Справа №11-446/11 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження Доповідач - Захарченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2011 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Захарченка О. П.,

суддів - Ященка В. А., Гончарова М. В.,

з участю прокурора - Ворфоломеєвої Н.П.,

потерпілої ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

засудженого ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_4 і за апеляцією захисника ОСОБА_3 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 02 червня 2011 року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Громадянин України, раніше не судимий, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 (вул. Радянська, 10) Сумського району Сумської області

засуджений за ч.2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 9 років, а також яким суд вирішив долю речових доказів та постановив про стягнення з засудженого на користь держави 1257 грн. 36 коп. судових витрат,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду ОСОБА_4 визнаний винним і засуджений за те, що він близько 1 години 27 березня 2010 року біля бару «Полуничка», розташованого за адресою вул. Центральна, 24 в с. Хотінь Сумського району Сумської області, в ході конфлікту, який мав місце між ним і ОСОБА_5, умисно наніс мавшимся у нього ножем ОСОБА_5 удари в область правої частини грудної клітки та в область правого стегна, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у виді рани на передній поверхні грудної клітки праворуч і поперечного ушкодження правої стегнової артерії, внаслідок чого сталася смерть потерпілого.

У поданій апеляції засуджений ОСОБА_4 просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в інший суд першої інстанції, звільнити його з-під варти з зали суду і виправдати, вважає, що справа розглянута судом не обєктивно і однобічно в умовах постійної зміни доказів обвинувачення а постановлений у ній вирок ґрунтується на сфальсифікованих доказах і припущеннях в умовах неусунення протиріч у доказах по справі, зокрема у висновках експертиз та показах свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, наголошує, що суд безпідставно не взяв до уваги факт застосування працівниками міліції до нього фізичного примусу до здійснення ним самооговору, стверджує про свою непричетність до заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень і про завідому неправосудність постановленого відносно нього обвинувального вироку, як наслідок заздалегідь запланованої помсти за його скарги на працівників міліції.

Захисник ОСОБА_3 у своїй апеляції порушила питання про скасування постановленого відносно ОСОБА_4 вироку як завідомо незаконного та про закриття справи за відсутністю у діях ОСОБА_4 складу злочину і про звільнення його з-під варти в залі суду, просить ініціювати службову перевірку і усунення з посади голови Сумського районного суду Сумської області ОСОБА_1, який був головуючим при розгляді справи по суті, та притягнення його, а також прокурора Мокренка Ю.М., який підтримував державне обвинувачення по справі, слідчого Норика В.В., який здійснював досудове слідство по справі, і експерта Сумського обласного бюро судово-медичних експертиз ОСОБА_8, яка проводила експертизу речового доказу по справі, до відповідальності, в тому числі до кримінальної відповідальності за ст.ст. 28 ч.3, 371 ч. 2, 372 ч.2, 373 ч. 2, 374 ч. 2, 375 ч. 1 КК України., встановити місцезнаходження засудженого ОСОБА_4 і запобігти направленню його з ініціативи судді Клочка Б.М. в місця відбування покарання до набрання вироком законної сили, забезпечити збереження письмових доказів ц справі та постановити окрему ухвалу щодо незаконних дій працівників міліції і прокуратури Сумської області.

Свою апеляцію захисник мотивує посиланням на те, що, на її думку, суд порушив право ОСОБА_4 на захист та на надання доказів по справі, необ"єктивно дослідив наявні докази, не давши оцінки показам частини свідків про відсутність ОСОБА_4 на місці події, стверджує, що по справі мали місце фальсифікація доказів, в тому числі - шляхом підміни вилучених в ході досудового слідства брюк (джинсів), належних ОСОБА_4, на брюки ( джинси ), належні ОСОБА_9, незаконні затримання, привід, арешт і тримання під вартою ОСОБА_4, примушування його шляхом застосування фізичного насильства до дачі показів, постановлення завідомо неправосудного вироку і позбавлення засудженого і його захисників можливості реалізувати свої права на апеляційне і касаційне оскарження вироку.

Заслухавши суддю доповідача про обставини справи та зміст поданих апеляцій, думку захисника ОСОБА_3 і засудженого ОСОБА_4, які подані ними апеляції підтримують і просять їх задовольнити, міркування прокурора Ворфоломеєвої Н.П. і потерпілої ОСОБА_2, які проти поданих апеляцій заперечують, вважають їх необґрунтованими і просять вирок суду першої інстанції залишити без змін як законний і справедливий, провівши по справі судове слідство в частині дослідження обставин вилучення, огляду і експертного дослідження речового доказу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що подані засудженим і його захисником апеляції задоволенню не підлягають з слідуючих підстав.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, висновки суду про винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності і взаємозвязку, а також на доказах, досліджених в результаті проведеного апеляційним судом судового слідства.

Зокрема, дані висновки суду підтверджуються доказами, якими суд мотивував вирок, серед яких :

- протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 27 березня 2010 року, яким підтверджується, що подія злочину мала місце саме біля бару "Полуничка" в с. Хотінь Сумського району Сумської області (т.1 а.с. 9-20 );

- протоколом огляду трупа ОСОБА_5 від 27 березня 2010 року, в якому зафіксовано характер і локалізацію виявлених на трупі тілесних ушкоджень та перебувавший на трупі одяг і його стан;

- власноручно складеною ОСОБА_4 27 березня 2010 року явкою з повинною, в якій він детально описав обставини події вчиненого ним злочину, які співпадають з встановленими і доказово підтвердженими обставинами справи, а також повідомив про те, що знаряддя злочину ніж він заховав на території аграрного ліцею в с. Хотінь ( т.1 а.с.49-50 );

- показами ОСОБА_4, даними ним в якості підозрюваного, в яких він детально розповів про обставини і механізм заподіяння ним з використанням належавшого йому ножа тілесних ушкоджень ОСОБА_5 в ніч з 26 на 27 березня 2010 року біля бару "Полуничка" в с. Хотінь і зазначені покази ОСОБА_4 підтверджуються сукупністю інших доказів по справі ( т.2 а.с.170 );

- протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 27 березня 2010 року, яким підтверджується, що в ході даної слідчої дії ОСОБА_4 у присутності понятих вказав місце переховування ним ножа на території навчального закладу- ліцею в с. Хотінь, а саме - між дерев"яним стовпом та опорою до нього і цей ніж був виявлений та вилучений у передбаченому законом порядку ( т.1 а.с. 51-54 );

- висновком проведеної по справі судово-медичної експертизи, згідно якої вбачається, що при судово-медичному дослідженні на трупі ОСОБА_5 виявлено рану на передній поверхні грудної клітки праворуч і рану на передній поверхні правого стегна біля пахової складки, внаслідок якої мало місце ушкодження правої стегнової артерії потерпілого, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що викликали небезпечний для життя потерпілого стан , виникли в результаті колюче-ріжучої дії плаского клинкового знаряддя по типу ножа, були нанесені прижиттєво і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв"язку з настанням смерті ОСОБА_5 через певний проміжок часу. ( т.2 а.с. 3-10 );

- Висновком медико-криміналістичної експертизи, відповідно до якого колото-різані рани, які виявлені на трупі ОСОБА_5, могли бути спричинені ножем, що був вилучений з участю ОСОБА_4;

- Висновком медико криміналістичної експертизи, відповідно до якого на брюках ( джинсах ), вилучених у житлі ОСОБА_4, виявлено нашарування бризок , які переходять у помарки речовини бурого кольору (т.2 а.с.106-112 );

- Висновком імунологічної експертизи, згідно якого виявлені на брюках ОСОБА_4 нашарування бризок і помарок є кров"ю людини, походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_5 ( ч.2 а.с.42-47 );

- Показами свідка, відносно якої застосовані заходи безпеки під прізвищем ОСОБА_7, про те, що вона була очевидцем бійки, яка мала місце близько 1 години 27 березня 2010 року біля бару "Полуничка" в с.Хотінь Сумського району і учасниками якої були дві особи, одного з яких, після того як він упав відвезли в лікарню, а вона безпосередньо на місці вказаної бійки бачила сліди крові ( т.1 а.с .142-144 );

