1-кс/621/24/16
У Х В А Л А
іменем України

29 січня 2016 року м. Зміїв
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши клопотання слідчого СВ Зміївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене начальником Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - домашнього арешту у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого вантажником в ТОВ "Авіка", не одруженого, з неповною середньою освітою, в силу ст. 89 КК України не судимого,
якому вручено письмове повідомлення про підозру від 27.01.2016 року за ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
В обґрунтування клопотання зазначив, що 10 серпня 2014 року, близько 20 години 30 хвилині ОСОБА_4 , керуючи технічно справним мопедом «Хорсе», рухався по вул. Первомайській в с.Лиман Зміївського району Харківської області зі сторони центру с. Лиман у напрямку м. Зміїв.
Проїжджа частина представляла собою сухий асфальтобетон, горизонтальна ділянка. З обох боків до проїзної частини примикають ґрунтові узбіччя.
В цей час, попереду у попутному йому напрямку по правій стороні проїзної частини рухався велосипедист ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Під час руху, коли ОСОБА_4 наближався до велосипедиста ОСОБА_6 , останній змінив напрямок руху і почав рухатися у напрямку узбіччя розташованого зліва по ходу його руху, а водій ОСОБА_4 не знизив швидкість свого руху і виїхав на смугу зустрічного руху, намагаючись обігнати зазначеного велосипедиста, але скоїв на нього наїзд.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту ОСОБА_6 було спричинено: ділянку травматичного набряку м`яких тканин в лобово-тім`яно-потиличної ділянки голови справа, крововилив м`яких покровів голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобово-тім`яно-потиличної області праворуч, травматичні внутрішньочерепні крововиливи, набряк, набухання головного мозку з дислокацією стовбурової частини, від спричинення яких ОСОБА_6 під час подальшого лікування помер.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №223-Змт/14 від 09.12.2014 року за ступенем тяжкості зазначена черепно-мозкова травма кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознаками небезпеки для життя.
Причиною смерті ОСОБА_6 стала вищезазначена черепно-мозкова травма у вигляді травматичних внутрішньочерепних крововиливів, що призвела до розвитку набряку, набухання головного мозку з дислокацією стовбурової частини, що стало безпосередньою причиною смерті.
У цій дорожній обстановці водій ОСОБА_4 порушив п.п. 10.1 і 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: п. 10.1. "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху"; п. 12.3. "У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди".
Порушення вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , згідно висновку автотехнічної експертизи № 912/15 від 08.12.2015 року, з технічної точки зору, знаходилося в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події і її наслідками.
27.01.2016 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчините інше кримінальне правопорушення, вважав, що є підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Під час розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 наполягав на його задоволенні посилаючись на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти своєї причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення. По суті клопотання пояснив, що внаслідок застосування у відношенні нього запобіжного заходу - домашнього арешту, він буде позбавлений можливості працювати за місцем роботи, оскільки графік його роботи передбачає необхідність протягом тижня знаходитися в м. Харкові. Просив застосувати запобіжний захід - особисте зобов`язання.
Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, дійшов наступного:
Статтею 176 КПК України передбачено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 1, 4, 5, 6 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.
Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Сторонами кримінального провадження надані докази того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно з якою йому загрожує, у разі визнання винуватим у цьому кримінальному правопорушенні, покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого вантажником ТОВ "Авіка". Наявність перелічених обставин свідчить про наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК України.
Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, і на які вказується у клопотанні.
Прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, тому належить застосувати особисте зобов`язання, яке є більш м`яким запобіжним заходом, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 181, 193, 194, 196, 309 КПК України,
п о с т а н о в и в :
1. Клопотання слідчого СВ Зміївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 - задовольнити частково.
2. Відмовити у застосуванні у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу - домашнього арешту.
3. Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання.
4. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки: прибувати до слідчого відділення Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, до прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області або до суду за першою вимогою або повідомляти про неможливість прибуття; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
5. Строк дії ухвали - до 29.03.2016 року.
6. Ухвалу для виконання передати Зміївському ВП ГУНП в Харківській області.
7. В частині відмови у застосуванні запобіжного заходу - домашнього арешту ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: