ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/170/16-к
провадження № 1-кс/201/141/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на дії прокурора у кримінальному провадженні та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на дії прокурора прокуратури Дніпропетровської області, в якій скаржник просить суд визнати дії прокурора ОСОБА_5 незаконними, а також зобов`язати прокурора вищого рівня розглянути скарги останнього, подані в порядку ст. 308 КПК України.

Скаржник у судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити вимоги скарги.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, безпосередньо вислухавши скаржника та його представника, а також дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 просить суд визнати дії прокурора ОСОБА_5 , які полягають у наданні йому цим прокурором процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000690 відповіді від 18.12.2015 за вих. №06/2-4898-15, незаконними, оскільки така відповідь надана за відсутності визначених законом повноважень, неаргументована та суперечить матеріалам кримінального провадження та його скаргам.

Однак, зіставляючи перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, який може бути оскаржений під час досудового розслідування в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України з вимогами даної скарги, суд приходить до висновку, що такі вимоги не є предметом оскарження до слідчого судді на досудовому розслідуванні.

До того ж, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вимоги скарги в частині зобов`язання прокурора вищого рівня розглянути скарги останнього, подані в порядку ст. 308 КПК України, задоволенню не підлягають з тих підстав, що відповідно до приписів зазначеної статті лише підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування, проте ОСОБА_3 в ході судового розгляду не надав жодних доказів наявності будь-якого із вищезазначеного переліку процесуального статусу в межах заявлених кримінальних проваджень і прокурором йому такі положення законодавства у відповіді роз`яснено.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити скаржнику наступне. Особа набуває процесуального статусу потерпілого з моменту прийняття слідчим, прокурором або судом рішення (постанови або ухвали суду) про залучення її до провадження як потерпілого. До цього моменту, за умови попереднього звернення такої особи із заявою у кримінальному провадженні, а також у випадку прийняття рішення про відмову у визнанні її потерпілою, вона має процесуальний статус іншого учасника кримінального провадження заявника та користується правами визначеними ч. 2 ст. 60 КПК України.

Вмотивована постанова слідчого або прокурора про відмову у визнанні особи потерпілим, може бути оскаржена особою, якій відмовлено у визанні потерпілою, слідчому судді (ч. 5 ст. 55, пункт 5 ч. 1 ст. 303 КПК України). Так само під час досудового розслідування, відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути оскаржена заявником бездіяльність прокурора, яка полягає, крім іншого, у неприйнятті процесуального рішення (постанови) про залучення особи до провадження як потерпілого або про відмову у визнанні її потерпілою після отримання заяви від цієї особи про вчинення кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Ураховуючи зазначені обставини справи і відповідні приписи законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 110, 214, 303, 304, 307, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії прокурора у кримінальному провадженні та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1