Справа № 752/8557/15-к
Провадження №: 1-кп/752/909/15

У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
05.11.2015 року м. Київ

Колегія суддів Голосіївського районного суду міста Києва в cкладі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання кримінального провадження № 0012231 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и л а :
до Голосіївського районного суду м. Києва передано обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України.
Прокурор вважав обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам КПК України та просилв призначити справу до судового розгляду.
Захисники та обвинувачені заперечили щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, просили повернути обвинувальний акт прокуророві.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, ознайомившись з обвинувальним актом та долученим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, колегія суддів прийшла висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону та підлягає поверненню прокурору, з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Так, ухвалою голосіївського районного суду міста Києва від 28.05.2015 року, яку ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17.09.2015 року залишено без мін, було повернуто обвинувальний акт від 20.05.2015 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України та перелічено невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання встановлено, що в обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не внесено всіх виправлень, відповідно до ухвал Голосіївського районного суду м. Києва від 28.05.2015 року та Апеляційного суду м. Києва від 17.09.2015 року, а тому обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить чіткого і конкретного формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно до положень закону та норм міжнародного права.
Так, виходячи з положень ст. 291 КПК України, після викладу фактичних обставин справи та кваліфікації дій, повинно міститись формулювання обвинувачення. Проте у обвинувальному акті формулювання обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відсутнє.
Крім того, в даному обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили злочини за попередньою змовою з ОСОБА_10 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження. На погляд суду, зазначення в обвинувальному акті про вчинення злочину у співучасті з ОСОБА_10 і за відсутності відображення даних, що його вину доведено і встановлено обвинувальним вироком, що набрав законної сили, є порушенням однієї з засад кримінального провадження, - презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини відповідно до ст. 17 КПК України.
Вказана неконкретність є істотним порушення вимог закону, зокрема права на захист обвинувачених, і позбавляє суд можливості призначити дане провадження до судового розгляду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України ухвали суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України, а тому колегія суддів вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Одночасно, захисниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлено клопотання про зміну запобіжних заходів їхнім підзахисним з тримання під вартою на домашній арешт.
Прокурор заперечив щодо задоволення вказаних клопотань, мотивуючи це тим, що на цей час наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачені підтримали думку своїх захинисків.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачуються у вчиненні, особливо тяжкого злочину проти власності. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинувачених винуватими в інкримінованому їм злочині, майновий стан, відсутність офіційного працевлаштування, кількість епізодів щодо вчинення яких вони притягаються до відповідальності, а також ті обставини, що злочинні дії були припинені правоохоронними органами, що свідчить про намір останніх продовжувати свої злочинні дії, а також відсутність будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому у колегії суддів немає обґрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, клопотання захисників, про зміну обвинуваченим запобіжного заходу не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 314, 395 КПК України, колегія суддів -
у х в а л и л а :
обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0012231 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України - повернути прокурору прокуратури Голосіївського району.
Відмовити в задоволенні клопотань захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення через Голосіївський районний суд м. Києва.
Суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3