п`ятдесяти) гривень залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_12 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 6444 (шість тисяч чотириста сорок чотири) гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 (п`ятсот) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_12 в частині стягнення 56800 (п`ятдесяти шести тисяч вісімсот) гривень залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_14 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_14 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_14 в частині стягнення 3505 (трьох тисяч п`ятсот п`яти) гривень залишити без розгляду.

Речові докази:
- телевізор «Samsung DS 51 E 497» діагоналлю 52 дюйми, пульт та інструкцію до нього (том 2, а.п. 127) вважати повернутими законному власнику, а саме: ОСОБА_11 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1