Провадження № 11-кп/795/288/2015
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_12 , в його інтересах захисника ОСОБА_14 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2015 року, щодо

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

що визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Короп Чернігівської області, українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

що визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2015 року ОСОБА_12 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_12 спеціального звання «молодший лейтенант міліції».

ОСОБА_13 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_13 спеціального звання «старший лейтенант міліції».

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_11 417 грн. 95 коп. матеріальної шкоди.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_11 в солідарному порядку 15 000 грн. моральної шкоди.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_12 , захисники ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких:

- захисник ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 просить вирок скасувати та провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, так як не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання; призначити судово-медичну експертизу. Посилається на те, що судом не були спростовані доводи ОСОБА_12 , що він нікому не наносив тілесні ушкодження і на місці події перебував, як фізична особа, а не як працівник міліції. Вважає, що судом необґрунтовано відхилені показання свідків захисту про те, що ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_13 не наносили удари потерпілому. Вказує на те, що суд у порушення вимог ст. 22 КПК України не призначив судово-медичну експертизу на предмет можливості отримання тілесних ушкоджень у потерпілого під час конфлікту між останнім та свідками ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Зазначає, що судом не була надана юридична оцінка заяві потерпілого ОСОБА_11 прокурору Чернігівської області від 27.05.2014 року, з якої вбачається, що працівники міліції ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 не наносили тілесні ушкодження потерпілому. Суд також залишив поза увагою те, що судово-медичні експертизи № 571 від 22.07.2014 року, №178 від 03.09.2014 року не відповідають вимогам п. 1 ч. 1 ст. 102 КПК України. Звертає увагу на те, що суд у порушення вимог ст. 128 КПК України прийняв позовну заяву потерпілого до розгляду після початку слухання справи по суті;

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 просить вирок суду скасувати, а провадження відносно ОСОБА_13 закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України за недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що суд першої інстанції побудував вирок на припущеннях, обґрунтував його суперечливими та недопустимими доказами, не надав доказам належної оцінки, витлумачивши їх на користь сторони обвинувачення, чим порушив принцип змагальності сторін та забезпечення доведеності вини стороною обвинувачення поза розумним сумнівом в порушення вимог ст. ст. 17,22 КПК України. Вказує на те, що показання обвинувачених стороною обвинувачення спростовані не були та зі змісту показань свідків, які суд прийняв до уваги не можливо зробити висновок про причетність ОСОБА_13 та ОСОБА_12 до скоєння інкримінованого правопорушення. Зазначає, що висновок суду про перевищення службових повноважень ОСОБА_13 ґрунтується на показаннях потерпілого та на припущеннях, що ОСОБА_13 міг вчинити інкримінований злочин, оскільки є працівником міліції. Суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги показання свідків захисту про непричетність ОСОБА_13 та ОСОБА_12 до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та можливість отримання ним тілесних ушкоджень в іншому місці за інших обставин, порушивши принцип змагальності та відмовив у проведенні судово - медичної експертизи ОСОБА_11 . Судом не була надана оцінка розбіжностям між висновками судово-медичних експертиз № 571 та № 178 та інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_13 щодо кількості наявних тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 та їх тяжкості, та за яким критерієм відбулося розмежування стороною обвинувачення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , частина з яких лише була покладена в основу обвинувачення інкримінованого ОСОБА_13 . Вважає, що в основу обвинувального вироку покладені недопустимі докази, а саме: протокол проведення слідчого експерименту від 08.08.2014 року та висновок комісійної судово-медичної експертизи № 178 від 03.09.2014 року;

- захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу за змістом аналогічну апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 ;

- обвинувачений ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28 та ч. 2 ст. 365 КК України закрити за недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає недопустимими доказами: висновки судово-медичних експертиз № 571 від 22.07.2014 року та № 178 від 03.09.2014 року, додаткові матеріали, відкриття яких здійснено прокурором 20.10.2014 та 09.12.2014 року, зокрема матеріали службового розслідування. Вказує на те, що в ході судового розгляду не було встановлено, що саме обвинувачені спричинили тілесні ушкодження, а навпаки було доведено що вони тілесних ушкоджень потерпілому не завдавали. Зазначає, що в порушення положень ст. 22 КПК України, суд не створив необхідних умов для реалізації захистом своїх процесуальних прав відмовивши в задоволенні клопотання захисту про призначення судово - медичної експертизи для з`ясування можливості чи неможливості отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень за обставин на які вказували свідки. Показання експерта ОСОБА_20 не можуть бути покладені в основу судового рішення, так як в порушення вимог ч. 1 ст. 356 КПК України, експерт судом не був попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку. Вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги показання захисту та поклав в основу рішення показання товаришів потерпілого, які суперечать показанням обвинувачених, свідків та іншим доказам. Звертає увагу на те, що судом не було взято до уваги, що ОСОБА_12 правша, а ОСОБА_11 давав показання, що засуджений наніс йому сильний удар саме лівою рукою від якого стався перелом 4-х ребер.

Не погодившись з апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_12 , в його інтересах захисника ОСОБА_14 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 прокурор подав заперечення, в яких просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2015 року без змін. Посилається на те, що судове рішення є обґрунтованим, оскільки ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у відповідності до статті 94 КПК України.

Як встановив суд, ОСОБА_12 , працюючи з 12.07.2013 року оперуповноваженим оперативно-пошукового сектору відділу карного розшуку Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області, маючи спеціальне звання «молодший лейтенант міліції» разом з ОСОБА_13 , працюючим з 4 жовтня 2013 року по 4 липня 2014 року старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти особи, боротьби з груповою злочинністю, незаконним обігом зброї та вибухівки відділу карного розшуку Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області, який має спеціальне звання «старший лейтенант міліції» , будучи працівниками правоохоронного органу, наділеними функціями представників влади та службовими особами, відповідно до ст.ст. 3, 5, 10 Закону України «Про міліцію» зобов`язані запобігати та припиняти злочини, в своїй діяльності керуватись принципами законності, гуманізму, поваги до особи, у взаємовідносинах з громадянами виявляти високу культуру і такт, в групі осіб перевищили владу за наступних обставин .

Так, 22 травня 2014 року, близько 2 години ОСОБА_21 , разом ОСОБА_13 та старшим дільничним інспектором відділу дільничних інспекторів міліції ЧMB УМВС в Чернігівській області ОСОБА_19 , на прохання останнього прибули за адресою: АДРЕСА_3 , для залагодження конфлікту, який виник між мешканцями цього будинку, колишнім подружжям ОСОБА_11 та ОСОБА_22 .

Увійшовши до вказаного житла, ОСОБА_21 та ОСОБА_13 , діючи групою осіб, в порушення ст.ст. 12-13 Закону України «Про міліцію», що дають право працівникам міліції застосовувати заходи фізичного впливу, в тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обов`язків, а застосуванню сили та спеціальних засобів повинно передувати попередження про намір їх використання, у разі не можливості уникнути застосування сили вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов`язків і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров`ю правопорушників та інших громадян, наблизились до ОСОБА_11 , та перевищуючи надану їм владу, стали наносити йому удари по тілу, заподіюючи тілесні ушкодження.

При цьому, спочатку ОСОБА_23 штовхнув, а потім ударив ОСОБА_11 кулаком в груди. Після чого стиснув руками його шию, а ОСОБА_13 наніс ОСОБА_11 кілька ударів по тулубу, заламав праву руку потерпілого та притиснув його до стіни. Тоді ОСОБА_24 відтягнув ОСОБА_13 від ОСОБА_11 , наказавши припинити ці незаконні дії, але ОСОБА_23 ще наніс один удар ОСОБА_11 кулаком по тулубу зліва, зламавши йому 8-11 ребра.

Згідно висновків судово-медичних експертиз, ОСОБА_11 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді консолідуючих переломів 8-11 ребер зліва по пахвинній лінії, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а також синців та забиття м`яких тканин шиї, грудної клітки, правої верхньої кінцівки, лівої здухвинної ділянки та саден шиї, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодженні виникли від дії тупих предметів, відповідно по механізму удару, тиснення та тертя і по давності могли утворитись в ніч на 22.05.2014 року.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_12 , в його інтересах захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_13 та захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , які підтримали апеляційні скарги та просили задовольнити їх у повному обсязі з вказаних в них підстав, думку прокурора, який вважає, що вирок суду законний та обґрунтований, а апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню підлягають частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні перевищення за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_13 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що станом на 21.05-22.05.2014 року він обіймав посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи, боротьби з груповою злочинністю, незаконним обігом зброї та вибухівки відділу карного розшуку Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області. Вночі йому зателефонував чи ОСОБА_25 , чи Власіка і попросили допомоги для врегулювання конфлікту між колишнім подружжям ОСОБА_26 . Він разом з Власікою та Скороходом поїхали за адресою АДРЕСА_3 . Прибувши за вказаною адресою, на подвір`ї їх зустріли дві жінки, а ОСОБА_11 в цей час лазив по даху і поводився неадекватно. У його колишньої дружини - ОСОБА_22 була перев`язана рука. З її слів, колишній чоловік ОСОБА_11 ганявся за нею з ножем і погрожував життю. Вони, як працівники міліції, просили ОСОБА_11 припинити свої неправомірні дії, а ОСОБА_11 в свою чергу, погрожував їм створити проблеми по службі. Після 04 години ранку 22 травня 2014 року до будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_22 викликала наряд ППС, в супроводі якого ОСОБА_11 , залишив помешкання. Ні він, ні ОСОБА_23 , ні ОСОБА_24 до чергової частини ЧМВ не телефонували з приводу цього випадку .Жодних офіційних документів, які стосуються виїзду за адресою: вул. Гребінки, 52 в м. Чернігові, він не складав та категорично заперечував застосування з його боку та з боку ОСОБА_23 будь-якого насильства стосовно ОСОБА_11 . На той час ОСОБА_11 видимих тілесних ушкоджень не мав.

