Справа № 676/3803/14-к
Провадження № 1-кп/676/12/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представників потерпілого ОСОБА_2 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 18 січня 2013 року до ЄРДР за № 0000140, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в:

16 липня 2012 року близько 3 год. 40 хв. на тротуарній доріжці ліворуч від вхідних дверей нічного клубу «Плейбой» по просп. Грушевського, 31 в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області під час бійки з невстановленою досудовим розслідуванням та судом кількістю невідомих осіб ОСОБА_8 , діючи з непрямим умислом, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, наніс потерпілому ОСОБА_6 , який підійшов до цього осередку бійки з метою розборонити її учасників і участі у конфлікті не брав, із значною силою один удар правою рукою в ліву скроневу ділянку голови, внаслідок чого ОСОБА_6 впав (з «підкошенням» тіла) та вдарився лівою скронево-соскоподібною ділянкою голови об тротуарну плитку, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому луски лівої скроневої кістки з наявністю невеликого кісткового фрагменту довжиною до 7 мм та із незначним його зміщенням в порожнину черепа до 2 мм, лінійного перелому лівої тім`яної кістки, епідуральної гематоми в лівій скронево-тім`яній ділянці, крововиливу в комірки лівого соскоподібного відростку з місцем прикладання травмуючої сили у вигляді синця в скроневій ділянці зліва з розповсюдженням на задню поверхню лівої вушної мушлі, соскоподібну ділянку ліворуч і на верхню третину шиї зліва, розмірами 12,8х12 см., наслідком яких стали вторинні зміни у вигляді ділянок геморагічного некрозу речовини головного мозку в лівій скроневій і лобній частках, в області валка мозолистого тіла та правій ніжці мозку, із зонами локального набряку сірої речовини лобної, тім`яної, скроневої та парасептально поличної часток лівої гемісфери.

Обвинувачений ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованого діяння не визнав та пояснив, що у ніч події двічі конфліктував у приміщенні нічного клубу «Плейбой» з хлопцем на прізвисько « ОСОБА_11 ». Після другого конфлікту охоронці виштовхали його на вулицю, де друзі «Коті» били його та ОСОБА_12 , який за нього заступався. Від побиття втратив свідомість, а прийшовши до тями, побачив поряд з Таєнчуком «Котю», тому, вбачаючи у цій ситуації небезпеку для свого товариша, наніс « ОСОБА_13 » удар в голову, від якого той впав на тротуар і втратив свідомість. Після цього товариші «Коті» накинулися на нього та почали бити. Кого міг вдарити чи штовхнути, обороняючись, не бачив, облич не запам`ятав, однак точно знає, що не бив ОСОБА_6 . Від атак товаришів «Коті» втратив свідомість, ОСОБА_14 його підняв та підвів до машини, оскільки сам рухатися не міг. В цей час до автомобіля підійшов «Котя», запропонував бій один-на-один і одразу наніс удар, від якого він ( ОСОБА_8 ) впав. Після цього підходив потерпілий ОСОБА_6 і особисто у нього запитував хто наніс йому удар у голову. Заперечив свою причетність до нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, тому цивільні позови прокурора та потерпілого-цивільного позивача не визнав, просив його виправдати.

Не зважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого діяння підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, з показань в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 судом встановлено, що близько 3-4 год. 16 липня 2012 року біля нічного клубу «Плейбой» він та ОСОБА_15 розборонили бійку між «Котею» ( ОСОБА_16 ) та ОСОБА_17 (свої попередні показання про те, що події біля приміщення нічного клубу розпочалися з бійки «Коті» та ОСОБА_8 потерпілий уточнив, зазначивши, що у зв`язку з отриманням тяжкої травми внаслідок події іноді йому важко підбирати слова, тому переплутав прізвища). До цього обвинувачений у приміщенні нічного клубу бився з «Котею» і вдарив охоронця. Невдовзі після припинення бійки між « ОСОБА_18 » та ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , який поводився агресивно, різко наблизився до «Коті» і вдарив його у голову, від чого той втратив свідомість. Коли перебував на відстані близько 2 м від проїзної частини, підбіг ОСОБА_8 , який брав участь у боротьбі з групою невідомих осіб, та вдарив його правою рукою у ліву частину голови в області скроні. В подальшому потерпілий уточнив, що не може точно сказати чи підбіг чи підійшов ОСОБА_8 до нього у момент нанесення удару, єдине, про що може стверджувати це те, що сам він рухався у сторону конфлікту з метою розборонити учасників бійки, тримаючи витягнуті руки попереду себе. Після отримання удару свідомості не втрачав, лише присів, після чого впав на тротуар на сідниці, однак головою нібито не вдарявся. Після цього відчув запаморочення, однак свідомість не втрачав. ОСОБА_15 перебував поблизу, можливо, біля «Коті», тому міг бачити зазначені події. Подальші події пам`ятає погано. Піднявшись, поспілкувався з «Котею», з`ясовував у присутніх відомості про особу ОСОБА_8 , якого бачив вперше, а потім разом з ОСОБА_15 на таксі поїхав додому, де зранку наступного дня втратив свідомість і прийшов до тями через декілька місяців. У ніч події більше ніхто не наносив йому ударів, на шляху додому не падав. Не пам`ятає чи підходив до спортивної школи, однак частково пам`ятає, що з`ясовував у обвинуваченого причину нанесення ним удару, оскільки всі події після отримання травми пам`ятає уривками. Ствердив, що ОСОБА_8 при пред`явленні для впізнання впізнав по зовнішніх ознаках, оскільки запам`ятав, хто його вдарив. Підтримав заявлений ним позов про стягнення майнової та моральної шкоди, завданих злочином.

Як пояснив суду свідок ОСОБА_15 , у ніч події між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 відбулося два конфлікти, в ході одного з яких ОСОБА_8 наніс одному з охоронців удар, від якого той впав на підлогу. Після цього охоронці вивели обвинуваченого з приміщення нічного клубу «Плейбой». Вийшов з приміщення з ОСОБА_16 , який одразу зчепився з ОСОБА_8 (в подальшому уточнив, що це був ОСОБА_17 ). Бійку припинили два охоронці нічного клубу та ОСОБА_14 ОСОБА_6 також розбороняв учасників бійки. Однак в подальшому ОСОБА_8 безпричинно вдарив ОСОБА_19 , внаслідок чого товариші ОСОБА_19 кинулися до ОСОБА_8 . ОСОБА_6 стояв осторонь неподалік дороги, участі у бійці не приймав, намагався розборонити учасників конфлікту. Так, підійшовши у напрямку осередку бійки з метою розборонити, потерпілий зупинився, в цей момент обвинувачений наблизився, наніс йому удар в ліву сторону голови (в ліву щелепу зону від скроні до підборіддя). Від удару потерпілий впав на землю на сідниці, а потім на спину, вдарившись головою, після чого почав скаржитися на біль у лівій стороні голови. Друзі ОСОБА_8 відвели його з місця події, а він ( ОСОБА_15 ) з ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_6 пішли за ОСОБА_8 , щоб з`ясувати причину нанесення ударів ОСОБА_21 та потерпілому. Наздогнали ОСОБА_8 , ОСОБА_12 і ще одного невідомого хлопця на перехресті біля сходів приміщення спортивної школи, однак на запитання обвинувачений не зміг відповісти. Ствердив, що особисто він запитував у ОСОБА_8 чому він вдарив ОСОБА_6 , після чого сам ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_8 навіщо він це зробив. ОСОБА_22 запропонував вирішити все у чесному двобої і наніс ОСОБА_8 удар, від якого той впав на землю та втратив свідомість. Взявши таксі, він ( ОСОБА_15 ) відвіз додому ОСОБА_6 , який скаржився на головний біль і пересувався з його допомогою.