- Протоколом пред"явлення фотознімків для впізнання, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_7 з пред"явлених на фотознімках трьох осіб категорично вказала на фотознімок ОСОБА_4, як того, що приймав участь у бійці з ОСОБА_5 безпосередньо в момент заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 145-147 );

- Показами свідка ОСОБА_10 про те, що він був очевидцем того, як саме ОСОБА_4 приймав участь у бійці з ОСОБА_5 та як при цьому ОСОБА_4 дістав з кармана одягу ножа і наніс ним удари ОСОБА_5 в область грудей, а потім ще наносив удари, внаслідок чого ОСОБА_5 присів і невдовзі був машиною доставлений до лікарні, а ОСОБА_4 зник з місця події ( т.4 а.с.24 );

- Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 15 червня 2010 року з участю ОСОБА_10, який детально пояснив і показав на місцевості біля бару "Полуничка" в с. Хотінь Сумського району Сумської області де та за яких обставин 27 березня 2010 року ОСОБА_4 наніс удари ножем ОСОБА_5 і зміст перевірених цією слідчою дією показів ОСОБА_10 по суті не суперечить даним, встановленим в ході огляду місця події від 27 березня 2010 року (т.1 а.с.133-137 );

- Показами свідка ОСОБА_9 про те, що 26 березня 2010 року він спілкувався в барі "Полуничка" з ОСОБА_4 і незадовго до того, як був поранений ОСОБА_5, він бачив у ОСОБА_4 ножа (т.4 а.с. 25 );

При цьому, за характером і спрямованістю дій ОСОБА_4 під час його бійки з ОСОБА_5, які описані у показах свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_6, вбачається, що ОСОБА_4 при заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень діяв умисно і не перебував у стані необхідної оборони чи крайньої необхідності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду по даній справі належно мотивований на об"єктивних доказах і кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України є правильною.

Що стосується доводів апеляцій засудженого і його захисника, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, доводи апеляцій засудженого і його захисника про фальсифікацію доказів по справі, про протиправне примушування ОСОБА_4 працівниками міліції до самооговору та про протиправне засудження ОСОБА_4 не ґрунтуються на об"єктивних доказах.

Заява ОСОБА_4 про застосування щодо нього працівниками міліції мір фізичного впливу для спонукання його до дачі показів про заподіяння ним ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень була предметом ретельної прокурорської перевірки і свого підтвердження не знайшла.

Також , як вбачається з матеріалів справи, у складеному 27 березня 2010 року в одному примірнику належно зареєстрованому того ж дня протоколі явки з повинною ОСОБА_4 власноручно склав текст явки, в якому детально повідомив про обставини заподіяння ним ножем тілесних ушкоджень ОСОБА_5, в тому числі і ті обставини, які ще не були відомі працівникам міліції і які в послідуючому знайшли своє доказове підтвердження в ході досудового слідства і судового розгляду справи. Крім цього, з вказаного протоколу вбачається, що явку з повинною ОСОБА_4 прийняв працівник Сумського РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_11, а не слідчий Норик В.В., і вона безвідклано була належним чином зареєстрована.

З огляду на це доводи апеляції захисника про те, що явку з повинною ОСОБА_4 складав у двох різних примірниках і під диктовку слідчого Норика В.В. , чим оговорив себе, є безпідставними.

Крім цього, доводи захисника ОСОБА_3 про те, що слідчий Норик В.В. відвозив ОСОБА_4 до трансформаторної підстанції в с. Хотінь Сумського району Сумської області і після застосування до нього катування і побоїв примусив його дістати зі схованки в корпусі трансформатора ніж спростовуються об"єктивними доказами по справі.

Зокрема, це видно як з протоколу огляду місця події, в ході якого було вилучено з безпосередньою участю ОСОБА_4 ніж, належність якого саме йому ОСОБА_4 не заперечує, так і з показів свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 на досудовому слідстві по справі та з показів свідка ОСОБА_13 під час судового розгляду справи, якими підтверджується, що дані особи були понятими, у присутності яких 27 березня 2010 року ОСОБА_4 особисто добровільно без ніякого примусу вказав місце переховування ножа між дерев"яним стовпом і бетонною опорою неподалік корпусу ліцею в с. Хотінь та пояснював при цьому, що даний ніж він заховав після того, як ударив ним хлопця біля бару ( п.1 а.с.158- 159, т.4 а.с.39 ).

