Справа №11/2190/633/2012р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ч.3 ст. 296 ОСОБА_1
КК України Доповідач Черства Є.О.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року квітня місяця «24»дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Черствої Є.О.

Суддів: Литвиненко І.І., Михайлюка М.І.

Секретаря судового засідання Лященко О.М.

З участю прокурора Булах Д.С.

адвоката ОСОБА_2

засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь в розгляді справи у суді першої інстанції; засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м.Херсона від «21»вересня 2011 року.

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком:

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2,

Рязанської області, українець, громадянин

України, зареєстрований за адресою:

вул.Миру, с.Григорівка Чаплинського району

Херсонської області; мешкав за адресою:

м.Херсон, вул. Покришева,буд.45; корпус 4;

кв.49; з незакінченою вищою освітою; не

працюючий; не одружений; раніше судимий:

- 06.10.2009 року Комсомольським районним

судом м.Херсона по ст.ст. 190ч.1; 358ч.1;

358ч.2; 70 КК України на 3 роки позбавлення

волі; на підставі ст. 75 КК України, звільнений

від відбування призначеного покарання з

випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,

з покладенням на нього відповідних обовязків,

передбачених ст. 76 КК України, -

засуджений за ст. 296 ч.2 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_3 призначене покарання 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 залишена тримання під вартою. Строк відбування покарання йому рахується з 21 липня 2011 року.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкав там же,

вул. Покришева, буд.45, корпус 1; кв.149;

українець, громадянин України, з середньою

освітою; не працюючий; не одружений,

судимостей не має, -

засуджений по ст. 296 ч.2 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 змінена з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взятий під варту з залу суду. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 21 вересня 2011 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок стягнення матеріальної шкоди 300 гривень - солідарно.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані винними та засуджені за скоєння слідуючих злочинів.

ОСОБА_3 08 жовтня 2010 року близько 2130год., перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись в кафе «Тет-а-Тет», розташованому на перехресті вулиць Гвардійської дивізії та 200 Років Херсону у м.Херсоні, разом з ОСОБА_4, який також перебував у стані алкогольного спяніння, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи присутність інших відвідувачів кафе, вчинили хуліганські дії, що супроводжувалися особливою зухвалістю, яка виразилася у висловлюванні нецензурною лайкою на адресу працівників кафе, завданні фізичного болю потерпілому ОСОБА_6, який намагався припинити хуліганські дії ОСОБА_4, що виразилося в нанесенні потерпілому декількох ударів пляшкою по голові; ОСОБА_4 було пошкоджено майно ОСОБА_5

ОСОБА_4, знаходячись у вказаному кафе, розпиваючи спиртні напої, вирішив додатково принести пляшку горілки, придбану ним за межами кафе. Після зауваження працівника кафе ОСОБА_7 і спроби тимчасового вилучення нею принесеного алкогольного напою, ОСОБА_4 став грубо порушувати громадський порядок, на зауваження ОСОБА_7 не реагував, ображав її нецензурно, зайшов самовільно на кухню кафе, де розбив пляшку із спиртним. ОСОБА_6, який знаходився в кафе, з метою припинення хуліганських дій, застосував до ОСОБА_4 фізичну силу. При цьому ОСОБА_4 розбив холодильну вітрину вартістю 300 гривень. Було порушено нормальну роботу громадського закладу відпочинку, оскільки зазначені хуліганські дії продовжувалися близько 10 хвилин і були припинені працівниками міліції, які прибули за викликом на місце події.

У апеляціях:

- прокурор, який приймав участь в розгляді справи у суді першої інстанції, вважає вирок суду незаконним в звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи; неправильного застосування кримінального закону; невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі винних внаслідок його мякості щодо ОСОБА_3 та суровості щодо ОСОБА_4, привівши такі доводи: суд першої інстанції помилково кваліфікував дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4, неправильно давши оцінку доказам по справі; призначаючи покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не врахував того, що перший вже був засуджений, вчинив злочин в період іспитового строку; а другий злочин вчинив вперше, дані про його особу позитивні. Просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфікувати по ч.3 ст. 296 КК України; призначити ОСОБА_3 покарання, з застосуванням ст. 71 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі; ОСОБА_4 3 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, та покладенням, відповідно до ст. 76 КК України, відповідних обовязків;

- засуджений ОСОБА_4 вказує на свою незгоду з призначеним йому покаранням у виді реального позбавлення волі, посилаючись на те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності; позитивно характеризується; сприяв органам досудового слідства в розкритті злочину, сам злочин скоїв у стані хвилювання, викликаного неправомірними діями працівників кафе. Просить вирок щодо нього змінити в бік помякшення.

Інші учасники процесу апеляції не подавали.

Вислухавши суддю-доповідача по справі, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора і просить її задовольнити; засудженого ОСОБА_4, який підтримав свою апеляцію і прохав в останньому слові її задовольнити; адвоката ОСОБА_2, яка підтримала думку свого підзахисного ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_3, який в останньому слові прохав винести справедливе судове рішення, провівши судове слідство, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до слідуючого.

Постановляючи вирок щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд правильно встановив фактичні обставини справи, однак допустив помилку, кваліфікуючи злочинні дії обох засуджених за ч.2 ст. 296 КК України.

Так, суд дійшовши висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з ч.3 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 296 КК України, послався на розяснення постанови Пленуму Верховного Суду №10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», зазначивши у вироку, що згідно з показами потерпілого ОСОБА_6, він не працював в той час в кафе «Тет-а-Тет»охоронником, а тому ОСОБА_6 не можна вважати службовою особою, представником громадськості і особою, яка мала службові або суспільні обовязки по припиненню хуліганських дій.

Таке рішення суду не ґрунтується на законі і є помилковим.

