справа № 482/1116/15-к В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокуратури Новоодеського району ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 .
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність.
СУД, ВСТАНОВИВ і ВИЗНАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
20 вересня 2014 року, близько 15.00 години, ОСОБА_3 , у групі спільно з іншою особою, справа у відношенні якого була закрита із звільненням особи від кримінальної відповідальності, перебуваючи у приміщені Михайлівського сільського будинку культури, що розташований по вул. Хомченка, 96, в с. Михайлівка, Новоодеського району Миколаївської області, під час проведення святкових заходів з нагоди святкування річниці створення села Михайлівка, в присутності місцевих мешканців та членів гуртка художньої самодіяльності, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, демонструючи особисту зухвалість, виражався нецензурною лайкою, штовхав руками громадян, що знаходилися в цьому будинку культури, на їх зауваження не реагував.
Після того, як із застовуванням сили, присутнім громадянам вдалося виштовхнути ОСОБА_3 та іншу з ним особу з приміщення клубу, ОСОБА_3 , продовжуючи виражатися нецензурною лайкою відносно громадян, діючи з особливою зухвалістю, наніс присутньому в клубі ОСОБА_5 удар кулаком правої руки в область щелепи, від якого той впав на підлогу. Після цих хуліганських дій, які тривали близько 20 хвилин, ОСОБА_3 та інша особа, яка діяла з ним у групі, покинули місце події.
Цього ж дня, 20.09.2014 року, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_3 бажаючи продовження хуліганських дій, у групі спільно з тією ж особою, справа у відношенні якого була закрита, повернулися до сільського будинку культури, де продовжили ображати нецензурною лайкою присутніх там громадян, на їх прохання заспокоїтися не реагували, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 з особливою зухвалістю штовхнув у груди ОСОБА_9 , внаслідок чого той впав на землю, а потім вдарив правою рукою в область носу ОСОБА_6 .
В цей час, ОСОБА_7 , намагався припинити хуліганські дії та заспокоїти хуліганів, але ОСОБА_3 , повалив ОСОБА_7 на землю, а інша особа, яка діяла спільно з ОСОБА_3 у групі, утримуючи ОСОБА_7 , сидячи на ньому зверху, наніс не менше трьох ударів головою потерпілого об покриття дороги (асфальт). Після цих подій, які тривали близько 20 хвилин, ОСОБА_3 спільно з цією іншою особою, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 296 КК України, а саме, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії.
Цивільні позови потерпілими по даній справі не заявлялися.
Процесуальні витрати по справі - відсутні.
Доказами на підтвердження встановлених в суді вищезазначених обставин, являються покази допитаного в суді обвинуваченого ОСОБА_3 , який повністю визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, що передбачений ч.3 ст.296 КК України.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнаючи повністю свою вину у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, по суті пред`явленого обвинувачення розповів про обставини вчинення ним спільно із ОСОБА_10 , у групі, хуліганських дій в будинку культури с. Михайлівка Новоодеського району Миколаївської області 20 вересня 2014 року, пояснивши свої дії тим, що він перебував на підпитку. Визнав, що тривалий час спільно із ОСОБА_10 вони нецензурно лаялися, не реагували на вимоги присутніх там громадян заспокоїтися, пояснив, що дійсно він ударив кулаком в щелепу ОСОБА_5 , штовхав у груди Призиглея, ударив рукою в ніс ОСОБА_6 , звалив на землю ОСОБА_7 , якому ОСОБА_10 наніс декілька ударів головою об асфальтне покриття. Заявив, що усвідомив після скоєного наслідки того, що вчинив, попросив вибачення у потерпілих, які йому вибачили його дії, в зв`язку з чим кається у скоєному, визнає повністю свою провину та просить суд не позбавляти його волі.
Вислухавши покази обвинуваченого, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченим своєї провини у скоєні цього злочину, що передбачений ч.3 ст.296 КК України, його вина повністю доведена в судовому засіданні іншими дослідженими в суді фактичними даними.
Так, з досліджених в судовому засіданні документів, а саме: витягу з кримінального провадження внесеного до ЄРДР, рапорту чергового РВ УМВС, протоколу огляду місця пригоди, фото таблиці до нього, протоколу прийняття заяви про скоєний злочин, дійсно вбачається, що в будинку культури с. Михайлівка Новоодеського району обвинуваченим ОСОБА_3 у групі з іншою особою, справа у відношення якої була закрита із звільненням від кримінальної відповідальності, в зв`язку з передачею цієї особи на поруки, було вчинено хуліганські дії 20.09.2014 року, близько 16 години.
