ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.10.2015 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0004043 від 20.08.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, маючого середню технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, раніше судимого: 15.06.2006 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.186 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1-н рік; 17.01.2008 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.10.2009 року за ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання, на не відбутий строк 9 місяців 8 днів; 24.03.2011 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 11.08.2012 року за відбуттям строку покорання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На початку липня 2015 року, точну дату та час в ході досудового розслідування та в суді встановити не виявилося можливим, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись вдома у своєї матері ОСОБА_4 , за адресою:

АДРЕСА_1 , де він зареєстрований, у вказаний період часу фактично там мешкав, достовірно знаючи, що в тумбі меблевої гарнітури, розташованого в вітальні квартири, за вищевказаною адресою, знаходиться цифрова фотокамера торгової марки «Kodak» Easyshare C122 silver, яка належала ОСОБА_4 , після чого у нього виник намір на вчинення крадіжки зазначеної цифрової фотокамери торгової марки «Kodak» Easyshare C122 silver. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно, з корисливих спонукань, обвинувачений ОСОБА_5 скориставшись тим, що перебуває сам вдома, та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з метою вчинення крадіжки, діючи таємно, перебуваючи в кімнаті відчинив дверцята вказаної тумби, де знаходилась цифрова фотокамера торгової марки «Kodak» Easyshare C122 silver, належна ОСОБА_4 , вчинив крадіжку зазначеної цифрової фотокамери, торгової марки «Kodak» Easyshare C122 silver, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 316 від 21.08.2015року, а саме: 210 гривень. Після чого, обвинувачений з місця вчинення ним злочину зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, спричинивши потерпілій, ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на суму 210 гривень.

Крім того, 18.08.2015 року, близько 08 годині 30 хвилин , обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись вдома у своєї матері ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , де він зареєстрований, у вказаний період часу фактично там мешкав, перебуваючи в вітальні квартири за вищевказаною адресою де на столі побачив ноутбук торгової марки «Lenovo» IdeaPad G 500, який належав ОСОБА_4 , після чого у нього виник намір на вчинення крадіжки зазначеного ноутбуку. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно, з корисливих спонукань, обвинувачений ОСОБА_5 скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з метою вчинення крадіжки, діючи таємно, знаходячись в кімнаті зі столу вчинив крадіжку ноутбуку торгової марки «Lenovo» IdeaPad G 500, чорного кольору, з зарядним пристроєм, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 316 від 21.08.2015 року, а саме: 3022 гривень, разом із комп`ютерною мишкою, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої. Після чого, обвинувачений з місця вчинення ним злочину зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, спричинивши потерпілій, ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на суму 3022 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінуємих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно у липні та в серпні 2015 року він мешкав разом з матерю, ОСОБА_4 , за адресою його реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . На початку липня 2015 року, у першій половині дня він залишився вдома сам, та скориставшись цими обставинами, таємно викрав з кімнати матері, а саме з тумби цифрову фотокамеру торгової марки

«Kodak» Easyshare C122 silver, яка належала його матері, потерпілій ОСОБА_4 . В цей же день, таємно викрадену фотокамеру, він продав незнайомому раніше чоловіку біля будинку АДРЕСА_3 за суму біля 100 гривень, яку потім витратив на особисті потреби.

18.08.2015 року, біля 08 годин 30 хвилин, він залишився вдома самостійно. Та скориставшись цими обставинами таємно викрав з кімнати матері, ОСОБА_4 , належавший їй ноутбук торгової марки «Lenovo» IdeaPad G 500, чорного кольору, з зарядним пристроєм, разом із комп`ютерною мишкою, який в той же день продав незнайомому чоловіку, від якого отримав суму у розмірі приблизно 3000 гривень, які витратив на свій розсуд.

Обвинувачений у суді зазначив про те, що він повністю розумів , що вчиняє злочини, та щиро розкаявся у їх вчиненні.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у скоєні ним злочинів, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості. Більш того, обвинувачений раніше неодноразово судимий, а саме: 15.06.2006 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.186 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1-н рік; 17.01.2008 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.10.2009 року за ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання, на не відбутий строк 9 місяців 8 днів; 24.03.2011 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 11.08.2012 року за відбуттям строку покарання, одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце мешкання, та місце реєстрації, за яким характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_5 суд враховує його щире каяття, та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Також суд бере до уваги позицію потерпілої, ОСОБА_4 , яка суду надала письмову заяву від 27.10.2015 року, про відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, та часткового відшкодування спричиненої шкоди діями обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання останньому, передбачених ст. 67 КК України, судом не визнане.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винної, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд на підставі викладеного вважає за необхідне обрати обвинуваченому міру покарання яка не пов`язана з реальним позбавленням волі, тобто з випробуванням з іспитовим строком із застосуванням ст.ст.75, ч.1 п.п.2, 3 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ч.1 п.п.2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Речові докази по справі: цифрову фотокамеру, торгової марки «Kodak» Easyshare C122 silver, яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_4 повернути власникові.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_5 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1