Свідок ОСОБА_2 в суді підтвердила, що 16 липня 2012 року близько 5 год. її син ОСОБА_6 повернувся додому, скаржився на головний біль, а в подальшому втратив свідомість після чого перебував у комі півтора місяці і ще 2 місяці на стаціонарному лікуванні, заново вчився розмовляти та ходити. Син розповідав, що у нічному клубі та біля його приміщення відбувалася бійка, в ході якої його вдарили. Зазначила, що на лікування витрачено значну суму коштів, син втратив здоров`я, є інвалідом першої групи, потребує постійного санаторно-курортного лікування.

З показань свідка ОСОБА_17 встановлено, що конфліктів між обвинуваченим та ОСОБА_16 у приміщенні нічного клубу він не бачив, при ньому вони вже залагодили конфлікт. Перебуваючи перед входом у приміщення нічного клубу, бачив, як через двері вибіг ОСОБА_8 , а за ним двоє невідомих чоловіків, «Котя», ОСОБА_23 , хтось з охорони та потерпілий. Намагаючись боронити товариша, став між ним та натовпом. Хтось з хлопців вдарив ОСОБА_8 і той впав, в він ( ОСОБА_17 ) впав від удару «Коті», якого теж повалив на тротуар. В ході боротьби з « ОСОБА_18 » на тротуарі, відчував удари інших учасників конфлікту. Як тільки охорона розборонила бійку, підвівся ОСОБА_8 та вдарив « ОСОБА_24 », від чого той втратив свідомість. Всі присутні «переключилися» на ОСОБА_8 , він оборонявся, захищався, його збили з ніг. Потерпілий ОСОБА_6 був присутній, однак активної участі у бійці не брав, перебував по ліву сторону. За допомогою охоронців, які стримували бійку, підняв ОСОБА_8 та відвів, підтримуючи, до приміщення спортивної школи, привів до тями. В цей момент підійшли ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_6 , який тримався за ліву сторону голови та намагався з`ясувати хто його вдарив. Також підійшов «Котя», щоб «розібратися один-на-один», тому вдарив ОСОБА_8 . Привівши його до тями, сіли в автомобіль та поїхали додому. Зазначив, що не бачив, хто наніс удар потерпілому.

Такі показання свідка суд оцінює критично, оскільки вони об`єктивно спростовуються даними переглянутого судом відеозапису з місця події, з якого вбачається, що коли ОСОБА_17 наблизився до осіб, які кинулися до ОСОБА_8 , ОСОБА_6 перебував відносно нього попереду дещо вліво, тому він повинен був бачити момент і механізм нанесення удару потерпілому. Крім того, показання ОСОБА_17 , як і показання самого обвинуваченого, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки на відео чітко видно, що ОСОБА_8 не те, що перебував у напівпритомному стані, а настільки агресивно поводився, що ОСОБА_17 відштовхав його з місця події і аж ніяк не відтягував у зв`язку з неспроможністю йти і отриманням тілесних ушкоджень у бійці.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що після конфлікту у приміщенні нічного клубу бійка продовжилася на вулиці. Як вказав свідок, він вийшов з приміщення нічного клубу, коли «Котя» крутив ногу ОСОБА_17 , який лежав на тротуарі, а ОСОБА_8 били 4-5 осіб. Він відтягував «Котю», разом впали, а ОСОБА_17 підняв « ОСОБА_24 » та відтягнув ОСОБА_8 , який в подальшому вдарив « ОСОБА_24 », що призвело до відновлення бійки, в ході якої обвинувачений впав на коліна, однак ОСОБА_17 його підняв та потягнув на парковку поблизу приміщення спортивної школи. Потерпілого в цей час в полі зору не мав. До цього моменту потерпілий лише стояв то біля стіни, то поблизу дерева в районі парковки, споглядав події. Натомість ОСОБА_8 постійно був у полі його зору і він не бачив, щоб ОСОБА_8 бив ОСОБА_6 . На парковку підійшов ОСОБА_25 , дещо пізніше з товаришем, тримаючись за голову, підійшов потерпілий та з`ясовував чи не бачили хто його побив. ОСОБА_8 у відповідь поскаржився, що його теж побили, у нього були садна на обличчі, розбитий лоб. ОСОБА_8 отримав один удар від «Коті», після чого його привели до тями та посадили в автомобіль таксі. Подолян активних дій не вчиняв, лише споглядав.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що близько 3 год. в ніч події в ході розмови зі своїм товаришем ОСОБА_17 біля входу у приміщення нічного клубу «Плейбой» з клубу вибіг ОСОБА_8 (з яким тієї ночі його познайомив ОСОБА_17 ), а за ним 5-6 осіб, яких ОСОБА_17 заспокоював, однак його одним ударом збив з ніг хлопець у кепці (Вербухівський). Йому ( ОСОБА_28 ) сказали не втручатися, поки били ОСОБА_17 і ОСОБА_8 . Потерпілий був поряд, однак участі у бійці не брав, розбороняв боротьбу. Коли охоронець зупинив бійку, ОСОБА_8 підійшов до хлопця у кепці ( ОСОБА_19 , який розмовляв з ОСОБА_17 , та наніс кулаком йому удар в голову, внаслідок чого всі кинулися за ОСОБА_8 , який відбіг до дороги. ОСОБА_8 били близько 5-6 осіб, потерпілий перебував поряд, але ударів ОСОБА_8 не наносив. ОСОБА_17 та охоронець розборонили бійку і ОСОБА_17 відвів ОСОБА_8 у напрямку спортивної школи. Пішов за ними, також підійшов ОСОБА_25 з товаришем, а потім ОСОБА_6 , який, тримаючись за голову, намагався з`ясувати хто його вдарив, однак невдовзі його забрав його товариш міцної тілобудови. Зазначив, що жодних конфліктів біля спортивної школи не було, ОСОБА_8 пересувався сам, тілесних ушкоджень чи крові на ньому не бачив, лише під одним оком незначний синець. З місця події поїхав з ОСОБА_20 , його товаришем, ОСОБА_17 та ОСОБА_8 на таксі.

Свідок ОСОБА_29 суду пояснив, що у ніч з 15 на 16 липня 2012 року познайомився у нічному клубі «Плейбой» з друзями ОСОБА_30 ОСОБА_17 та ОСОБА_8 , разом за столиком пили пиво. Свідком конфліктів у приміщенні клубу не був. Близько 3 год. приблизно на півгодини вийшов з ОСОБА_20 у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на каву. Коли повернулися, нічний клуб уже зачиняли, відвідувачі групами стояли на вулиці. Підійшли до ОСОБА_17 та ОСОБА_8 , які перебували біля спортивної школи. Також підійшов потерпілий, тримався за голову і з`ясовував у ОСОБА_8 та ОСОБА_17 чи їм відомо хто його вдарив. Зазначив, що жодних конфліктів біля спортивної школи не було, однак у ОСОБА_8 була гематома під оком, синці на носі і на лобі, які він пояснив тим, що його хтось побив, крім того, повідомив, що біля приміщення спортивної школи його вдарив якийсь хлопець міцної статури. З місця події поїхав з ОСОБА_20 , ОСОБА_17 та ОСОБА_8 .

Як пояснив суду свідок ОСОБА_31 , близько 3 год. 16 липня 2012 року конфліктів у приміщенні клубу не бачив, оскільки близько півгодини перебував у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та на прилеглій території з ОСОБА_29 . Коли повернулися, ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_32 «Котя», стояли біля спортивної школи зі слідами бійки: у «Коті» було пошкоджене вухо, у ОСОБА_8 крововилив під очима і кров на сорочці. Біля них перебувало ще близько 5 осіб, крім того, підійшов потерпілий, тримаючись за шию, запитував хто його вдарив. Після цього « ОСОБА_11 » вдарив у щелепу ОСОБА_8 , який впав. Зазначив, що йому розповіли про бійку за участю « ОСОБА_13 », ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ще якихось хлопців. ОСОБА_8 після удару «Коті» хитало, однак він сам сів у автомобіль. Завіз ОСОБА_8 у с. Ходорівці до ОСОБА_17 , перед цим були на заправці. Чи їздив у с. Довжок не пам`ятає.

Показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_33 суд оцінює критично, оскільки вони узгодженні лише в частині змісту запитання ОСОБА_6 («хто мене вдарив»), хоча ОСОБА_27 ствердив що своє запитання потерпілий адресував ОСОБА_8 , ОСОБА_29 повідомив, що ОСОБА_6 це з`ясовував як у ОСОБА_8 , так і у ОСОБА_17 , а решта свідків зазначили, що це питання потерпілий адресував всім присутнім на місці події. Водночас нікому з цих свідків, крім ОСОБА_27 , про конфлікт у приміщенні нічного клубу нічого відомо не було, а сам ОСОБА_27 , стажуючись на посаду охоронця цього закладу, дивним чином запам`ятав ОСОБА_6 , місце його розташування на місці події і наполегливо не зводив очей з ОСОБА_8 , з яким знайомий не був. Також вказані свідки висунули різні версії щодо наявності тілесних ушкоджень на обличчі обвинуваченого, складу осіб та маршруту компанії, в якій ОСОБА_8 покинув місце події.

Як вбачається з даних протоколу усної заяви про злочин № 2820/1 (а.м.д.р. 10 т. 1), 16 липня 2012 року ОСОБА_2 повідомила про нанесення невідомою особою тілесних ушкоджень ОСОБА_6 16 липня 2012 року близько 3 год. 40 хв. поблизу нічного клубу «Плейбой». Підозрюваною особою заявниця вказала хлопця на ім`я « ОСОБА_34 », яке (згідно з її показаннями в суді) їй стало відомо з розповідей про події того вечора товариша сина ОСОБА_15 . Вказаний доказ суд не вбачає підстав вважати недопустимим, оскільки сам свідок ОСОБА_15 підтвердив у суді те, що після госпіталізації спілкувався з батьками потерпілого на тему події, внаслідок якої ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, і повідомляв їм те, що було відомо йому самому. Тобто суд цілком має право вважати цей доказ допустимим, оскільки він не суперечить іншим доказам по справі (показанням потерпілого, даним протоколів проведення слідчих експериментів та впізнання) і містить відомості, якими володіла заявник на момент звернення з цією заявою в міліцію.

Відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицею від 16 липня 2012 року (а.м.д.р. 13-16 т. 1) місцем події є тротуарна площадка ліворуч від вхідних дверей нічного клубу «Плейбой» по просп. Грушевського, 31 в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області, вимощена декоративною тротуарною плиткою. Суд вважає посилання захисника ОСОБА_9 на недопустимість цього доказу з огляду на те, що цей доказ має лише інформативний, а не доказовий зміст, необґрунтованими, оскільки цим протоколом зафіксовано стан покриття, на яке після удару впав потерпілий, тобто дані цього протоколу підтверджують обставину, яка має значення для кримінального провадження (обстановку на місці події, що є обставиною, що підлягає доказуванню), а тому цей доказ відповідає вимогам як ст. 65 КПК України 1960 року (враховуючи вимоги п. 8 Перехідних положень чинного КПК України, яким визначено, що допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності), так і вимогам ст. 85 КПК України щодо належності доказу, крім того, підстав для визнання цього доказу недопустимим суд не вбачає, оскільки стороною захисту не доведено, а судом не встановлено доказів на підтвердження того, що аналізований протокол як доказ був здобутий з порушенням порядку, встановленого КПК України.

З даних висновків повторної та додаткової комісійної судово-медичної експертиз № 42 від 7 травня 2015 року та № 155 від 30 жовтня 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 2-6, 54-58) вбачається, що на підставі вивчення матеріалів кримінального провадження № 676/3803/14-к, даних представлених медичних документів, комп`ютерної томографії та магнітно-резонансної томографії головного мозку ОСОБА_6 , консультативного висновку лікаря-рентгенолога ХОЛ від 23 жовтня 2015 року, судово-медична комісія дійшла наступних висновків. Згідно з даними консультативного висновку лікаря-рентгенолога від 23 жовтня 2015 року при перегляді диску із записом комп`ютерної томографії головного мозку ОСОБА_6 від 16 липня 2012 року встановлено наявність перелому луски лівої скроневої кістки з наявністю невеликого кісткового фрагменту довжиною до 7 мм та із незначним його зміщенням в порожнину черепа до 2 мм, лінійного перелому лівої тім`яної кістки та встановлено наявність епідуральної (між кістками черепа та твердою мозковою оболонкою) гематоми в скронево-тім`яній ділянці зліва. Вогнищевих та об`ємних утворень речовини головного мозку не виявлено.

Згідно з даними медичної карти № 1/3908 стаціонарного хворого Кам`янець-Подільського міської лікарні № 1 при проведенні 16 липня 2012 року операції резекційної трепанації черепу в лівій скронево-тім`яній ділянці була видалена гематома об`ємом до 100 мл. В протоколі операції даних про перелом лівих скроневої та тім`яної кісток не міститься.

Відповідно до даних висновку експерта № 579 від 24 липня 2012 року-8 серпня 2012 року при первинному огляді потерпілого ОСОБА_6 24 липня 2012 року (на 8 добу після пригоди 16 липня 2012 року) лікарем судово-медичним експертом було встановлено наявність синця в скроневій ділянці зліва з розповсюдженням на задню поверхню лівої вушної мушлі, соскоподібну ділянку ліворуч і на верхню третину шиї зліва, розмірами 12,8х12 см.

Згідно з даними консультативного висновку лікаря-рентгенолога від 23 жовтня 2015 року при перегляді диску із записом магнітно-резонансної томографії головного мозку ОСОБА_6 від 25 липня 2012 року визначається магнітно-резонансна картина геморагічного забою в лівій скроневій і лобній частках (базально), в області валка мозолистого тіла та правій ніжці мозку, зони локального набряку сірої речовини лобної, тім`яної, скроневої та парасептально потиличної часток лівої гемісфери, крововиливу в комірках лівого соскоподібного відростку. Оскільки зони геморагічного забою у вище вказаних ділянках не спостерігались при проведенні комп`ютерної томографії 16 липня 2012 року, а встановлені через 9 діб з моменту травми, слід вважати, що дані зміни є вторинними, які обумовлені розладами внутрішньо-мозкового кровообігу внаслідок тривалого здавлення речовини головного мозку епідуральною гематомою.

Слід зазначити, що 23 жовтня 2015 року при перегляді диску із записом МРТ від 25 липня 2012 року були виявлені зони локального набряку сірої речовини лобної, тім`яної, скроневої та парасептально потиличної часток лівої гемісфери, а не зони забою речовини головного мозку в цих ділянках.

Діагноз Субарахноїдальний крововилив, який був встановлений лікарями в медичній карті № 1/3908 стаціонарного хворого Кам`янець-Подільської міської лікарні № 1, не підтверджений даними аналізу спинномозкової рідини від 20 липня 2012 року, даними комп`ютерної томографії від 16 липня 2012 року та магнітно-резонансної томографії головного мозку від 25 липня 2012 року.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, можна стверджувати, що у ОСОБА_6 станом на 16 липня 2012 року-30 серпня 2012 року були виявлені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння: закрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому луски лівої скроневої кістки з наявністю невеликого кісткового фрагменту довжиною до 7 мм та із незначним його зміщенням в порожнину черепа до 2 мм, лінійного перелому лівої тім`яної кістки, епідуральної гематоми в лівій скронево-тім`яній ділянці, крововиливу в комірки лівого соскоподібного відростку з місцем прикладання травмуючої сили у вигляді синця в скроневій ділянці зліва з розповсюдженням на задню поверхню лівої вушної мушлі, соскоподібну ділянку ліворуч і на верхню третину шиї зліва, розмірами 12,8х12 см. В клінічному перебігу цієї черепно-мозкової травми у ОСОБА_6 розвились вторинні зміни у вигляді ділянок геморагічного некрозу речовини головного мозку в лівій скроневій і лобній частках (базально), в області валка мозолистого тіла та правій ніжці мозку, із зонами локального набряку сірої речовини лобної, тім`яної, скроневої та парасептально поличної часток лівої гемісфери.

Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді перелому луски лівої скроневої кістки, лінійного перелому лівої тім`яної кістки, епідуральної гематоми в лівій скронево-тім`яній ділянці, крововиливу в комірки лівого соскоподібного відростку з місцем прикладання травмуючої сили у вигляді синця в скроневій ділянці зліва з розповсюдженням на задню поверхню лівої вушної мушлі, соскоподібну ділянку ліворуч і на верхню третину шиї зліва, могли утворитись від дії тупого твердого предмету або при ударі об такий предмет.

Оскільки по даних комп`ютерної томографії головного мозку від 16 липня 2012 року та по даних протоколу операції від 16 липня 2012 року неможливо встановити повні характеристики виявлених переломів луски лівої скроневої та лівої тім`яної кісток (форма, розміри, розповсюдження), тому в даному випадку неможливо категорично висловитись про механізм утворення виявлених переломів, в тому числі і про характеристики травмуючого предмету. Крім того, відсутність будь-яких первинних ушкоджень речовини головного мозку, по яких можна було б визначити механізм спричинення локальний удар чи травма прискорення, також не дає можливості категорично встановити механізм спричинення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 . Але, враховуючи наявність перелому луски лівої скроневої кістки з наявністю невеликого кісткового фрагменту довжиною до 7 мм та із незначним його зміщенням в порожнину черепа до 2 мм, без достовірних ознак вдавлення, та наявність лінійного перелому лівої тім`яної кістки, враховуючи наявність крововиливу в комірки лівого соскоподібного відростку та наявність масивного синця як місця прикладання травмуючої сили в скроневій ділянці зліва з розповсюдженням на задню поверхню лівої вушної мушлі, соскоподібну ділянку ліворуч і на верхню третину шиї зліва, розмірами 12,8х12 см, можна говорити, що тілесні ушкодження у ОСОБА_6 з більшою ймовірністю могли утворитися від дії тупого твердого предмета із переважаючою травмуючою поверхнею або при ударі об такий, що в даному випадку більш ймовірно при падінні потерпілого з висоти власного зросту після попереднього удару в ліву сторону щелепи, який згідно з показаннями свідка ОСОБА_15 наніс ОСОБА_8 , а ймовірним механізмом утворення виявлених тілесних ушкоджень, експерти вважали наступний: після удару в ліву частину обличчя відбулося підкошення тіла потерпілого (оцінене свідком ОСОБА_15 як падіння на сідниці) з подальшим падінням та ударом лівою скронево-соскоподібною ділянкою голови до тупого твердого предмету без зміщення відносно травмуючого предмету, від чого й могли виникнути вказані тілесні ушкодження, оскільки на користь цього висновку свідчать й дані відеозапису з місця події, яким зафіксовано падіння ОСОБА_6 . При цьому експертами враховано, що при проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 він, відтворюючи місце нанесення удару, зафіксував свій кулак на рівні лівої щоки та білявушної ділянки, що не відповідає місцю прикладення травмуючої сили ліва тім`яно-скронева та завушна ділянка. Враховуючи вище викладене, комісія дійшла висновку, що утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 від удару кулаком малоймовірне. Крім того, експерти вказали, що при падінні з висоти власного зросту та ударі головою до тупого твердого предмету без зміщення відносно травмуючого предмету садна в місці контакту можуть не утворюватись.

Час, необхідний для утворення епідуральної гематоми, що викликає втрату свідомості, є індивідуальним в кожному випадку черепно-мозкової травми, при якій виникає епідуральна гематома і може мати проміжок від 3 до 12 годин, тому здатність потерпілого до активних дій після отримання цих тілесних ушкоджень до 12 години 16 липня 2012 року не виключається. Водночас саме ця обставина, враховуючи клінічну картину перебігу черепно-мозкової травми, свідчить про те, що наявність у ОСОБА_6 дифузного аксонального ушкодження головного мозку виключається. Так, зони забою в мозолистому тілі на правій ніжці були розцінені лікарями-рентгенологами при проведенні магнітно-резонансної томографії 25 липня 2012 року як ознаки дифузного аксонального ушкодження головного мозку. Однак, згідно з даними літератури ( ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 . Клініка та судово-медична експертиза черепно-мозкових ушкоджень. Київ. 1996. с. 36-37) втрата свідомості при дифузному аксональному ушкодженні головного мозку наступає одразу після травми і триває довго. А згідно з даними матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 відразу після заподіяння йому тілесних ушкоджень встав, ходив та дістався додому.

З показань членів експертної комісії ( ОСОБА_39 , завідуючої відділом комісійних судово-медичних експертиз Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи, лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_40 ), які проводили повторну та додаткову комісійну судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_6 , вбачається, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження є тяжкими по факту. Експерти заперечили обов`язок проведення огляду потерпілого при проведенні цієї експертизи, оскільки за спливом часу лише можна оглянути рубець на шкірі голови, що залишився від хірургічного втручання, який не впливає на результати дослідження, тому комісія вважала достатнім провести експертизу по медичній документації із залученням лікаря-рентгенолога, яка не побачила на рентгенівських знімках та дисках КТ ознак зміщення, натомість виявила лише лінійний перелом, а він у вдавлений не може переростати в принципі. Конкретні розміри контактної поверхні неможливо встановити, однак це мав бути предмет важчий чи виступаючий (щось на зразок кастета, але від нього утворилися б рани у місці контакту, а на обличчі потерпілого таких ран не було). Наявність лише ушкодження у завушній ділянці голови і відсутність тілесних ушкоджень на плечі експерт ОСОБА_41 пояснила тим, що виникнення тілесних ушкоджень, перш за все, залежить від особливостей організму, крім того, при швидкому прискоренні такий удар міг відбутися лише головою з нетравмуючим контактом з плечима, водночас, при надходженні потерпілого на лікування у зв`язку з травмою голови, що потребувала негайного оперативного втручання, лікарі могли не помітити тілесних ушкоджень на плечі. Наявність місця протиудару при цьому необов`язкова. Місцем прикладання травмуючої сили були ліва скронево-тім`яна та соскоподібна ділянка. Також експерт ОСОБА_41 наголосила, що дифузне аксональне ушкодження мозку встановлюється лише по гістології і клініці, оскільки по рентгенівських знімках та МРТ його виявити неможливо. Крім того, експерти зазначили, що відсутність у резолютивній частині висновку повторної експертизи відомостей про забій головного мозку є наслідком технічної помилки.

Як підтвердила в суді член експертної комісії лікар-рентгенолог Хмельницької обласної лікарні ОСОБА_42 , нею було досліджено надану медичну документацію, що стосується її спеціальності, внаслідок чого дійшла висновку про відсутність ознак наявності вдавленого перелому, оскільки зміщення кісток було вкрай незначним.

При прийнятті рішення по справі суд керується вказаними вище висновками повторної та додаткової експертизи, оскільки думка експертної комісії має перевагу над одноособовою позицією лікаря судово-медичного експерта, який проводив попередні експертизи.