З досліджених в суді висновків судово-медичних експертиз за №№1553-1156 від 15.10.2014 року вбачається, що у потерпілих по справі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були виявлені різного виду тілесні ушкодження, які відносяться, всі, до категорії легких тілесних ушкоджень, виникнення яких не виключається експертами 20.09.2014 року при обставинах вказаних в матеріалах цієї справи.
Всі дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини, повністю підтверджують факт повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, що передбачений ст.296ч.3 КК України, а його покази підтверджуються дослідженими доказами та однозначно доводять той факт, що обвинувачений діяв умисно, протиправно, зухвало, у групі, грубо порушуючи громадський порядок і спокій громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства і, що його спільними сумісними діями у групі з іншою особою із застосуванням фізичного насильства, потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які намагалися припинити ці хуліганські дії, були спричинені легкі тілесні ушкодження.
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини та визнанням сторонами кримінального провадження всіх фактичних обставин справи щодо суті пред`явленого обвинувачення, за згодою обвинуваченого, проти чого не заперечував прокурор, суд з`ясувавши, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм наслідки цих дій, а саме, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці визнані ними фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно пред`явленого обвинувачення, а саме щодо проведення допиту в судовому засіданні потерпілих та свідків обвинувачення, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
За таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого, дослідивши документи кримінального провадження, в тому числі висновки експертиз та документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому у провину злочині повністю доведена вищезазначеними доказами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами, які суд кладе в основу обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.296ч.3 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого являється правильною, а тому його дії суд кваліфікує за ст. 296 ч.3 КК України.
Так, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний злочин, що передбачений ч.3 ст.296 КК України - хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він являються працездатним громадянином України, але не має постійної роботи, військовозобов`язаний, одружений, має на своєму утриманні неповнолітнього сина, раніше не судимий, за місцем проживання характеризуються негативно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра - не перебуває.
Цивільні позови потерпілими по даній справі не заявлялися.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Тому, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, як ступінь тяжкості та характер скоєного ним злочину, так і враховує обставини його скоєння, причини та умови, що привели обвинуваченого до скоєння цього злочину, а також враховує обставини, що характеризують особу обвинуваченого, участь та його роль у вчинені цього злочину, його матеріальний, сімейний стан та всі інші обставини цієї справи, в тому числі, як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують йому покарання.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що скоєний обвинуваченим злочин відноситься до категорії середньої тяжкості і вчинений ним без зазначення обставини, що обтяжує йому покарання.
Так, суд не може врахувати обвинуваченому факт перебування у стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення злочину про що він заявив в суді, як обставину, що обтяжує йому покарання, так як ця обставина прямо не вказана у тексті пред`явленого йому в провину обвинувачення та не інкримінується йому, а суд, діючи на засадах і принципах змагальності та диспозитивності, відповідно до вимог ст.ст.22,26, 337 КПК України, розглядає справи лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту та позбавлений можливості самостійно вийти за межі пред`явленого обвинувачення.
Той факт, що обвинувачений сам заявляє і визнає, що в момент скоєння злочину, він перебував в стані алкогольного сп`яніння, сам по собі, не може мати для суду ніякого юридичного значення та не може бути врахований судом, як обставина, що обтяжує йому покарання.
Серед обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує повне визнання ним своєї провини, його каяття у скоєному, факт вибачення перед потерпілими.
За такого, із врахуванням як характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєного злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, його ролі та спільної групової участі у вчинені цього злочину, з урахуванням обставин, що пом`якшують йому покарання, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68 КК України, йому має бути призначене для відбування покарання у виді позбавлення волі, яке передбачено санкцією ч.3 ст.296 КК України.
Разом з тим, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу обвинуваченого та які значно пом`якшують йому покарання, з урахуванням повного усвідомлення і визнання ним своєї вини і тих негативних наслідків вчиненого ним злочину, приймаючи до уваги ту обставину, що обвинувачений вибачився перед потерпілими, враховуючи наявність на його утриманні неповнолітнього сина, суд приходить до висновку, що каяття обвинуваченого у скоєні ним хуліганства дійсно являється щирим, а тому, вважає, що його виправлення і перевиховання все ж таки можливе без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі, а з наданням йому можливості виправлення через звільнення його від відбування цього призначеного покарання у виді позбавленні волі, на підставі ст.75 КК України, з випробуванням та із встановленням йому обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільні позови по справі потерпілими не заявлялись.
Речові докази по справі в судовому засіданні не досліджувались.
Процесуальні витрати по справі, - відсутні.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим, у пред`явленому обвинуваченні, у скоєні злочину, що передбачений ч.3 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , який був обраний йому на досудовому розслідуванні ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду від 18.11.2014 року у виді особистого зобов`язання на час до набрання вироком законної сили, - залишити без зміни.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а засудженим в той же строк з моменту одержання копії вироку.
Копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.
Головуючий: