АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/30/16 Справа № 205/4434/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

21 січня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001513 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козятин Вінницької області, який має на утриманні малолітню доньку 2013 року народження, працюючого на посаді інспектора договірного відділу ТОВ «Охорона Респект», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, з випробувальним терміном на 2 роки. На підставі ч. 1 п. п. 3, 4 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти про зміну місця проживання.

На зазначений вище вирок обвинувачений приніс апеляційну скаргу, в якій просить дослідити нові докази, що додані до апеляції, вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно нього.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 посилається на те, що вирок було постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом була допущені неповнота

Провадження № 11-кп/774/30/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 164 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
судового розгляду і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Автором апеляції зазначається, що в його діях відсутня обов`язкова складова, така як злісність, а тому, на його думку, і відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_7 вказує на те, що з серпня 2014 року по травень 2015 року був фактично безробітний, так як його звільнення не було погоджено з новим керівництвом юридичної особи, на яку він працював. Звертається увага на позбавлення можливості отримати свою трудову книжку, через відмову керівництва в її видачі, що потягло за собою виникнення складнощів стосовно нового працевлаштування, оскільки була відсутня можливість, за відсутності трудової книжки, підтвердити новому роботодавцю свій трудовий стаж. Зазначається, що 2 червня 2015 року, автор апеляції, працевлаштувався на підприємство, яке погодилось прийняти його на роботу без трудової книжки та видати нову трудову, копію якої ним було отримано лише 3 вересня 2015 року. Апелянтом наголошується, що в період з 6 серпня 2014 року по 9 червня 2015 року, він не володів відомостями стосовно здійснення підприємством, з якого звільнився, відрахувань з його заробітної плати в рахунок сплати аліментів на дитину. ОСОБА_7 звертає увагу на те, що лише 9 червня 2015 року, зі змісту повідомлення про підозру, вперше дізнався, що виплати з його заробітної плати, з колишнього місця роботи, не здійснювались, внаслідок чого він, в середині червня 2015 року здійснив поштовий переказ грошових коштів в рахунок сплати аліментів в розмірі 2500 грн. на ім`я матері дитини. Крім того, апелянтом зазначається, що ним доходи не приховувались, місця проживання він не змінював, а також, наголошується, що будь-яких попереджувальних листів від державної виконавчої служби, жодного разу, не отримував, а свідок ОСОБА_9 надала неправдиві пояснення. Автор апеляції, стверджує, що був необізнаний стосовно наявності заборгованості по сплаті аліментів, а також наполягає на відсутності в його діях злісного ухилення від сплати коштів на утримання дитини.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 , згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2011 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2010 року до повноліття дитини на користь ОСОБА_8 .

Проте, ОСОБА_7 будучи обізнаним про рішення суду, став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів. Так, згідно довідки-розрахунок Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 18 травня 2015 року у нього станом на 1 вересня 2014 року виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 7520, 52 гривень.

ОСОБА_7 , починаючи з 1 серпня 2014 року до 7 травня 2015 року виплати по аліментам не здійснював, тобто 8 місяців 7 днів злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, іншої допомоги не надавав та у вихованні участі не приймав, в центр зайнятості Ленінського району м. Дніпропетровська не звертався, та заходів до працевлаштування не приймав, на попереджувальні листи ВДВС Ленінського району міста Дніпропетровська погасити заборгованість і сплачувати аліменти, не реагував, у результаті чого в нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь матері ОСОБА_8 , станом на 7 травня 2015 року в сумі 14152, 85 гривень.

До початку апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_8 звернулась до апеляційного суду із заявою про відмову від обвинувачення та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ..

В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_8 підтримала свою заяву та просила закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 ..

Обвинувачений ОСОБА_7 погодився із заявою потерпілої та не заперечував проти того, щоб кримінальне провадження відносно нього було закрите з нереабілітуючих підстав.

На думку прокурора, заява потерпілої ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Вислухавши думки учасників апеляційного провадження щодо поданої заяви, колегія суддів вважає, що заява потерпілої про відмову від обвинувачення та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений вироком суду за ч. 1 ст. 164 КК України, а кримінальне провадження щодо останнього, відповідно до ст. 477 КПК України, носило форму приватного обвинувачення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З огляду на вказані норми закону потерпіла ОСОБА_8 звернулась до апеляційного суду з вищевказаною заявою, тобто вона відмовилась від застосування щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінального провадження.

Таким чином, по кримінальному провадженні наявні всі визначені законом підстави для закриття кримінального провадження, оскільки провадження носило форму приватного обвинувачення, потерпіла від цього обвинувачення відмовилась, а обвинувачений ОСОБА_7 дав згоду на закриття провадження з визначених п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України підстав.

В зв`язку з тим, що в даному випадку та по вищенаведеним підставам закриття кримінального провадження для апеляційного суду є обов`язковим, ухвалений відносно ОСОБА_7 вирок підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 284, 285, 477, 376, 407 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
заяву потерпілої ОСОБА_8 про відмову від обвинувачення та закриття кримінального провадження задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 , скасувати та закрити кримінальне провадження щодо останнього за ч. 1 ст. 164 КК України, в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області