В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород , обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не заміжньої, тимчасово не працюючої, на утриманні малолітня дитина 2007 року народження, не судимої
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358 , ч.1 ст.190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
08 жовтня 2014 року ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, подала до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради довідку про доходи №507 від 07 жовтня 2014 року посвідчену відтиском печатки та підписом голови Товариства ромів Закарпаття «Рома» ОСОБА_5 , яка містила неправдиві відомості щодо працевлаштування ОСОБА_4 та отримані нею доходи, достовірно знаючи, що довідка є підробленою. На підставі використання ОСОБА_4 вищевказаного завідомо підробленого документа, остання в період часу з жовтня 2014 року по березень 2015 року включно, заволоділа грошовими коштами державного бюджету у розмірі 4090 гривень 20 копійок.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю, щиро розкаялася, визнала цивільний позов. Пояснила, що на її прохання Товариство ромів Закарпаття «Рома» надало їй довідку про начебто її працевлаштування та отримані нею доходи. Вказана довідка необхідна була для отримання коштів. Після отримання довідки вона віднесла її в Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради та біля п`яти місяців отримувала грошові кошти.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні криміналь-ного правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачена не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як використання завідомо підробленого документа, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України та як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання обвинуваченою своєї вини.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлені.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої ОСОБА_4 всі пом`якшуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у вигляді штрафу в межах санкцій ч.4 ст.358 ,ч. 1 ст. 190 КК України .

Разом з тим, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів суд визначає його по правилам ч.1 ст. 70 КК України застосовуючи принцип повного поглинання менш суворого покарання більш суворим .

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Щодо заявленого цивільного позову у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно -небезпечне діяння. Це означає, що законодавець обмежив часові рамки пред`явлення позову.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов прокурора м. Ужгорода в інтересах держави в особі Управління Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міької ради до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 4090,20 гривень як обгрунтований підлягає до задоволення.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Судові витрати на проведення експертиз відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358 та ч.1 ст.190 КК України і призначити їй покарання :
- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 40 /сорок/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень;
- за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Міра запобіжного заходу засудженій ОСОБА_4 не обиралася.
Цивільний позов прокурора м. Ужгорода в інтересах держави в особі Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міької ради до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 4090,20 гривень - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міької ради р/р 4226, код 03192997, МФО 812016, УДКСУ в Закарпатській області, грошові кошти в розмірі 4090 /чотири тисячі дев`яносто гривень/ гривень, 20 /двадцять/ копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1218 гривень.

Речові докази по справі : особову справу ОСОБА_4 №412204 на 50 аркушах, яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження повернути в Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міької ради.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1