Водночас, як вбачається з даних судово-медичної експертизи № 579 від 8 серпня 2012 року (а.м.д.р. 4-5 т. 2), висновок експерта не відповідає думці експертної комісії фактично лише в частині наявності дифузного аксонального ушкодження головного мозку та супутніх ознак, хоча в частині механізму утворення експерти одностайні: такі тілесні ушкодження могли утворитися як внаслідок дії тупого твердого предмета, так і при ударі об останній по механізму «удар» з прикладенням травмуючої сили в область лівих відділів голови в день надходження на стаціонарне лікування 16 липня 2012 року.

Відповідно ж до даних додаткових судово-медичних експертиз № 103 від 25 лютого 2013 року та № 247 від 17 квітня 2014 року (а.м.д.р. 25-26, 32-34 т. 2) експерт не ствердив категорично, а лише не виключав, що виявлені у ОСОБА_6 зазначені вище тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні в момент заподіяння, могли утворитися в день надходження на стаціонарне лікування (16 липня 2012 року) внаслідок удару кулаком правої руки в ліву скроневу ділянку голови, тобто внаслідок дії тупого твердого предмета по механізму «удар», можливо, внаслідок удару кулаком в область лівих відділів голови сторонньою особою з прикладанням значної сили при обставинах, відображених потерпілим ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту.

І як пояснив суду судово-медичний експерт ОСОБА_43 , по справі він провів 3 судово-медичні експертизи потерпілого, однак висновок першої експертизи щодо можливості утворення наявних у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень при падінні в подальшому був спростований даними слідчого експерименту та томографії, відповідно до якої було виявлено однобічність тілесних ушкоджень (локалізація зліва), відсутність ознак, характерних для падіння (протиудар), тому можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень при падінні малоймовірна. Місцем прикладання травмуючої сили вважав скроневу область зліва, однак через давність утворення, проведення хірургічного втручання та наявність крововиливу у м`які тканини виявлені зовнішні тілесні ушкодження мали нечіткі контури, морфологічні ознаки травмуючого предмета встановити не зміг, лише вважав його менше голови потерпілого, а отриману травму імпресійною контактною травмою.

Як вже зазначалося судом вище, суд оцінює таку позицію експерта лише у сукупності з думкою експертної комісії, оскільки вже лише за характерними ознаками та вимогами до комісійної експертизи авторитетність і високий професійний рівень висновку комісійної експертизи має перевагу над первинними та додатковими експертизами, проведеними одноособово експертом, і саме призначення комісійної експертизи покликане поставити остаточну крапку у спірних питаннях, які потребують залучення фахівців.

Згідно з даними судово-медичної експертизи № 562 від 20 липня 2012 року (а.м.д.р. 11-12 т. 2) у ОСОБА_8 виявлено легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток спинки носа без зміщення уламків, забою правої нирки, крововиливу під кон`юнктиву лівого ока, синяка в області спинки носа з розповсюдженням на підочні області та верхні повіки обох очей, чотирьох саден у виличній області справа, в області верхньої губи справа, в області підборіддя справа, в лобній ділянці зліва (могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів по механізму «удар»); легкі тілесні ушкодження у вигляді шести саден на тильній поверхні правої кисті та на тильній поверхні лівої кисті (могли утворитися як від дії тупих твердих предметів, так і при ударах об такі по механізму «удар-тертя»), тобто характер цих тілесних ушкоджень підтверджує не лише отримання обвинуваченим тілесних ушкоджень, а й нанесення ним ударів кулаками обох рук.

Згідно з даними протоколу пред`явлення фотографій для впізнання від 17 липня 2012 року (а.м.д.р. 31-33 т. 1) свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка нанесла удар в голову ОСОБА_6 16 липня 2012 року біля нічного клубу «Плейбой». Показання свідка ОСОБА_15 про те, що таке впізнання було проведено через 1-2 місяці після події, суд оцінює з тієї точки зору, що з моменту події і до моменту допиту свідка судом минуло близько 2 років, тому суд цю неточність відносить на рахунок спливу часу і не вбачає підстав вважати цей доказ таким, що сфальсифікований слідчим, як на тому необґрунтовано наполягав захисник ОСОБА_9 .

Як встановлено з даних протоколу проведення слідчого експерименту від 11 лютого 2013 року (а.м.д.р. 105-113 т. 1), свідок ОСОБА_15 пояснив та на місці події показав, де та як ОСОБА_8 наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в голову (на рівні лівої щоки та білявушної ділянки), від чого ОСОБА_6 впав на тротуар, спочатку присівши на сідниці, а потім впавши головою на тротуар. І ці його показання відповідають його показанням в судовому засіданні, крім його розташування на місці події, оскільки він вказував, що побачив нанесення удару ОСОБА_6 , поки приводив до тями Вербухівського, однак в судовому засіданні пояснив, що у зв`язку зі швидким перебігом подій та можливою помилкою у хронології перебігу подій міг помилися, однак категорично заявив, що момент нанесення ОСОБА_8 удару ОСОБА_6 він чітко бачив, у зв`язку з чим одразу з`ясовував ім`я та прізвище ОСОБА_44 і конкретно у нього намагався з`ясувати причину нанесення удару потерпілому.

Про достовірність цих даних свідчать й дані протоколу проведення слідчого експерименту від 15 лютого 2014 року (а.м.д.р. 151-153 т. 1), відповідно до яких потерпілий ОСОБА_6 пояснив та на місці події показав, де він стояв неподалік Вербухівського, який втратив свідомість від раптово нанесеного ОСОБА_8 удару в голову, та де отримав від ОСОБА_8 удар в ліву скроневу ділянку голови, від чого, спочатку присівши, впав на тротуар, а події, що розгорталися після цього, не пам`ятає. І ці його показання відповідають його показанням в суді. Щодо твердження про те, що цій події передувала боротьба між ОСОБА_8 (а не ОСОБА_17 ) та Вербухівським, а ОСОБА_8 під час нанесення удару підбіг до нього (потерпілого), то показання ОСОБА_6 в цій частині були уточнені в ході судового розгляду з посиланням на особливості пам`яті після отриманої травми.

Крім того, згідно з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10 квітня 2014 року (а.м.д.р. 157-160 т. 1) потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка нанесла йому удар в голову 16 липня 2012 року біля нічного клубу «Плейбой».

Відповідно до даних протоколу виїмки від 19 липня 2012 року (а.м.д.р. 70, 71 т. 1) із системи відеоспостереження нічного клубу «Плейбой» вилучено відеозапис подій в ніч з 15 липня на 16 липня 2012 року, в ході перегляду якого в судовому засіданні встановлено, що з приміщення нічного клубу вибігає обвинувачений ОСОБА_8 , а за ним декілька хлопців. За ОСОБА_8 вступається ОСОБА_17 , внаслідок чого між ним та Вербухівським зав`язується боротьба, а в цей час ОСОБА_8 перейшов у зону за кадром ще з трьома особами чоловічої статі, які за декілька секунд повернулися у кадр. ОСОБА_8 повернувся у кадр менш ніж за 1,5 хвилини, коли конфлікт був вичерпаний і ОСОБА_17 , допомігши Вербухівському піднятися з тротуару, стали поряд. В цей момент ОСОБА_8 різко наблизився і наніс один удар правою рукою у ліву частину обличчя Вербухівського, який є особою міцної тілобудови, від чого той впав на тротуар та нерухомо лежав, втративши свідомість. В цей час хтось, очевидно, з товаришів ОСОБА_19 заступився за нього, вдаривши обвинуваченого в область паху, внаслідок чого ОСОБА_8 розвернувся та зник з кута зору камери відеоспостереження, а в його напрямку рушили не менше 3 осіб чоловічої статі, а також потерпілий, який єдиний не приймав участі у бійці і тримав руки прямо перед собою, намагаючись владнати конфлікт. В полі зору камери частково перебували учасники конфлікту, один з яких від удару опонента відступив назад і вийшов за кут огляду камери у іншому напрямку, в цей момент видно падіння потерпілого на землю і те, як він піднімається з землі, підтягуючи ліву руку для опори тіла, свідчить, що на тротуар він впав лівою частиною голови. При цьому конфлікт, який частково був у полі зору камери, припинився за декілька секунд, учасники вели активну розмову із жвавою жестикуляцією. Декілька разів у кадрі з`являвся потерпілий, який тримався за ліву частину голови, а також Вербухівський, який після приведення його до тями похитувався і непевно стояв на ногах. Приблизно за 2 хвилини після падіння потерпілого ОСОБА_6 . ОСОБА_8 , який знову активно рвався у бій, з місця події відштовхав у напрямку спортивної школи ОСОБА_17 , а за ними рушило принаймні 7 осіб чоловічої статі, включаючи потерпілого ОСОБА_6 . Подальші події з фігурантами справи з огляду на віддаленість до них відеокамера не зафіксувала. Водночас, під час перегляду відеозапису встановлено, що плитка, якою вимощений тротуар в місці події, не є абсолютно гладкою поверхнею, оскільки окремі стики її елементів дещо виступають над площиною, тобто частково мають рельєфний характер. Зміст дослідженого відеозапису цілком і повністю відповідає даним дослідженого судом протоколу огляду відеозапису з фототаблицею від 28 квітня 2014 року (а.м.д.р. 37-48 т. 2).

Як встановлено з даних протоколу проведення слідчого експерименту від 2 квітня 2013 року (а.м.д.р. 122-125 т. 1) та даних відеозапису вказаної слідчої дії, переглянутого в суді, ОСОБА_8 розповів та на місці події показав 2 конфлікти з «Котею» у приміщенні, внаслідок яких охорона виштовхала його на вулицю, де ОСОБА_17 став на його захист, внаслідок чого вступив у боротьбу з «Котею». Втратив свідомість, оскільки його били ногами, а отямившись, підійшов до «Коті» і вдарив його в голову, від чого той впав, а його друзі знову почали бити його ( ОСОБА_8 ): один хлопець вдарив його ногою, внаслідок чого його розкрутило. В подальшому бійка продовжувалася за участі 5 осіб, від яких він захищався, однак від ударів знову втратив свідомість. Отямився, коли ОСОБА_17 поклав його собі на плечі (бо він не міг стояти на ногах) і відтягнув його до автомобіля, де «Котя» запропонував стати у бій «один-на-один» та вдарив його, від чого знову втратив свідомість. В подальшому, отямившись, з ОСОБА_17 поїхав з місця події. Однак дані цього слідчого експерименту суд в силу п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України позбавлений можливості вважати допустимим доказом, оскільки він отриманий від ОСОБА_8 , який на той час перебував у статусі свідка у цьому провадженні.

Протокол явки з повинною від 16 липня 2012 року (а.м.д.р. 23 т. 1), який підтверджує, що ОСОБА_8 добровільно повідомив про те, що близько 4 год. 16 липня 2012 року наніс тілесні ушкодження трьом невідомим особам суд позбавлений можливості вважати допустимим доказом. Так, згідно з п. 8 Перехідних положень чинного КПК України допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності. Аналізований протокол явки з повинною формально відповідає вимогам ст. 96 КПК України 1960 року, однак судом з показань обвинуваченого встановлено, що цю явку з повинною він писав 16 липня 2012 року під диктовку працівника міліції у відсутності захисника, при чому у приміщення міського відділу міліції його завели без реєстрації у журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених (т. 1 м.к.п., а. 233), що викликає обґрунтований сумнів у дотриманні працівниками міліції інших процесуальних вимог при відібранні цієї явки у обвинуваченого, особливо зважаючи на ту обставину, що твердження ОСОБА_8 про погане самопочуття та перебування під контролем працівників міліції вже з 16 липня 2012 року об`єктивно підтверджено даним відповіді головного лікаря та витягу з амбулаторного журналу реєстрації хворих травматологічного пункту Кам`янець-Подільської міської лікарні № 1 (т. 1 м.к.п., а. 234-235), з яких вбачається, що 16 липня 2012 року о 23 год. 10 хв. ОСОБА_8 був доставлений у травмпункт працівниками міліції з діагнозом: забійні садна обличчя, правої кисті, підшкірні гематоми обличчя (тілесні ушкодження внаслідок подій біля нічного клубу). Тому, дотримуючись позиції, висловленої Європейським судом з прав людини у справі «Замфереско проти України», керуючись вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд позбавлений права використовувати цей доказ в обґрунтування обвинувачення ОСОБА_8 , оскільки на первісному етапі розслідування справи його було позбавлено юридичної допомоги, а явка з повинною здобута досудовим розслідуванням з процесуальними порушеннями, які не відповідають вимогам допустимості доказів.

При цьому суд також враховує те, що згідно з показаннями самого ОСОБА_8 в суді бійка біля нічного клубу 16 липня 2012 року відбувалася з трьома особами, а судом з даних відеозапису встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 до цих осіб вже навіть по кількісних показниках відноситися не міг, крім того, потерпілий у бійці участі не приймав, тому до осіб, про яких зазначив ОСОБА_8 у явці з повинною, ОСОБА_6 належати не міг в принципі.

Невизнання ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованого діяння суд розцінює як спробу уникнути відповідальності. Твердження захисника ОСОБА_10 про можливість заподіяння тілесного ушкодження потерпілому у стані необхідної оборони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Так, посилання захисника на те, що якщо це й ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_6 , від чого потерпілий впав на тротуар, то він це вчинив, перебуваючи у стані необхідної оборони, оскільки у цю мить відбувалося його побиття як мінімум трьома особами чоловічої статі і він, можливо, вважав ОСОБА_6 теж нападником, оскільки не міг знати з якою метою той до нього наближається.

Посилання на відсутність у діях ОСОБА_8 складу інкримінованого діяння з наведених захисником підстав будь-якими об`єктивними, належними та допустимими доказами не підтверджене, а тому підлягає критичній оцінці судом з огляду на невідповідність відеозапису з місця події показанням обвинуваченого щодо свого непритомного стану, а також з огляду на те, що сам ОСОБА_8 в суді категорично заперечив, що міг нанести удар ОСОБА_6 .

Відповідно ж до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Як дані показань потерпілого та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , так і дані відеозапису з місця події, які узгоджуються з між собою, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість, тому не вірити яким у суду підстави відсутні, вбачається, що саме ОСОБА_8 був ініціатором бійки, в ході якої постраждав потерпілий, оскільки наніс удар ОСОБА_21 після залагодження ОСОБА_17 попереднього конфлікту (який за показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_15 теж був розпочатий ОСОБА_8 ще до виходу з приміщення нічного клубу), тобто беручи участь у бійці з опонентами після нанесення удару ОСОБА_45 у стані необхідної оборони не знаходився, він не міг мати за мету захист охоронюваних законом своїх прав та інтересів як особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, оскільки саме він був ініціатором цієї бійки, посягачем, саме він наніс удар ОСОБА_21 , коли попередній конфлікт вже було вичерпано. Крім того, виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді шести саден на тильній поверхні правої кисті та на тильній поверхні лівої кисті, які могли утворитися як від дії тупих твердих предметів, так і при ударах об такі по механізму «удар-тертя», свідчать про те, що він наносив неодноразові цілеспрямовані удари, а не просто захищався, відштовхуючи нападників. Водночас, як з дослідженого відеозапису, так і з показань свідка ОСОБА_15 та свідків захисту, вбачається, що потерпілий активної участі у бійці не брав, лише намагався розборонити, при чому не шляхом нанесення ударів, як більшість з присутніх на місці події, а мирно рухаючись з витягнутими попереду тіла руками, тобто з його жестикуляції було однозначно зрозуміла його миротворча позиція. А тому будь-яких об`єктивних, належних та допустимих доказів того, що обвинувачений заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого стороною захисту не надано, не встановлено зазначеної обставини й судом.