В ході досудового /а.с. 20-22/ та судового слідства було встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 був присутнім та забезпечував охорону в кафе замість охоронника, працюючого в кафе, за їх домовленістю, про що працівники кафе були поставлені до відома, і тому саме ОСОБА_6 припиняв хуліганські дії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в звязку із службовими обовязками, тому як ОСОБА_6 на той час охороняв порядок в кафе. Хуліганські дії були вчинені обома засудженими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Свої покази ОСОБА_6 підтвердив на очній ставці з ОСОБА_3 /а.с. 63/; у судовому засіданні /а.с. 236/.

Та обставина, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 08 жовтня 2010 року біля 2130год., знаходячись у вказаному вище місці, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, ігноруючи присутність інших громадян у кафе, керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, вчинили ряд хуліганських дій, що супроводжувалися особливою зухвалістю, яка виразилася в висловлюванні нецензурної лайки на адресу працівників кафе та завданні фізичного болю ОСОБА_6 із хуліганських побуджень, знайшла своє підтвердження. Так, знаходячись у вказаному кафе, ОСОБА_3, помітивши виниклий конфлікт між ОСОБА_4 та працівниками кафе, з метою перешкодити ОСОБА_6 припинити хуліганські дії ОСОБА_4, наніс ОСОБА_6 декілька ударів скляною пляшкою по голові. Хуліганські дії, вчинені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжувалися біля 10 хвилин, порушивши нормальну роботу кафе, і були припинені тільки завдяки прибувшим за викликом працівникам міліції. І ці обставини підтверджуються показаннями засудженого ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_6, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які ними були дані на досудовому слідстві і в суді, первісними поясненнями засудженого ОСОБА_4 /а.с. 17/, де він не заперечував скоєння ним та ОСОБА_3 у вказаному місці, у зазначений час, при вказаних обставинах, хуліганства /а.с. 17; 31-32; 33-34; 40; 41; 35-36; 38-39; 47; 54-55; 109; 115; 125; 130; 235-236; 63; 64; 93-94/, і ці докази були досліджені колегією суддів під час проведення по справі судового слідства.

На вказані докази підтвердження винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обґрунтовано послався суд першої інстанції.

На вищеперераховані докази, досліджені у судовому слідстві при апеляційному розгляді справи, посилається колегія суддів, і вважає, що злочинні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.3 ст. 296 КК України. як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, повязане з опором особі, яка припиняла хуліганські дії, оскільки ОСОБА_4 08.10.2010 року біля 2130год., знаходячись у громадському місці, а саме в приміщенні кафе «Тет-а-Тет», розташованому на перехресті вулиць 49 Гвардійської Дивізії та 200 Років Херсону у м.Херсоні, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, разом з ОСОБА_3, ігноруючи присутність громадян, відпочиваючих в кафе, керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, вчинив ряд хуліганських дій, які супроводжувалися особливою зухвалістю, що виразилося у висловлюванні грубої нецензурної лайки на адресу працівників кафе та пошкодження майна ОСОБА_5; а ОСОБА_3 у вказаному місці, у наведений вище час, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, разом з ОСОБА_4, ігноруючи присутність громадян, що відпочивали в кафе, керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, вчинив ряд хуліганських дій, що супроводжувалися особливою зухвалістю, яка виразилася у висловлюванні грубою нецензурною лайкою на адресу працівників кафе, завданні фізичного болю ОСОБА_6 із хуліганських спонукань. Хуліганські дії продовжувалися біля 10 хвилин, були припинені викликаними працівниками міліції.

Твердження у апеляції засудженого ОСОБА_4 про те, що його неправомірні дії були спровоковані неправильною поведінкою працівників кафе, є надуманими, суперечащими дослідженим матеріалам справи, і вони спростовуються послідовними поясненнями як самого засудженого ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_6, так і свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, і розцінюються колегією суддів як вибраний ОСОБА_4 спосіб захисту та уникнення справедливого покарання за скоєне.

Доводи апеляції прокурора щодо надмірної суворості призначеного ОСОБА_4 покарання та необхідності його помякшення із застосуванням ст.ст. 75;76 КК України, є безпідставними, оскільки згідно ст. 65 КК України, розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», «при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди повинні суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону і зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

ОСОБА_4, як вбачається із матеріалів справи, ні в ході досудового, ні в ході судового слідства належної оцінки своїм злочинним діям не дав; завдані злочином матеріальні збитки потерпілому не відшкодував.

За таких обставин підстав для застосування щодо засудженого ОСОБА_4 ст.ст. 75;76 КК України, колегія суддів не вбачає, і доводи його апеляції щодо зміни вироку щодо нього в сторону помякшення, вважає не підлягаючими задоволенню.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, колегія суддів, у відповідності до вимог ст.ст. 50; 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину проти громадського порядку, особу кожного із них, посередні характеристики /а.с. 109; 115; 125; 130/; до обтяжуючих покарання обставин відносить вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, і вважає, що покарання їм повинно бути призначене у виді реального позбавлення волі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 378;379 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляцію прокурора, який приймав участь у судовому розгляді справи задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 21 вересня 2011 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині кваліфікації їх злочинних дій та в частині призначення покарання скасувати.

Кваліфікувати дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.3 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, повязане з опором особі, яка припиняла хуліганські дії.

Визнати ОСОБА_3 винним по ч.3 ст. 296 КК України і призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_4 винним за ч.3 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

В решті цей же вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в місячний строк з моменту його проголошення до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Херсонської області, а засудженим в той же строк, з моменту отримання копії вироку.

Головуючий: Є.О.Черства (підпис)

Судді: І.І.Литвиненко (підпис), ОСОБА_13 (підпис)

пост. 24.04.12

надр. 25.04.12

чєо, бт.