Справа № 152/1458/15-к
В И Р О К
іменем України
30 жовтня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деребчин Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

Обвинувачений ОСОБА_6 19.08.2015 року приблизно о 12 годині, перебуваючи на АДРЕСА_2 , на подвір`ї домогосподарства, в якому він зареєстрований, як один із співвласників будинку, але не проживає, та в якому зареєстрований як співвласник і не проживає ОСОБА_4 , під час словесної суперечки між його матір`ю ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_4 через тривалі неприязні відносини, в ході взаємних образ між ними, обурившись на висловлювання ОСОБА_4 , умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свої дії, схопив дерев`яну палицю, якою наніс ОСОБА_4 чотири удари в область голови та плечей. Внаслідок нанесених ударів потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у виді: синця на правому надпліччі, синця на межі потиличної та тім`яної ділянок голови, синця в правій тім`яній ділянці, синця на лівому передпліччі, які виникли від дії тупого предмету (предметів), яким могла бути і дерев`яна палка, які, відповідно до висновку експерта за №230 від 20-25.08.2015 року, відносяться кожне окремо та всі в сукупності до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість синців на тілі ОСОБА_4 , їй було заподіяно не менше чотирьох дій тупим предметом. Зазначені тілесні ушкодження не містять ознак тілесних ушкоджень, які могли б утворитися при падінні потерпілої з висоти власного зросту.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 27.08.2015 року, визнав повністю, щиро покаявся. Суду показав, що є співвласником домоволодіння, яке розташоване на АДРЕСА_2 . Йому належить 1/3 будинку. ОСОБА_4 , рідний брат потерпілої ОСОБА_4 , також є співвласником вказаного домоволодіння. Приблизно чотири роки між ним та ОСОБА_4 і ОСОБА_4 наявний спір щодо використання та розподілу будинку. 19.08.2015 року йому зателефонувала матір ОСОБА_8 і повідомила, що перебуває біля спірного будинку, в якому на дверях змінені замки і відсутні належні їй скляні банки. Він приїхав до спірного будинку, виявив, що змінені замки на дверях та спробував відчинити двері, потягнув за ручку і вони відкрилися, після чого він зайшов у будинок, щоб перевірити, чи все на місці в його кімнаті. В цей час до будинку приїхав ОСОБА_4 і сфотографував на телефон його, коли він перебував у будинку. Потім ОСОБА_4 зателефонував своїй сестрі ОСОБА_9 . Через деякий час ОСОБА_4 поїхав. Приблизно через 10 хвилин на велосипеді до будинку приїхала сестра останнього ОСОБА_4 , яка, зайшовши на подвір`я, почала ображати його та матір, що його обурило і він хотів вдарити потерпілу кулаком, але передумав, бо вирішив, що кулаком він може заподіяти серйозні тілесні ушкодження. Взявши маленьку палицю, він підійшов до ОСОБА_4 і вдарив кілька разів, приблизно чотири рази, в область голови та по спині, при цьому від першого ж удару палиця зламалася на три частини. Після цього ОСОБА_4 вибігла на вулицю і почала кричати, що він її побив, тоді як видимих тілесних ушкоджень він не побачив. Розкаюється у скоєному, просить його суворо не карати, так як він усвідомив свою протиправну поведінку та готовий нести покарання за вчинений злочин, просить вибачення у потерпілої за вчинений злочин, переконує суд, що такий вчинок в його житті більше ніколи не повториться.