Обвинувачений ОСОБА_12 у судовому засіданні суду першої інстанції також вину не визнав, надав свідчення, аналогічні свідченням обвинуваченого ОСОБА_13 , заперечуючи спричинення потерпілому тілесних ушкоджень та стверджуючи, що вони там були як цивільні особи, а не працівники міліції.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, їх вина у перевищенні влади, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадянина ОСОБА_11 , у повному обсязі знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і відображена сукупністю зібраних у справі та досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що станом на 21 травня 2014 року він проживав за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_3 . Ввечері 21 травня 2014 року він вирішив відвідати дітей, які мешкали з його колишньою дружиною ОСОБА_22 у квартирі свого роботодавця ОСОБА_27 за адресою: АДРЕСА_4 . Разом зі своїми знайомими ОСОБА_28 та ОСОБА_29 поїхали за вищевказаною адресою. Поблизу 2 під`їзду вищевказаного будинку він зустрів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які заперечували проти його зустрічі з дітьми. Його колишня дружина вибігла із під`їзду та спровокувала сварку, в ході якої він відштовхнув ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . За цими подіями спостерігали ОСОБА_28 та ОСОБА_29 . Після цього вони поїхали за місцем його проживання, де пробули разом приблизно до опівночі, після чого він ліг спати, а його знайомі поїхали. Приблизно о 01.30 год. його розбудили голоси невідомих чоловіків та гуркіт від ударів по залізних воротах. Через вікно спальні він помітив трьох чоловіків, які перелазили через паркан до двору. Оскільки він не відчинив їм вхідних дверей, вони розбили скло у кімнаті . Він намагався втекти і заліз на горище будинку, а потім на дах та сусідський сарай. З сусідського подвір`я він побачив, як троє невідомих чоловіків разом з його дружиною та ОСОБА_18 залізли через вікно до будинку. При ввімкненому світлі він упізнав серед незнайомих чоловіків ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , а також працівника карного розшуку на ім`я « ОСОБА_32 », з якими до травня 2013 року він працював у правоохоронних органах. Всі вони були одягнуті у цивільний одяг. Він вирішив повернутись до будинку. ОСОБА_19 помітив його через вікно і запросив до будинку. Коли він зайшов до будинку, ОСОБА_33 спровокував сварку. В ході сварки ОСОБА_12 взяв його за одяг в області грудей і відштовхнув, а ОСОБА_13 сказав, щоб він не пручався, бо ОСОБА_33 його вб`є. Він намагався вирватись, але ОСОБА_33 наніс йому удар кулаком в груди. Відійшовши на декілька кроків, він кинув стілець в їх бік, але його затримали. Йому погрожували, ОСОБА_12 душив за шию, вони припинили свої дії лише на прохання ОСОБА_19 . Потім Власіка вдарив його кулаком в область ребер зліва і він на деякий час втратив свідомість. Після того, як він прийшов до тями, ОСОБА_33 змушував його написати про опір, що чинився співробітникам міліції. Через деякий час приїхав наряд ППС і його було доставлено на медосвідування до обласного наркодиспансеру, потім до ЧМВ міліції , а після цього до травмпункту. Після огляду лікарем, він звернувся до міської лікарні № 3 і був госпіталізований .

Допитані у судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 показали, що вони знайомі з ОСОБА_11 21.05.2014 року о 21 год. 00 хв. на пропозицію ОСОБА_11 вони поїхали з ним провідати його дітей, які мешкали з його колишньою дружиною та потім десь посидіти. Вони поїхали до АДРЕСА_3 , точної адреси не пам`ятають і близько 20 год. 30 хвилин приїхали до 2-поверхового будинку. ОСОБА_11 зайшов на подвір`я будинку , а вони весь час залишались поблизу автомобіля. Поблизу 2-го під`їзду ОСОБА_11 зустрів двох чоловіків, у ході розмови між ОСОБА_11 , чоловіками та жінкою, яка з`явилась пізніше, виникла суперечка щодо відвідувань ОСОБА_11 дітей, яка супроводжувалась штовханиною. Ніякої бійки між ОСОБА_11 та чоловіками і жінкою не було. Після цього вони з ОСОБА_11 поїхали до місця мешкання потерпілого за адресою: АДРЕСА_3 , а приблизно опівночі залишили помешкання. У будинку ОСОБА_11 був порядок. Вікна та двері механічних чи інших пошкоджень не мали. Після конфлікту по вул. Гагаріна ОСОБА_11 видимих тілесних ушкоджень не мав, на болі не скаржився. Наступного дня, 22.05.2014 року, о 08 год. 30 хв. зателефонував ОСОБА_11 , повідомивши про те, що його побили. Коли вони приїхали до будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 розповів, що вночі 22.05.2014 року, до будинку вдерлося троє співробітників міліції, спричинивши йому тілесні ушкодження. У будинку було розбите віконне скло, мав місце безлад, всюди розкидано речі. Сам ОСОБА_11 мав хворобливий стан, припухлість обличчя, скаржився на болі у ребрах. У подальшому ОСОБА_28 відвіз ОСОБА_11 на його прохання до лікарні.

Свідок ОСОБА_34 , інспектор батальйону патрульної служби Чернігівського MB УМВС, у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що ОСОБА_13 і ОСОБА_21 є його колегами по Чернігівському міському відділу міліції. ОСОБА_11 знає, оскільки потерпілий раніше працював співробітником міліції. У ніч з 21.05.2014 на 22.05.2014 року він перебував на добовому чергуванні у складі наряду ППС, а саме: інспекторів ОСОБА_35 та ОСОБА_36 на автомобілі «УАЗ-Патріот», коли близько 04 години 22.05.2014 року отримали від чергового Чернігівського міського відділу міліції виклик про виїзд на сімейний конфлікт за адресою: АДРЕСА_3 . Він був старшим наряду. При прибутті на місце, його на подвір`ї будинку зустріла ОСОБА_22 , яка пояснила про виник конфлікт з колишнім чоловіком ОСОБА_11 . У ході з`ясування обставин стало зрозуміло, що конфлікт вичерпав себе. ОСОБА_11 мав тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, припухлості щоки. ОСОБА_22 - рану нижньої губи, інших тілесних ушкоджень не пам`ятає. Коли він разом із ОСОБА_37 зайшли до будинку, то у приміщенні кухні знаходилось троє чоловіків, які йому знайомі, як співробітники карного розшуку Чернігівського MB. Обстановка у будинку нагадувала стан проведення ремонту. Оскільки ОСОБА_22 не зверталась із заявами до наряду ППС, а ОСОБА_11 наполіг на написанні заяві щодо його побиття, то його спочатку на службовому автомобілі доставлено до ЧОНД (м. Чернігів, вул. Щорса, 3) для освідування. За його результатами о 05 год. 10 хв. 22.05.2014 лікарем зафіксовано, що ОСОБА_11 тверезий, виявляє скарги на болі в лівому боці, мається припухлість лівої щоки. Одразу, нарядом ППС ОСОБА_11 доставлено до Чернігівського міського відділу міліції (м. Чернігів, вул. Шевченко, 13), де передано черговому. Під час слідування у службовому автомобілі ОСОБА_11 скаржився на співробітників карного розшуку, які спричинили тілесні ушкодження. Вранці 22.05.2014 року наряд ППС Чернігівського MB у складі інспекторів ОСОБА_37 та ОСОБА_36 та його було викликано до інспекції з особового складу у зв`язку з проведенням за заявою ОСОБА_11 службового розслідування.