Щодо посилання сторони захисту на те, що мало місце саме цілеспрямоване побиття ОСОБА_44 трьома невідомими особами, про що 25 лютого 2015 року із заяви ОСОБА_8 внесено відповідні відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 296 КК України, то, перш за все, у суду відсутні відомості про перебіг та результат досудового розслідування, по-друге, кількісний показник нападників не відповідає твердженням свідків захисту (5-6 осіб, а не 3), по-третє, ці відомості суперечать обставинам, що встановлені судом з відеозапису, який зафіксовано, що після нанесення ОСОБА_8 удару ОСОБА_21 («Коті») конфлікт тривав менше хвилини, а з місця події ОСОБА_8 силою відштовхав ОСОБА_17 , оскільки обвинувачений рвався у бій з присутніми особами, тобто був агресивно налаштований, а не напівпритомний, як він стверджує, по-четверте, ця бійка не була безпричинною, оскільки відбулася після нанесення ОСОБА_8 удару ОСОБА_21 , від якого той впав на тротуар, втративши свідомість, а по-п`яте, обґрунтований сумнів у достовірності відомостей з цієї заяви ОСОБА_8 викликає, крім наведеного вище ще й та обставина, що з такою заявою ОСОБА_8 звернувся не під час перших відвідин міського відділу міліції, не в ході допитів та проведення інших слідчих дій, не після затримання чи ознайомлення з матеріалами справи, і навіть не після набуття статусу обвинуваченого, а лише по спливу 2 з половиною років після самої події, коли суд фактично дослідив доказову базу по справі, на чому слушно акцентував увагу суду представник потерпілого ОСОБА_2 . Крім того, копію витягу з ЄРДР сторона захисту надала суду лише після закінчення судового слідства безпосередньо при вирішенні наявності клопотань перед судовими дебатами.

Щодо висловлених захистом сумнівів у доведеності вини ОСОБА_8 у заподіянні ОСОБА_6 умисного тяжкого тілесного ушкодження, то суд таких сумнівів не має з наступних мотивів.

Так, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, передбачене ст. 121 КК України, з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками. Із суб`єктивної сторони злочин може бути вчинений із прямим або непрямим умислом (умисна форма вини).

Розмежування складів злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 та ст. 128 КК України, здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_8 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, існував прямий причинний зв`язок.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 мав конфлікт з Вербухівським у приміщенні нічного клубу, після чого його вигнали на вулицю, де він не зміг заспокоїтися і коли його товариш ОСОБА_17 успішно залагодив конфлікт з Вербухівським, у який був втягнутий, оскільки вступився за обвинуваченого, ОСОБА_8 знову наніс раптовий потужний удар кулаком правої руки у ліву частину голови Вербухівського (який є особою міцної тілобудови, з показань свідків професійно займається спортом), яким звалив його з ніг, спричинивши падіння на тротуар та втрату свідомості. Наслідки свого удару ОСОБА_8 бачив та мав можливість добре усвідомити до того, як товариші Вербухівського рушили на ОСОБА_8 та один з них наніс йому удар в пах, від якого обвинувачений змістився, а за ним рушили не менше 3 осіб чоловічої статі, а також потерпілий, який єдиний не приймав участі у бійці і тримав руки прямо перед собою, з чого було явно зрозуміло, що його метою є владнання конфлікту. При цьому з відеозапису судом встановлено, що в ході подальшої бійки зі скупчення у формі напівкола учасників конфлікту одна особа відступила назад, очевидно, після отримання міцного удару, і безпосередньо після цього відбулося падіння потерпілого на землю, після якого він піднявся з землі, підтягуючи ліву руку для опори тіла, що свідчить про те, що на тротуар він впав лівою частиною голови, після чого почав триматися за ліву частину голови. Агресивний настрій ОСОБА_8 демонстрував й надалі, оскільки приблизно за 2 хвилини після падіння потерпілого ОСОБА_6 . ОСОБА_8 , який знову активно рвався у бій, з місця події відштовхав у напрямку спортивної школи ОСОБА_17 . Тому суд має обґрунтовані сумніви щодо правдивості показань ОСОБА_8 та ОСОБА_17 про неспроможність обвинуваченого самостійно рухатися внаслідок бійки, у зв`язку з чим ОСОБА_17 його відтягнув у напрямку спортивної школи і посадив у автомобіль.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень, а також тим фактом, що удар ОСОБА_6 був нанесений саме у ліву скроневу ділянку, оскільки будь-яких тілесних ушкоджень на лівій щоці чи передвушній ділянці лівої частини обличчя у нього виявлено не було, свідчать про те, що ОСОБА_8 , завдаючи потерпілому в ліву скроневу ділянку голови цілеспрямований удар кулаком, усвідомлюючи свою значну перевагу перед потерпілим в силу своїх антропометричних даних та сили удару, аналогічним з яких, як він пересвідчився за декільканадцять секунд до нанесення удару ОСОБА_6 , він звалив з ніг людину міцної тілобудови зі спеціальною спортивною підготовкою (Вербухівського), внаслідок чого ця особа впала без свідомості на тротуар, який мав дещо рельєфну структуру кладки плитки, об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання (діяв з непрямим умислом), хоча і не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду здоров`ю іншій особі, тобто у цьому випадку за умисне заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Саме від нанесеного йому ОСОБА_8 удару в ліву скроневу ділянку голови потерпілий з прискоренням впав на рельєф тротуарної плитки, отримавши тяжкі тілесні ушкодження, тобто саме дії обвинуваченого є причиною настання таких тяжких наслідків.

У тому, що саме ОСОБА_8 наніс цей потужний удар, у суду будь-які сумніви відсутні з огляду на наслідки його діяння щодо Вербухівського та ту обставину, що в епіцентрі бійки опонентами ОСОБА_8 були товариші Вербухівського, які не виявляли будь-якої агресії щодо ОСОБА_6 , який був товаришем ОСОБА_15 друга Вербухівського, а товариш ОСОБА_8 . ОСОБА_17 лише наближався до осередку бійки, коли ОСОБА_6 вже впав на тротуар.

Таким чином, оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов наступних висновків.

Дії ОСОБА_8 досудовим розслідуванням кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння.

Однак досудовим розслідуванням ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що 16 липня 2012 року близько 3 год. 40 хв. на тротуарній доріжці ліворуч від вхідних дверей нічного клубу «Плейбой» по просп. Грушевського, 31 в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області під час бійки з трьома невстановленими досудовим розслідуванням особами підбіг до потерпілого ОСОБА_6 , який стояв неподалік та участі у конфлікті не брав, та умисно наніс йому один удар правою рукою в голову, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні в момент заподіяння, у вигляді закритої важкої черепно-мозкової травми, перелому скроневої та тім`яних кісток ліворуч, лівобічної епідуральної гематоми (крововилив між кістками склепіння черепа та твердою мозковою оболонкою) скроневої та тім`яної ділянок ліворуч, дифузного аксонального ушкодження головного мозку з наявністю забійних осередків в області валка мозолистого тіла, правій ніжці мозку та ділянок сірої речовини звивин лобної, тім`яної, скроневої, потиличної часток лівої гемісфери, забійно-геморагічної ділянки в лівій скроневій частці, крововиливів у комірки сосцевидних відростків, синяка в скроневій області зліва з розповсюдженням на задню поверхню лівої вушної раковини, соскоподібну ділянку ліворуч і на верхню третину шиї зліва.

Виходячи з вимог п. 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі Грабчук проти України від 21 вересня 2006 року, відповідно до яких Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року має бути інтерпретована у такий спосіб, щоб гарантувати права, здійснення яких буде практичним та результативним, а не теоретичним та таким, що вводить в оману; це також застосовується до права, висвітленого у п. 2 ст. 6 Конвенції, та з огляду на вимоги ст. 62 Конституції України, а також ч. 4 ст. 17 КПК України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, враховуючи дані, здобуті судом в судовому засіданні з показань учасників події, матеріалів справи та висновків проведеної комісійної експертизи, суд вважає за необхідне у фактичних обставинах справи, які вбачаються доведеними, вказати, що 16 липня 2012 року близько 3 год. 40 хв. на тротуарній доріжці ліворуч від вхідних дверей нічного клубу «Плейбой» по просп. Грушевського, 31 в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області під час бійки з невстановленою досудовим розслідуванням та судом кількістю невідомих осіб ОСОБА_8 , діючи з непрямим умислом, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, наніс потерпілому ОСОБА_6 , який підійшов до цього осередку бійки з метою розборонити її учасників і участі у конфлікті не брав, із значною силою один удар правою рукою в ліву скроневу ділянку голови, внаслідок чого ОСОБА_6 впав (з «підкошенням» тіла) та вдарився лівою скронево-соскоподібною ділянкою голови об тротуарну плитку, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому луски лівої скроневої кістки з наявністю невеликого кісткового фрагменту довжиною до 7 мм та із незначним його зміщенням в порожнину черепа до 2 мм, лінійного перелому лівої тім`яної кістки, епідуральної гематоми в лівій скронево-тім`яній ділянці, крововиливу в комірки лівого соскоподібного відростку з місцем прикладання травмуючої сили у вигляді синця в скроневій ділянці зліва з розповсюдженням на задню поверхню лівої вушної мушлі, соскоподібну ділянку ліворуч і на верхню третину шиї зліва, розмірами 12,8х12 см., наслідком яких стали вторинні зміни у вигляді ділянок геморагічного некрозу речовини головного мозку в лівій скроневій і лобній частках, в області валка мозолистого тіла та правій ніжці мозку, із зонами локального набряку сірої речовини лобної, тім`яної, скроневої та парасептально поличної часток лівої гемісфери.

Отже, діяння, кваліфіковане за ч. 1 ст. 121 КК України, мало місце, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вказаного діяння повністю доведена в судовому засіданні і він підлягає покаранню за його вчинення.

На виконання вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким злочином, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, однак судом не встановлено обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, оскільки будь-яким медичним документом чи актом огляду ОСОБА_8 стан сп`яніння на час вчинення злочину не зафіксований, тому суд позбавлений можливості вважати, що він вчинив інкриміноване діяння у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем реєстрації Миколаївська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області компрометуючими матеріалами щодо нього не володіє, скарг від односельців не надходило, за місцем фактичного проживання характеризуючі дані відсутні, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має.

З врахуванням викладеного вище, позиції потерпілого, озвученої в судових дебатах його представниками, які просили обвинуваченого покарати з усією суворістю Закону, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, з огляду на те, що будь-яких заходів, спрямованих на відшкодування завданої шкоди, обвинуваченим вжито не було, водночас й з урахуванням молодого віку ОСОБА_8 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

З огляду на характер вчиненого діяння, його високу суспільну небезпечність, тяжкі наслідки, позицію потерпілої сторони, яка наполягала на максимальному строку позбавлення волі, значної суми завданої майнової шкоди, яка залишилася без відшкодування, відсутність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання ст. 69 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

На глибоке переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення ОСОБА_8 , запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Водночас, у строк відбуття покарання необхідно зарахувати строк тримання ОСОБА_8 під вартою в рамках цього кримінального провадження з 17 липня 2012 року по 26 липня 2012 року з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Щодо запобіжного заходу, який належить застосувати до набрання вироком законної сили, то суд з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що вбачається співрозмірним ризику ухилення від суду, що визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно й від справедливого покарання.

Згідно з ч. 5. ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором, а згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

З огляду на наведені вище норми Закону цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Кам`янець-Подільської міської ради до ОСОБА_8 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на законі, сума витрат у розмірі 12579,70 грн. підтверджена відповідною довідкою Кам`янець-Подільської міської лікарні № 1 від 25 січня 2013 року № 01-18/89 (т. 1 м.к.п., а. 15), а посилання захисника ОСОБА_10 на відсутність повноважень прокурора на подання цього позову суперечить наведеним вище нормам Закону та є необґрунтованим.

Цивільний позов потерпілого-цивільного позивача про стягнення майнової та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що надані на підтвердження позовних вимог фіскальні чеки підтверджують несення потерпілим (членами його родини) безпосередньо після події та протягом тривалого часу витрат на придбання лікарських препаратів, засобів гігієни та медичного приладдя, призначеного для проведення хірургічного втручання, підтримання життєздатності потерпілого у стані коми та для подальшого лікування, тому цивільний позов в частині стягнення майнових витрат на лікування підлягає задоволенню в сумі 44250,69 грн., а не 44250,91 грн. (враховуючи вимоги уточнюючої позовної заяви т. 1 м.к.п., а. 232), тобто частково, оскільки при підрахунку загальної суми витрат потерпілим та його представниками було допущено арифметичну помилку.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, його фізичні страждання як в момент їх завдання, так і під час лікування та подальшої реабілітації, яка триває й досі. Отримані тяжкі тілесні ушкодження вкрай негативно вплинули на повноцінність та ступінь активності життя потерпілого, який понад місяць перебував у комі, після якої тривалий час відновлювався, а станом на час вирішення справи по суті знову потрапив у реанімацію у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я внаслідок посттравматичної епілепсії. Тому на виконання положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, з врахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, виду та ступеню вини обвинуваченого-цивільного відповідача, обставин, характеру та наслідків спричинених тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, тривалого часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, матеріального становища позивача та відповідача, факту присвоєння ОСОБА_6 . І групи інвалідності внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та його потреби у постійному сторонньому догляді, що свідчить про необхідність дотримання ним, людиною молодого віку, значних обмежень, пов`язаних зі станом здоров`я, а фактично безумовну залежність від своїх батьків, а також сутність моральних страждань, пов`язаних не лише з фізичною неспроможністю здійснювати своє самообслуговування, а й з усвідомленням руйнування життєвих планів та існуванням перешкод у спілкуванні з друзями, неможливості вести звичний спосіб життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, відповідає заявленій сумі в 300000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого-цивільного відповідача на користь потерпілого-цивільного позивача.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання, зарахувавши у строк відбуття покарання строк тримання ОСОБА_8 під вартою в рамках цього кримінального провадження з 17 липня 2012 року по 26 липня 2012 року з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом суду апеляційної інстанції;

2) цілодобово не відлучатися з місця фактичного проживання з квартири АДРЕСА_2 без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) носити електронний засіб контролю;

5) здати на зберігання у відділ державної міграційної служби на місцем проживання паспорт громадянина України для виїзду за кордон (у разі його наявності).

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на прокурора.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Кам`янець-Подільської міської ради 12579 (дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 70 коп. витрат Кам`янець-Подільської міської лікарні № 1 на лікування потерпілого ОСОБА_6 .

Цивільний позов потерпілого-цивільного позивача про стягнення майнової та моральної шкоди, завданих злочином, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 44250 (сорок чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн. 69 коп. майнової шкоди та 300000 (триста тисяч) грн. моральної шкоди.

Відмовити у задоволенні цивільного позову в частині стягнення решти майнової шкоди в сумі 22 коп.

Речовий доказ цифровий диск з відеозаписом з місця події (т. 1 м.д.р., а. 71) зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право на отримання копії вироку в суді.

Суддя ОСОБА_46 -Годлевська