Крім признання ОСОБА_6 вини, його винуватість у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка суду показала, що її брат ОСОБА_4 є співвласником домоволодіння по АДРЕСА_2 . Іншим співвласником є обвинувачений ОСОБА_6 . Вона та ОСОБА_6 часто сваряться, так як не можуть дійти згоди щодо розподілу будинку. Вона не відчуває неприязні до обвинуваченого, проте, між ними існують напружені відносини через сварки з приводу власності. 19.08.2015 року вранці ОСОБА_6 з дільничним інспектором міліції приїздив до її брата ОСОБА_10 з метою перевірити документи про право власності на спірний будинок. Після цього обвинувачений та дільничний інспектор міліції поїхали. Приблизно о 11 годині 30 хвилин до неї зателефонував брат ОСОБА_4 і повідомив, що обвинувачений ОСОБА_6 з матір`ю розбили шибку, зірвали замки на дверях будинку АДРЕСА_2 , які брат нещодавно змінив, виносять речі і мають намір їх спалити. Крім того брат попросив викликати дільничного інспектора міліції до спірного будинку. Після цього вона зателефонувала до дільничного інспектора та повідомила про вказані події, а сама, взявши малолітнього сина, на велосипеді поїхала до домоволодіння АДРЕСА_2 . Приїхавши до будинку, вона побачила ОСОБА_6 та його матір ОСОБА_8 . Так як її брата не було в домогосподарстві, то вона зателефонувала до нього і попросила, щоб він приїхав, оскільки ОСОБА_8 розпочала суперечку, висловлювалася до неї образливими словами. Вона сіла на лавку біля будинку. У відповідь на образливе висловлювання ОСОБА_8 в її адресу, що вона «московська повія», нецензурних слів не висловлювала, а відповіла, що повії є «московські», «деребчинські». При цьому вона не мала на увазі ОСОБА_8 , хоча їй відомо, що остання народилася в с. Деребчин. Після цього ОСОБА_6 схопив дерев`яну палицю довжиною 1,5-2 м та товщиною 4 см, яку використовують, щоб збивати з дерева горіхи, підбіг до неї і наніс їй кілька ударів по голові і по плечах. Від ударів палка зламалася, але ОСОБА_6 продовжував її бити, нанісши ще 3-4 удари уламком палки. Побиття ОСОБА_6 відбувалося в присутності її малолітнього сина. Вона злякалася і вибігла на вулицю, де кричала від болю. Через певний час приїхав брат, якому вона розповіла про те, що ОСОБА_6 її побив. До цих пір вона не розуміє, чим було викликане побиття її обвинуваченим, оскільки вона не висловлювалася в адресу його матері нецензурними чи образливими словами. Вона приймає вибачення ОСОБА_6 , але вважає, що його слід покарати за вчинений злочин суворо. В її розумінні суворе покарання це покарання відповідно до норм Кримінального кодексу України. При призначенні покарання покладається на вирішення суду;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_6 , котрий є співвласником будинку АДРЕСА_2 . Крім сина, співвласником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 , брат потерпілої ОСОБА_4 . Потерпіла є двоюрідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_6 та її племінницею. Кілька років між її сином та ОСОБА_4 і його сестрою наявний спір щодо будинку АДРЕСА_2 . 19.08.2015 року приблизно о 11 годині вона прийшла до спірного будинку, де виявила, що в дверях змінені замки і відсутні належні їй скляні банки, тому вона відразу зателефонувала до сина ОСОБА_6 . Через певний час ОСОБА_6 приїхав до будинку, дійсно виявив, що замки на дверях змінені ОСОБА_4 , про що сина не повідомили. Коли вони з`ясовували, коли і хто змінив замки, де поділися банки, приїхав співвласник будинку ОСОБА_4 , який зателефонував до своєї сестри, а потім поїхав. Через кілька хвилин після цього в домогосподарство прийшла ОСОБА_4 , яка зайшла на подвір`я, а малолітній син останньої залишився на вулиці. ОСОБА_4 сіла на лавку біля будинку. Між нею та ОСОБА_4 почалася суперечка, в ході якої вони з`ясовували, хто є власником будинку. В ході суперечки ОСОБА_4 висловилася в її адресу образливо «деребчинська повія». Цю образу вона сприйняла на свою адресу тому, що народилася с . Деребчин Шаргородського району. Вона побачила, що ці слова дуже роздратували її сина, який сидів тут же на подвір`ї навприсядки. Після цього син ОСОБА_6 встав, біля куща бузку взяв маленьку дерев`яну палку, довжиною приблизно 1 м 1 м 20 см, в діаметрі приблизно 2 см, підбіг з боку до ОСОБА_4 і наніс останній один удар по голові, зокрема, по потилиці. Палиця від першого удару зламалася, а потерпіла прикрилася руками, проте, ОСОБА_6 уламком палки наніс ОСОБА_4 ще один удар. Потерпіла ОСОБА_4 прикрила голову руками, вибігла на вулицю і почала кричати. Після цього конфлікт припинився. Цей конфлікт тривав приблизно 1 хв.;