Допитаний в якості свідка у судовому засіданні суду першої інстанції інспектор ППС Чернігівського MB ОСОБА_37 надав свідчення, аналогічні свідченням свідка ОСОБА_38 , при цьому вказав, що йому знайомі особи ОСОБА_13 і ОСОБА_21 , які є колегами по Чернігівському міському відділу міліції. Підтвердив присутність ОСОБА_13 і ОСОБА_39 у приміщенні будинку АДРЕСА_5 під час виїзду наряду ППС на виклик о 04 годині 22.05.2014 року. ОСОБА_11 мав на обличчі садна та пухлість щоки, скаржився на оперативних співробітників, які працюють жорстко і відбили йому ребра.

Свідок ОСОБА_40 , інспектор ДПС ВДАІ УМВС України в Чернігівській області, допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що станом на 21-22.05.2014 року він обіймав посаду інспектора ППС Чернігівського MB УМВС. У тому складі наряду він був за кермом службового автомобіля «УАЗ-Патріот». Разом з ОСОБА_41 та ОСОБА_42 виїздили за викликом на сімейний конфлікт за адресою: м. Чернігів, вул. Гребінки, 52, о 04 годині 22.05.2014. Близько 05 години 22.05.2014 нарядом ППС ОСОБА_11 доставлено до ЧОНД (м. Чернігів, вул., Щорса, 3) для освідування, а у подальшому - до Чернігівського MB (м. Чернігів, вул. Шевченко, 13), де передано черговому.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показання потерпілого ОСОБА_11 свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_43 та ОСОБА_44 є достовірними, здобутими без порушень норм КПК України, послідовними та такими, що узгоджуються між собою, які об`єктивно висвітлюють всі обставини подій і поклав їх в основу судового рішення.

Висновку про винність ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суд дійшов також на підставі даних заяви ОСОБА_11 від 28.05.2014, згідно із якою співробітники Чернігівського MB ОСОБА_19 , ОСОБА_13 та працівник на ім`я « ОСОБА_32 » в ніч на 22.05.2014 року о 02 годині по АДРЕСА_3 спричинили йому тілесні ушкодження.

Твердження апелянтів про те, що суд не дав юридичну оцінку заяві потерпілого ОСОБА_11 прокурору Чернігівської області від 27.05.2014 року з якої вбачається, що працівники міліції ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 не наносили тілесні ушкодження ОСОБА_11 є надуманими та спростовуються змістом заяви (а.с.112 т.1).

Так, згідно заяви ОСОБА_11 просить притягнути до відповідальності працівників міліції ЧМВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та працівника на ім`я « ОСОБА_32 », які шляхом розбиття вікна поникли у будинок, в якому він проживає в ніч 22.05.2014 року о 2 годині ночі по АДРЕСА_3 , а також громадян ОСОБА_22 , ОСОБА_45 та ОСОБА_27 , які спричинили йому тілесні ушкодження, в результаті яких він знаходиться на лікуванні в лікарні № 3 м. Чернігова.

В матеріалах кримінального провадження мається заява потерпілого ОСОБА_11 на ім`я начальника міліції, де він зазначає про відсутність претензій до працівників міліції (а.с.79 т.2). В заяві прізвища ОСОБА_25 . Власіки і ОСОБА_46 не згадуються, потерпілий зазначив, що по факту його звернення до лікувального закладу з приводу тілесних ушкоджень „з письмовою заявою та детальним наданням пояснень на даний час відмовляюсь в зв`язку з проходженням курсу лікування, до органів міліції не звертався та зданого приводу нікого не повідомляв. Претензій до працівників міліції не маю.

Як пояснив потерпілий ОСОБА_11 , це пояснення він писав працівнику міліції, який прийшов до нього в лікарню, цікавився поданням письмової заяви та детальними поясненнями про події, але через погане самопочуття від відмовився від спілкування з цим працівником міліції і його фраза щодо відсутності претензій до працівників міліції стосувалася саме цього візиту і відмови від спілкування та дачі письмових пояснень цьому працівнику міліції.

З рапорту оперативного чергового Чернігівського MB ОСОБА_47 від 24.05.2014 року вбачається, що ОСОБА_11 цього ж дня о 09 год. 31 хв. повідомив про те, що 22.05.2014 по АДРЕСА_3 , отримав тілесні ушкодження від співробітників міліції ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , з проханням прислати СОГ з працівником прокуратури.