Крім цього, наявність у ОСОБА_4 під час відвідування ним 26 березня 2010 року бару "Полуничка" ножа, який 27 березня 2010 року був вилучений слідчим з участю ОСОБА_4 та у присутності свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 не заперечує і сам засуджений ОСОБА_4

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано при постановленні вироку виходив з того, що зізнавальні покази ОСОБА_4 про заподіяння ним 27 березня 2010 року з застосуванням ножа тілесних ушкоджень ОСОБА_5 в область грудної клітки і в область паху відповідають дійсним обставинам, які підтверджуються об"єктивними доказами, зібраними по справі у передбаченому законом порядку, а послідуюче невизнання підсудним своєї вини за пред"явленим йому обвинуваченням є не чим іншим, як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений тяжкий злочин.

Спростовуються доводи поданих апеляцій і про фальсифікацію та підміну доказів по справі, оскільки такі доводи мають надуманий характер і нічим не підтверджуються.

Так, стверджування захисника ОСОБА_3 з посиланням на висновки судово-медичної експертизи про підміну по справі речового доказу - знаряддя злочину з долота чи стамески на ніж, належний ОСОБА_4, і про невзяття судом до уваги даних про те, що особа, заподіявша потерпілому тілесні ушкодження, була лівшею, спростовуються дослідженими і належно оціненими судом першої інстанції доказами, в тому числі висновками судово-медичної і медико- криміналістичних експертиз, за змістом яких відсутні посилання на те, що знаряддям злочину могли бути саме долото або стамеска, і що тілесні ушкодження ОСОБА_5 завдав лівша, в той же час мається посилання про ймовірність завдання потерпілому тілесних ушкоджень, від яких наступила його смерть, ножем який являється речовим доказом по справі і належить саме ОСОБА_4

У висновках проведених по справі експертиз відсутні протиріччя, які б піддавали сумніву законність і обґрунтованість постановленого судом вироку, а тому доводи апеляцій засудженого і захисника про наявність таких протиріч є також безпідставними.

Що стосується доводів поданих апеляцій про те, що вилучені з житла ОСОБА_4 належні йому брюки ( джинси) не мали ніяких помарок і забруднення, а сліди крові потерпілого були нанесені на них умисно уже після їх вилучення та про те, що для експертного дослідження були надані брюки не ОСОБА_4, а свідка ОСОБА_9, якого захисник ОСОБА_3 без зазначення мотивів і доказів вважає причетним до заподіяння смерті ОСОБА_5, то ці доводи були перевірені під час проведення апеляційним судом судового слідства, в результаті якого встановлено, що 27 березня 2010 року за місцем проживання ОСОБА_4 у присутності понятих ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та батька засудженого ОСОБА_16 були вилучені одні брюки з джинсової тканини голубого кольору, належні саме ОСОБА_4

в яких він був одягнутий в ніч з 26 на 27 березня 2010 року під час відвідування бару "Полуничка" в с. Хотінь Сумського району Сумської області.

Окрім цього, допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_18 підтвердили, що у їх присутності слідчим по справі проводився огляд вилучених за місцем проживання ОСОБА_4 брюк, за результатами якого було виявлено на їх поверхні нашарування бурого кольору, про що було складено протокол і правильність зафіксованих у ньому обставин вони підтверджують.

Як встановлено під час судового слідства в апеляційному суді в ході огляду речового доказу брюк, які були належно упаковані, а упаковка опечатана печаткою експертної установи, саме ці брюки, належні ОСОБА_4, що вилучені з його житла 27 березня 2010 року, були предметом відповідних експертних досліджень по справі, а допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 підтвердила факт виявлення нею під час експертного огляду вказаних брюк на їх поверхні слідів бризок і помарок, які в послідуючому буди піддані імунологічному експертному дослідженню.

Таким чином, доводи апеляцій про підміну наданих для експертного дослідження брюк є безпідставними і спростовуються дослідженими по справі доказами.

У справі відсутні об"єктивні доказові підстави вважати, що в ході досудового слідства брюки ( джинси ), належні ОСОБА_4 були вимарані після їх вилучення з житла засудженого у кров потерпілого.

Покази свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20 про те, що в ніч з 26 на 27 березня 2010 року на брюках ( джинсах ) , в які був одягнутий ОСОБА_4, візуально не вбачалося помарок і забруднень, а також покази свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15 і ОСОБА_16 про те, що при вилученні з житла ОСОБА_4 належного йому одягу вилучені брюки ( джинси ) візуально були чистими, колегія суддів оцінює критично з мотивів того, що в процесі вилучення одягу ОСОБА_4 з його житла 27 березня 2010 року огляд речей, що вилучалися, не проводився, а виявлені під час огляду і під час експертного дослідження даних брюк сліди бризок і помарок мають точковий характер, незначну кількість, локальність розміщення та незначні розміри і могли бути непомітними за відсутності їх детального огляду.

Крім цього, колегія суддів вважає таким, що не заслуговує на увагу той факт, що на елементах упаковки речових доказів на час проведення апеляційним судом судового слідства по справі відсутні підписи понятих, у присутності яких, відповідно, вилучалися і в послідуючому оглядалися належні ОСОБА_4 брюки ( джинси), оскільки дані речові докази останній раз були належно упаковані експертом після проведення їх експертизи, в чому учасники справи упевнилися під час огляду речових доказів у судовому засіданні, а належність попередніх упаковок речових доказів підтвердили свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_18 та експерт ОСОБА_8

Як вбачається з матеріалів справи, покази свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, як очевидців події вчиненого ОСОБА_4 злочину, є послідовними і не мають ніяких протиріч, про які наголошує засуджений без мотивації такого доводу з посиланням на конкретні докази.

Висновок суду про правдивість показів свідка ОСОБА_6 підтверджується як відповідністю повідомлених даним свідком обставин іншими доказами, так і належно дослідженим і оціненим судом характером взаємовідносин ОСОБА_6 і ОСОБА_4, які протягом багатьох років були друзями, 26 березня 2010 року відпочивали разом і у ОСОБА_6 не було ніяких особистих підстав для оговору ОСОБА_4

Доводи засудженого і його захисника про те, що ОСОБА_6 оговорив ОСОБА_4 під впливом погроз притягнення до кримінальної відповідальності з боку працівників міліції були предметом дослідження в ході судового розгляду справи і свого підтвердження не знайшли, а сам ОСОБА_6 пояснював, що дав по справі правдиві свідчення, так як знав про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

З огляду на це колегія суддів вважає, що факт неприйняття судом до уваги показів свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, про те, що ОСОБА_6 дав покази під погрозами з боку працівників міліції кримінальною відповідальністю, на який звертають увагу засуджений ОСОБА_4 і захисник ОСОБА_3, не вплинув на законність і об"єктивність постановленого судом вироку.

Також судом були перевірені покази ОСОБА_4, підтримані стороною захисту, про перебування належного ОСОБА_4 ножа в момент заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у ОСОБА_24, і такі покази засудженого не знайшли свого підтвердження та спростовані сукупністю доказів по справі, з яких вбачається, що 26 березня і в ніч з 26 на 27 березня 2010 року ОСОБА_24 взагалі не спілкувався з ОСОБА_4, у бійці з ОСОБА_5 участі не приймав, а тому суд обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність вказаних показів ОСОБА_4 і колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_3 про причетність свідка ОСОБА_9 до заподіяння смерті ОСОБА_5, є не мотивованими та надуманими і спростовуються сукупністю досліджених судом доказів з обставин справи, зокрема-показами очевидців події і доведеним у справі фактом відсутності у ОСОБА_9 в момент події самого знаряддя злочину.