- показаннями свідка ОСОБА_4 , який суду показав, що 19.08.2015 року вранці до нього додому приїхав ОСОБА_6 з дільничним інспектором ОСОБА_11 і почав заявляти претензії про те, що він та його сестра вчиняють самоправство щодо будинку АДРЕСА_2 . Дільничний інспектор подивився його документи про належність йому 2/3 спірного будинку, а також документи ОСОБА_6 про право власності на 1/3 будинку. Після перевірки документів всі роз`їхалися. Через певний час він поїхав до спірного будинку і побачив, що ОСОБА_6 та його матір ОСОБА_8 зірвали замки на вхідних дверях, які він замінив, зайшли в будинок, сварилися, погрожували спалити меблі, які він туди завіз. Їх погрози були реальні, оскільки вони почали розбирати ліжко. Він сфотографував на мобільний телефон все, що відбувалося в будинку. Побачивши, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ведуть себе агресивно, він зателефонував своїй сестрі ОСОБА_4 , розповів про події та попросив зателефонувати до дільничного інспектора міліції, щоб приїхав до будинку. Так як дільничний інспектор міліції не приїхав, то він через певний час поїхав на велосипеді у своїх справах, залишивши ОСОБА_6 та його матір в будинку АДРЕСА_2 . Незабаром йому зателефонувала його сестра ОСОБА_9 , щоб він приїхав до спірного будинку. Коли він приїхав до будинку, то на вулиці зустрів сестру, яка трималася за голову, в неї були гематоми на голові, остання повідомила, що її побив ОСОБА_6 палкою. Він зайшов на подвір`я і запитав ОСОБА_6 , чому він побив його сестру. Проте, ОСОБА_6 сказав, що нікого не бив. Коли до будинку приїхав дільничний інспектор ОСОБА_11 , то запитав ОСОБА_6 , чому він побив ОСОБА_4 , на що обвинувачений висловився нецензурними словами;
Також, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами:
- рапортом чергового Шаргородського РВ УМВС від 19.08.2014 року про надходження заяви від ОСОБА_4 про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.с.47);
- висновком експерта за №230 від 20.08.-25.08.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у виді: синця на правому надпліччі, синця на межі потиличної та тім`яної ділянок голови, синця в правй тім`яній ділянці, синця на лівому передпліччі, які виникли від дії тупого предмету (предметів), яким могла бути і дерев`яна палка, які відносяться кожне окремо та всі в сукупності до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість синців на тілі ОСОБА_4 , їй було заподіяно не менше чотирьох дій тупим предметом. Зазначені тілесні ушкодження не містять ознак тілесних ушкоджень, які могли б утворитися при падінні потерпілого з висоти власного зросту (а.с.49).
Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, свідків та досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, а саме: 19.08.2015 року приблизно о 12 годині, перебуваючи на АДРЕСА_2 , на подвір`ї домогосподарства, в якому він зареєстрований, як один із співвласників будинку, але не проживає, та в якому зареєстрований як співвласник і не проживає ОСОБА_4 , під час словесної суперечки між його матір`ю ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_4 через тривалі неприязні відносини, в ході взаємних образ між ними, обурившись на висловлювання ОСОБА_4 в адресу його матері, обвинувачений ОСОБА_6 умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свої дії, схопив дерев`яну палицю, якою наніс ОСОБА_4 чотири удари в область голови та плечей. Внаслідок нанесених ударів потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у виді: синця на правому надпліччі, синця на межі потиличної та тім`яної ділянок голови, синця в правій тім`яній ділянці, синця на лівому передпліччі, які виникли від дії тупого предмету (предметів), яким могла бути і дерев`яна палка, які, відповідно до висновку експерта за №230 від 20-25.08.2015 року, відносяться кожне окремо та всі в сукупності до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість синців на тілі ОСОБА_4 , їй було заподіяно не менше чотирьох дій тупим предметом. Зазначені тілесні ушкодження не містять ознак тілесних ушкоджень, які могли б утворитися при падінні потерпілої з висоти власного зросту.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є зазначені вище показання потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , досліджені судом документи рапорт чергового про надходження заяви потерпілої ОСОБА_4 , висновок експерта.
Відтак, суд вважає, що ОСОБА_6 повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ч.1 ст.125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
ОСОБА_6 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, що, відповідно до вимог ч.1 ст.66 КК України, є обставинами, що пом`якшують покарання.
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині умисному легкому тілесному ушкодженні, попросив вибачення у потерпілої, висловив жаль з приводу вчиненого злочину, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_6 на досудовому слідстві та в судовому засіданні добровільно визнав вину і повідомив факти та інформацію про свою злочинну діяльність, не приховуючи ні підстав тривалого конфлікту між ним та потерпілою, ні того, що саме ним було заподіяно потерпілій тілесні ушкодження, що ним було нанесено потерпілій чотири удари палкою та уламком палки, що відповідає встановленим судом обставинам справи, зокрема, висновку експерта за №230 від 20.08.-25.08.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 , враховуючи кількість синців на її тілі, було заподіяно не менше чотирьох дій тупим предметом.
З наведених вище підстав суд вважає такими, що не заслуговують на увагу ствердження потерпілої ОСОБА_4 та захисника потерпілої адвоката ОСОБА_5 про те, що відсутня така пом`якшуюча покарання ОСОБА_6 обставина, як щире каяття та усвідомлення протиправності дій, оскільки в судових дебатах 30.10.2015 року та в судовому засіданні 28.09.2015 року обвинувачений ОСОБА_6 вибачився перед потерпілою ОСОБА_4 , яка суду повідомила, що приймає вибачення обвинуваченого. До того ж, упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині умисному легкому тілесному ушкодженні, висловлює жаль з приводу вчиненого злочину. Наведена поведінка, на думку суду, свідчить про усвідомлення обвинуваченим своєї протиправної поведінки, а також про наявність належної критичної оцінки ним цієї поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Також, суд вважає такими, що не заслуговують увагу ствердження в судових дебатах захисника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про те, що ним не виключається та обставина, що обвинувачений завчасно приготував палицю для нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки вказане ствердження належними та допустимими доказами не підтверджене.
Крім того, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу ствердження захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про те, що при призначенні покарання суду слід врахувати, що ОСОБА_6 перебував у збудженому стані внаслідок конфлікту і роздратувався через образливе висловлювання потерпілою в адресу його матері, внаслідок чого не стримався і наніс потерпілій тілесні ушкодження.
Суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 в період вчинення злочину в стані фізіологічного афекту не перебував, оскільки сам обвинувачений ОСОБА_6 не заявляє про перебування в такому стані, а також докази на підтвердження вказаної обставини стороною захисту не представлені.
Також, суд не вважає, що роздратування і умисел заподіяти потерпілій тілесні ушкодження у обвинуваченого виникло раптово, внаслідок образливого висловлювання потерпілою в адресу його матері, оскільки судом встановлено, що не тільки ОСОБА_4 висловилася в адресу ОСОБА_8 образливими словами, ці висловлювання образливими словами були взаємними між ОСОБА_4 і ОСОБА_8 .
До того ж, обвинувачений, надаючи показання в судовому засіданні 28.09.2015 року стверджував про те, що між ним та ОСОБА_4 і братом останньої ОСОБА_4 існують тривалі неприязні відносини з приводу права власності на будинок, внаслідок чого під час зустрічей з ними він завжди перебуває у емоційному стані роздратування, тому під час чергового спору з приводу спірного будинку 19.08.2015 року роздратування не могло виникнути раптово і він не перебував у емоційному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість.
Крім того встановлено, що ОСОБА_6 не хворіє на психічні розлади, оскільки на обліку в лікаря-психіатра не перебуває (а.с.53).
Також, обвинувачений ОСОБА_6 добровільно, без будь-якого примусу в судовому засіданні 28.09.2015 року показав, що під час чергового конфлікту з потерпілою, який стався 19.08.2015 року, він спершу хотів нанести їй тілесні ушкодження кулаками, але відмовився від цього, бо вважав, що кулаками може нанести більшої шкоди здоров`ю потерпілої, ніж палицею. Вказана обставина спростовує ствердження захисника обвинуваченого про виникнення раптового збудження та роздратування у обвинуваченого на певні висловлювання потерпілої в ході конфлікту.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.52), до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.с.50). Ці обставини суд також враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, особи винного, його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, активно сприяв розкриттю злочину, а також з урахуванням думки потерпілої ОСОБА_4 , яка вважає, що обвинуваченого слід покарати суворо та при визначенні виду і міри покарання покладається на вирішення суду, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, є призначення покарання у виді громадських робіт.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд вважає, що покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, про призначення якого обвинуваченому просив прокурор в судових дебатах, не є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , виходячи з наступного.
Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 враховує пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше та позитивно характеризується за місцем проживання, але констатує той факт, що покарання у виді штрафу, яке передбачене в санкції ч.1 ст.125 КК України, є надто м`яким, з врахуванням обставин вчинення ОСОБА_6 злочину 19.08.2015 року, оскільки в судовому засіданні встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 не вчиняла щодо обвинуваченого неправомірних дій, а словесна суперечка між ОСОБА_4 і ОСОБА_8 не потребувала втручання обвинуваченого в цю суперечку шляхом активних умисних дій, що полягали у нанесенні потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження. Дії обвинуваченого, що полягали у нанесенні потерпілій ОСОБА_4 умисного легкого тілесного ушкодження не співмірні з обставинами та обстановкою виниклого між ними 19.08.2015 року конфлікту.
Також, суд не приймає до уваги ствердження в судових дебатах захисника потерпілої адвоката ОСОБА_5 про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити максимально суворе покарання у виді обмеження волі, оскільки такий вид покарання не передбачений в санкції ч.1 ст.125 КК України.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.125 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за якою засудити його до покарання у виді громадських робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1