Згідно висновку експерта №120 від 15.05.2015 року у громадянина ОСОБА_11 , 1976р.н., мались тілесні ушкодження у вигляді: консолідуючих переломів 8,9,10,11 ребер зліва по пахвинній лінії: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку та забиттям м`яких тканин лівої вушної раковини і обличчя; синці та забиття м`яких тканин шиї, грудної клітки, правої верхньої кінцівки, лівої здухвинної ділянки, садна шиї, котрі виникли від дії тупих твердих предметів по механізму удару, струсу, тиснення та тертя і по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному в ухвалі про призначення експертизи (в ніч з 21.05.14р на 22.05.14р). Більш точно встановити час утворення тілесних ушкоджень не можливо в зв`язку з відсутністю необхідних для цього судово-медичних даних.

Всі без винятку перелічені вище тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, індивідуальні ознаки яких не відобразились в морфологічних особливостях ушкоджень. Весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень утворився від не менш ніж 9 травматичних впливів.

Комісія експертів вважає неможливим утворення всього описаного вище комплексу тілесних ушкоджень внаслідок падіння на площині (з висоти власного зросту), як без попереднього прискорення, так і з ним.

Весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень не міг утворитись від удару об тверду чи виступаючу поверхню, оскільки описані тілесні ушкодження розташовуються на різних поверхнях тіла.

Комісія вважає неможливим утворення всього описаного вище комплексу тілесних ушкоджень за обставин, на які вказує ОСОБА_11 , в частині виникнення переломів чотирьох ребер від одного удару кулаком в ділянку грудної клітки, оскільки ширина ділянки грудної клітки, яка піддавалась травматичній дії (8,9,10, 11 ребра та відповідні міжреберні проміжки) значно ширша ніж частина кулака, що вдаряє. Утворення інших тілесних ушкоджень за обставин, вказаних ОСОБА_11 - не виключається.

Також комісія вважає неможливим виникнення переломів чотирьох ребер у ОСОБА_11 внаслідок одного удару кулаком в ділянку грудної клітки, оскільки ширина ділянки грудної клітки, яка піддавалась травматичній дії (8,9,10, 11 ребра та відповідні міжреберні проміжки) значно ширша ніж частина кулака, що вдаряє.

За висновком комісії експертів неможливо утворення переломів чотирьох ребер у ОСОБА_11 від одного удару кулаком лівої руки, ззаду, знизу вверх, згідно його показів, оскільки на думку членів експертної комісії за таким механізмом (тобто «ковзаючим ударом») переломи чотирьох ребер виникнути не могли, оскільки скелет грудної клітки, а саме ребра, є рухомими, і тому перелом мав виникнути безпосередньо в точці прикладання сили (можливо 1-2 ребра), а ребра, що оточують цю зону змістились би в боки.

На думку членів експертної комісії можливість того, що ОСОБА_11 міг пересуватись чи лазити по дахам будинків з комплексом виявлених у нього (висновок СМЕ N° 571) тілесних ушкоджень в період з 20 год. 21 травня 2014 року до З год. 22 травня 2014 року - не виключається, оскільки дані ушкодження не порушили цілісність каркасу грудної клітки, та не порушили функцію дихання. Переломи 4 ребер, що розташовані послідовно (тобто з 8 по 11) та одній лінії, виникли від дії твердого предмету, що має видовжену поверхню в місці контакту, і відповідно, в тому числі, могли утворитись при вказаних обставинах, тобто коли ОСОБА_11 штовхнули і він впав спиною на перила.

Наведені вище висновки судово-медичної експертизи колегія суддів визнає достатнім і допустимим доказом, оскільки дана повторна судово-медична експертиза проведена комісією судово-медичних експертів, компетентність і кваліфікація яких не оспорювалась ніким, в тому числі і стороною захисту, за клопотанням якої і була призначена апеляційною інстанцією повторна комісійна судово-медична експертиза.

Враховуючи висновки експертів колегія суддів вважає, що обвинувачення у спричиненні потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а саме переломи 4 ребер необхідно виключити з обвинувачення ОСОБА_48 і ОСОБА_46 .

В судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_11 заявив, що обвинувачені Власика та ОСОБА_49 вночі 22 травня 2014 року наносили йому удари тільки по тулубу, по голові вони його не били і тілесні ушкодження в області голови виникли не від їх дій. В зв`язку з цим колегія суддів вважає, що виключенню з обвинувачення ОСОБА_48 та ОСОБА_46 також підлягає спричинення ними потерпілому закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та забиттям м`яких тканин лівої вушної раковини та обличчя.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 08.08.2014 ОСОБА_11 за допомогою статистів та за участю судово-медичного експерта із застосуванням технічних засобів фіксації (відеокамери) шляхом відтворення дій, обстановки, обставин подій хронологічно відтворив у який спосіб ОСОБА_13 та ОСОБА_21 спричиняли потерпілому тілесні ушкодження.

Посилання апелянтів на те, що протокол проведення слідчого експерименту від 08.08.2014 року є недопустимим доказом, оскільки проведений в кабінеті слідчого, а не за місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_13 злочину є необґрунтованими.

Згідно вимог ст. 240 КПК України прокурор, слідчий має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події. При цьому положення вказаної статті не вимагає проведення слідчого експерименту виключно за місцем вчинення кримінального правопорушення.

З протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що під час проведення цієї слідчої дії ОСОБА_11 повідомив, що кабінет не має суттєвих відхилень в розмірах та обстановці від його кухні та за допомогою статистів показав, як саме ОСОБА_33 та ОСОБА_49 спричиняли йому тілесні ушкодження. Метою проведення даного слідчого експерименту було встановлення механізму нанесення ударів потерпілому.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_12 на те, що додаток до протоколу слідчого експерименту (диск) не був належним чином упакований та засвідчений підписами осіб, які брали участь, не є істотним порушенням, оскільки дані які містяться на диску підтверджені даними протоколу проведення слідчого експерименту, який підписаний всіма учасниками, і це порушення не перешкодило та не могло перешкодити ухваленню обґрунтованого та законного рішення.