На переконання колегії суддів доводи апеляції захисника про незаконність здійснення приводу, затримання, арешту і подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою є не обґрунтовані, оскільки, як вбачається з матеріалів справи приводи ОСОБА_4 по даній справі не здійснювалися взагалі, а його затримання в якості підозрюваного і обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та подальше його утримання під вартою в порядку обраного запобіжного заходу здійснено на законних підставах з дотриманням вимог ст.ст. 115, 148, 150, 155, 156,165-2, 165-3, 237, 324 КПК України.

Не обґрунтованими є і доводи апеляції захисника ОСОБА_3 про порушення права ОСОБА_4 на захист і на надання доказів, а також про позбавлення засудженого і його захисників можливості на апеляційне і касаційне оскарження постановленого судом вироку, адже, як вбачається з матеріалів справи, захисники ОСОБА_25 і ОСОБА_3 були безвідкладно в передбаченому законом порядку допущені до участі у справі, сам же ОСОБА_4 не був обмежений ні на досудовому слідстві, ні в ході судового розгляду справи, в реалізації своїх прав на подання чи витребування доказів і у справі не залишилося невирішених клопотань, заявлених ним, а подані засудженим ОСОБА_4 і захисником ОСОБА_3 апеляції, які у передбаченому законом порядку направлені судом першої інстанції до апеляційного суду, свідчать про відсутність будь-яких обмежень учасників справи в їх правах на апеляційне оскарження вироку по справі.

Суд мотивовано критично оцінив покази свідка ОСОБА_19, з якою ОСОБА_4 відпочивав 26 березня 2010 року в барі "Полуничка" в с. Хотінь, і покази свідка ОСОБА_26, яка стверджує що спостерігала з вікна свого житла за бійкою, що мала місце біля бару "Полуничка" в ніч з 26 на 27 березня 2010 року, про те що ОСОБА_4 був відсутній на місці бійки, адже такі покази спростовуються показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_27, ОСОБА_28, які були очевидцями присутності ОСОБА_4 саме на місці події в момент заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень і у правильності таких висновків колегія суддів сумнівів не має.

За результатами перевірки матеріалів справи колегія судів дійшла переконання, що судове слідство по справі проведено у відповідності з вимогами глави 26 КПК України без порушення порядку і встановлених обсягів дослідження доказів, а постановлений судом вирок ґрунтується на об"єктивних аналізі і оцінці тих доказів, які маються у справі.

Тому, колегія суддів не погоджується з доводами апеляцій про упередженість суду, підміну та викривлення суті доказів по справі і завідому неправосудність постановленого судом вироку.

Посилання апеляції захисника ОСОБА_3 про ініціювання службової перевірки та притягнення до відповідальності слідчого, який проводив досудове слідство по справі, прокурора, який підтримував державне обвинувачення по справі, експерта, що здійснювала експертне дослідження речового доказу по справі і судді, який головував при розгляді справи по суті, є питаннями які знаходяться за межами апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_3 про необхідність запобігання зверненню вироку, який не набрав законної сили, до виконання та про необхідність забезпечення збереження письмових доказів у справі і належності апеляційного розгляду справи мають декларативний характер в умовах відсутності будь-яких порушень вимог закону з цих питань.

Окрім цього, явно надуманими є доводи захисника ОСОБА_3 про незабезпечення судом фіксування судового слідства , адже, як вбачається з матеріалів справи, судом на виконання вимог ст.87 КПК України належно забезпечено фіксування судового розгляду справи шляхом ведення протоколу судового засідання.

Що стосується призначеного засудженому покарання, то воно відповідає вимогам ст.65 КК України.

Як убачається з вироку, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, дані про особу винного і призначив йому покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

За таких обставин, вирок суду відносно ОСОБА_4 є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню чи зміні за поданими засудженим і його захисником апеляціями не підлягає і правові підстави для виправдання засудженого та звільнення його з-під варти відсутні.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів також не вбачає передбачених ст.23-2 КПК України підстав для винесення окремої ухвали на дії працівників міліції і прокуратури Сумської області у зв"язку з обставинами провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області відносно ОСОБА_4 від 02 червня 2011 року залишити без змін, а апеляції засудженого ОСОБА_4 і захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_29 ОСОБА_30 ОСОБА_31