З переліку зареєстрованих заяв та повідомлень Чернігівським MB УМВС в період з 00 год. 00 хв. 21.05.2014 року по 23. год. 59 хв. 22.05.2014 року, вбачається, що о 08 год. 35 хв. 22.05.2014 року до Чернігівського MB УМВС по телефону звернулась медична сестра ЧМЛ №2 про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 ) з діагнозом: перелом 8-го, 9-го ребер зліва. Як він пояснив, тілесні ушкодження отримав за місцем мешкання від працівників міліції.

Відповідно до переліку зареєстрованих заяв та повідомлень Чернігівським MB УМВС в період з 00 год. 00 хв. 24.05.2014 року по 23. год. 59 хв. 25.05.2014 року до Чернігівського MB УМВС о 09 год. 31 хв. 24.05.2014 надійшло повідомлення по каналу «102» від ОСОБА_11 (1976 р.н., вул. Гребінки, 52), що за місцем мешкання його побили працівники міліції, просить прислати СОГ та працівників прокуратури.

Згідно листа в.о. головного лікаря Чернігівської міської лікарні № 2 та додатку до нього (журналу амбулаторного прийому у травматологічному пункті) „ ОСОБА_11 1976 р.н., який мешкає АДРЕСА_3 доставлений каретою швидкої до травматологічного пункту (амб. № 5554) 22.05.2014 о 06 год. 30 хв. Діагноз: перелом 8-9 ребер зліва. Обстеження на «Алконті» - 0 %. Побиття співробітниками міліції.

Відповідно до листа головного лікаря ЧМЛ № 3 ОСОБА_11 , 1976 р.н., знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні з 22.05.2014 року (07 год. 15 хв.) по 02.06.2014 року з діагнозом: закритий перелом 8-9 ребер.

Як вбачається з листа Директора Центру ЛПЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради та додатку до нього (карта виїзду № 4053 від 22.05.2014 р.), 22.05.2014 р. о 05 год. 47 хв. на «103» Чернігівського відділення екстреної медичної допомоги надійшов виклик № 4053 за адресою: АДРЕСА_6 , до ОСОБА_11 , 37 років. Привід до виклику: «Побили». О 05 год. 48 хв. на обслуговування виклику виїхала бригада № 21. На місце виклику бригада прибула о 05 год. 57 хв. Потерпілому ОСОБА_11 надано медичну допомогу. З діагнозом: «закрита травма грудної клітки. Перелом ребер зліва. Забої м`яких тканин спини» потерпілого госпіталізовано до травмпункту ЧМЛ № 2.

Відповідно до функціональних обов`язків оперуповноваженого оперативно-пошукового сектору відділу карного розшуку Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області ( ОСОБА_50 ознайомлений 07.05.2014 р.) здійснює наступні завдання, обов`язки та повноваження: виконує роботу з дотримання принципів законності, дисципліни, режиму секретності. Забезпечує дотримання прав та свобод людини та громадянина. Перебуває в оперативному підпорядкуванні старшого оперу повноваженого СКР Чернігівського MB, закріплений за зоною оперативного обслуговування № 13 відділу дільничних інспекторів міліції Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області.

Згідно функціональних обов`язків ст. оперуповноваженого сектору по розкриттю злочинів проти особи, боротьбі з груповою злочинністю, з незаконним обігом зброї та вибухівки відділу карного розшуку Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області ( ОСОБА_13 ознайомлений 07.05.2014р.) здійснює наступні завдання, обов`язки та повноваження: контролює дотримання особовим складом принципів законності, дисципліни, режиму секретності, конспірації у всіх сферах оперативно-розшукової та службової діяльності. Закріплений за зоною оперативного обслуговування № 16, 18 відділу дільничних інспекторів міліції Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області.

У відповідності до наказу МВС України від 19.11.2012 № 1050 зобов`язаний незалежно від місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб із заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких, вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції. Відповідно до наказу МВС України від 12.10.2012 № 940 в межах своєї компетенції здійснює реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події.

Згідно матеріалів службового розслідування за зверненням ОСОБА_11 щодо неправомірних дій окремих працівників Чернігівського MB УМВС України в Чернігівській області, у діях співробітників Чернігівського MB ОСОБА_13 та ОСОБА_21 формально вбачається наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України, які виразились у безпідставному проникненні до помешкання ОСОБА_11 та спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Виходячи з вище викладеного, доводи обвинувачених та їх захисників про те, що ОСОБА_33 та ОСОБА_49 діяли, як фізичні особи, а не як працівники міліції, колегія суддів вважає непереконливими. Більш того, сам обвинувачений ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснював, що вони, як працівники міліції, просили ОСОБА_11 припинити свої неправомірні дії. Потерпілий ОСОБА_11 також заявляв, що сприймав ОСОБА_25 , Власіку і ОСОБА_46 як працівників міліції, тому і повернувся в будинок, впізнавши їх як працівників міліції.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що матеріали службового розслідування, відкриття яких здійснено прокурором 20.10.2014 року та 09. 12. 2014 року, є недопустими доказами, на думку колегії суддів є непереконливими і обумовлені намаганням уникнути відповідальності за вчинення посадового правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищенаведені докази є достовірними, зібраними відповідно до вимог діючого КПК України, такими, що узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_43 та ОСОБА_44 і обґрунтовано поклав їх в основу судового рішення по справі.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_11 , має двох спільних дітей. Після розлучення з вересня 2013 року вона проживала з дітьми за адресою: АДРЕСА_4 , де мешкала станом на 21-22.05.2014року. 21.05.2014 року о 19 годині вона разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 перебувала за місцем тимчасового мешкання АДРЕСА_4 . ОСОБА_11 вдерся до квартири через закриті вхідні двері, завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_17 , ОСОБА_22 та ОСОБА_18 Намагаючись припинити ці дії, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 виштовхнули ОСОБА_11 з квартири таким чином, що ОСОБА_11 спиною наштовхнувся на перила у під`їзді будинку. Близько 22 години 21.05.2014 року до квартири, за проханням ОСОБА_27 , з`явився дільничний інспектор міліції ОСОБА_19 . Не виявивши на місці ОСОБА_11 , ОСОБА_19 залишив квартиру. Десь опівночі 21.05.2014 р., у зв`язку з поганим самопочуттям її та ОСОБА_18 , було викликано «швидку допомогу», якою їх доставлено до приймального відділення ЧМЛ №2. Після огляду лікарем її направлено до Чернігівської обласної лікарні. За результатами медичної допомоги їй рекомендували звернутись із травмою зубу до обласної стоматологічної поліклініки. Оскільки її медична картка знаходилась за адресою: АДРЕСА_3 , вона прийняла рішення забрати картку, не чекаючи ранку. Вночі 22.05.2014 року, при вході до будинку АДРЕСА_3 , вона зустрілась із колишнім чоловіком - ОСОБА_11 , який порізав їй руку ножем. Зачинившись у будинку, вона зателефонувала своєму работодавцю ОСОБА_27 з проханням викликати міліцію. Коли ОСОБА_11 почав бити вікна, щоб зайти у будинок, вона вибігла на вулицю. Трохи пізніше приїхала ОСОБА_27 , а ще пізніше (о 03 год. 00 хв.) ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_50 . Побачивши їх, ОСОБА_11 заліз на дах будинку, неадекватно поводячись. Трохи згодом, впізнавши у чоловіках правоохоронців, ОСОБА_11 прийшов до будинку. ОСОБА_19 , ОСОБА_13 та ОСОБА_21 намагались заспокоїти ОСОБА_11 , спілкуючись із ним, не застосовуючи насилля. Вона на прохання ОСОБА_19 викликала наряд ППС, який прибувши після 04 години 22.05.2014 р., забрав ОСОБА_11 із собою. Вже зранку 22.05.2014 року вона звернулась до міліції із заявою щодо неправомірних дій ОСОБА_11 .

Допитана у судовому засіданні суду першої інстнації ОСОБА_27 надала свідчення, аналогічні свідченням свідка ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що мешкає у квартирі АДРЕСА_7 . З червня 2013 року у цій квартирі мешкає ОСОБА_22 з дітьми. 21.05.2014 року о 19 годині ОСОБА_11 вдерся до квартири через закриті вхідні двері, завдавши тілесних ушкоджень йому, ОСОБА_22 та ОСОБА_18 Намагаючись припинити ці дії, вони з ОСОБА_18 виштовхнули ОСОБА_11 з квартири таким чином, що ОСОБА_11 спиною наштовхнувся на перила у під`їзді будинку. У зв`язку з цими подіями ОСОБА_22 намагалась викликати співробітників міліції, звертаючись за допомогою про це до роботодавця ОСОБА_27 . На виклик виїжджав наряд ППС. Близько 22 години 21.05.2014 р. до квартири, за проханням ОСОБА_27 , з`явився дільничний інспектор міліції ОСОБА_19 . Не виявивши на місці ОСОБА_11 , ОСОБА_19 залишив квартиру. Оскільки він отримав тілесні ушкодження, він звертався за медичною допомогою та до правоохоронних органів зі скаргою на дії ОСОБА_11 , але ні він, ні ОСОБА_18 , ні ОСОБА_22 цілеспрямованих ударів ОСОБА_11 не завдавали. Безпосереднім свідком подій, що відбулись близько 03 години 22.05.2014 року у будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_17 не був.

Допитаний в якості свідка у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_18 надав свідчення аналогічні свідченням свідка ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_19 , інспектор черговий РМГБ ОП УМВС України в Чернігівській області, у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що станом на 21-22.05.2014 обіймав посаду старшого дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції, був закріплений за адміністративною дільницею № 14. 21.05.2014 року у вечірній час на мобільний телефон отримав дзвінок від ОСОБА_27 , яка сповістила про те, що ОСОБА_11 вчиняє сварку за адресою: АДРЕСА_4 , а у міліції ніхто не відповідає. Близько 22 години 21.05.2014 року, прибувши за дзвінком, свідком конфлікту не став. З`ясував, що на місце приїздив наряд ППС, забрав із собою ОСОБА_17 .. ОСОБА_22 від написання заяви відмовилась, у зв`язку з чим він залишив адресу. Про фактичний виїзд чергову частину Чернігівського MB УМВС не повідомляв. У подальшому, о 02 годині 22.05.2014 року, він отримав від ОСОБА_27 повторний дзвінок щодо неправомірних дій ОСОБА_11 стосовно колишньої дружини, про те, які вчинялись вже за адресою: АДРЕСА_3 , просила їй допомогти. Не повідомляючи про надходження повідомлення про злочин чергову частину, він зателефонував ОСОБА_13 та ОСОБА_51 , попрохавши їх проїхати на АДРЕСА_3 , разом з ним. Прибувши туди після 02 години 22.05.2014 року, він разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_52 на подвір`ї зустріли ОСОБА_22 та ОСОБА_27 , а ОСОБА_11 лазив по даху будинку, поводився неадекватно. Зі слів ОСОБА_22 , колишній чоловік ганявся за нею з ножем, погрожував життю. Він разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_52 просили ОСОБА_11 не вчиняти неправомірних дій. ОСОБА_22 із заявою до співробітників міліції не зверталась, пояснюючи, що звернеться з такою заявою у подальшому. Вже після 04 години 22.05.2014 року до будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_22 викликала наряд ППС, у супроводі якого ОСОБА_11 залишив помешкання. Слідом за нарядом ППС всі залишили адресу. Після цього ні він, ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_21 до чергової частини Чернігівського MB не телефонували з метою фіксації слідів злочинної діяльності ОСОБА_11 , вилучення ножа, на який вказувала колишня дружина, СОГ не викликали. ОСОБА_19 зазначив, що виїжджав на телефонний дзвінок не як працівник правоохоронного органу, а як цивільна особа, зранку 22.05.2014 р. жодних офіційних документів, що б стосувались виїзду за адресами: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 не складав. Заперечив застосування уночі 22.05.2014 року по АДРЕСА_3 до ОСОБА_11 насилля, в тому числі ОСОБА_13 та ОСОБА_53 . Тоді ОСОБА_11 видимих тілесних ушкоджень не мав.

Але показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 суперечать показанням інших свідків та висновкам судово-медичних експертиз, зокрема в частині відсутності у потерпілого ОСОБА_11 тілесних ушкоджень на момент прибуття наряду ППС. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою уникнення відповідальності обвинуваченими Власікою та ОСОБА_54 , була запропонована версія, яку підтримали вищевказані свідки, що тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_11 отримав не в будинку по АДРЕСА_8 .

Посилання авторів апеляції на те, що судом належним чином не перевірені доводи захисту про можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 від дій ОСОБА_17 та ОСОБА_18 під час конфлікту в іншому місці, ще до подій, які зазначені у обвинуваченні, не заслуговують на увагу. Так, судом встановлено, що в міліції перевіряється заява ОСОБА_17 та ОСОБА_18 стосовно конфлікту, який відбувся в квартирі АДРЕСА_7 .

Доводи апелянтів про те, що у порушення вимог ст. 128 КПК України суд прийняв позовну заяву потерпілого після початку слухання справи по суті відповідають дійсності, але з матеріалів кримінального провадження вбачається, що хоча обвинувальний акт був оголошений та обсяг доказів який підлягає дослідженню був визначений, однак фактично судовий розгляд по суті, ще розпочато не було, в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що прийняття судом першої інстанції позовної заяви потерпілого в даному випадку не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки не перешкодило та не могло перешкодити ухваленню обґрунтованого та законного рішення.

Матеріалами кримінального провадження, які були досліджені судом першої інстанції і перевірені апеляційною інстанцією, повністю доведено свідоме перевищення влади обвинуваченими ОСОБА_33 і ОСОБА_54 , тобто умисне вчинення працівниками правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадянина ОСОБА_11 , супроводжувалось стосовно нього насильством, яке було болісним і таким, що ображає людську гідність потерпілого, за відсутності ознак катування, вчиненою групою осіб.

Виключення з обвинувачення ОСОБА_12 і ОСОБА_13 спричинення ними потерпілому ОСОБА_11 консолідуючих переломів 8,9,10,11 ребер зліва по пахвинній лінії, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та забиттям м`яких тканин лівої вушної раковини та обличчя не впливає на кваліфікацію їх дій, оскільки вони застосували до потерпілого ОСОБА_11 насильство, яке було болісним і таким, що ображає людську гідність потерпілого і внаслідок якого у потерпілого виникли синці та забиття м`яких тканин шиї, грудної клітки, правої верхньої кінцівки, лівої здухвинної ділянки, садна шиї, котрі виникли від дії тупих твердих предметів по механізму удару, струсу, тиснення та тертя і по давності утворення можуть відповідати строку в ніч з 21.05.2014 р. на 22.05.2014р.

Дії обвинувачених ОСОБА_39 та ОСОБА_13 судом правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_12 обрано відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним, пом`якшуючої покарання обставини - скоєння злочину вперше, відсутності обставин, що обтяжують покарання, даних що характеризують особу.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_13 обрано відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним, з врахуванням пом`якшуючої покарання обставини - скоєння злочину вперше, відсутності обставин, що обтяжують покарання, даних що характеризують особу.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про призначення ОСОБА_12 та ОСОБА_55 покарання пов`язаного з позбавленням волі.

Покарання, яке призначено засудженим, відповідає характеру і ступеню суспільної небезпечності вчиненого ними, даним, що характеризують їх особи, та всім обставинам справи і є достатнім та справедливим.

Зменшення об`єму обвинувачення (виключення з обвинувачення спричинення частини тілесних ушкоджень) на думку колегії суддів не дає підстав для пом`якшення покарання.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і справедливим, а тому скасуванню він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_13 судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_12 , в його інтересах захисника ОСОБА_14 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 змінити.

Виключити з обвинувачення ОСОБА_12 і ОСОБА_13 спричинення ними потерпілому ОСОБА_11 консолідуючих переломів 8,9,10,11 ребер зліва по пахвинній лінії, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та забиттям м`яких тканин лівої вушної раковини та обличчя.

В решті цей же вирок щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити без зміни.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4