Справа № 464/3742/15-к
пр.№ 1-кп/464/202/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.11.2015 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000721, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 12 березня 2015 року відносно:

Р о м а н ч у к а О л е к с а н д р а В а л е р і й о в и ч а, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, не судимого, без місця реєстрації, проживаючого АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 04 березня 2015 року близько 23:00 год., перебуваючи у смт.Шкло Яворівського району Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, викрав із салону автомобіля ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Nokia 220», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта №422 від 23.04.2015 становить 735 грн. 20 коп., із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 , вартістю 30 гривень, який належав потерпілому ОСОБА_8 , чим заподіяв потерпілому матеріальних збитків на суму 765 грн. 20 коп. Викрадений телефон збув в ломбард «Скарбниця», що по вул.Княгині Ольги, 114 у м.Львові.

Крім цього, ОСОБА_5 , повторно, 05 березня 2015 року близько 18:30 год., знаходячись на території автосервісу, що по вул. Грунтова, 1 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу, викрав із автомобіля потерпілого ОСОБА_4 марки «Рено Трафік», д.н.з. НОМЕР_4 , шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 700 грн., в якому знаходились грошові кошти у сумі 200 грн. та документи потерпілого, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на суму 900 грн. 00 коп.

Допитаний судом підсудний ОСОБА_5 винуватість в інкримінованих злочинах визнав частково. Пояснив, що 04.03.2015 знаходився в автомобілі ОСОБА_9 , на задньому сидінні виявив мобільний телефон, тому він запитав у водія ОСОБА_10 та його дівчини чи не належить мобільний телефон останнім. Дізнавшись, що мобільний телефон не належить ні водію, ні його знайомій, тому вирішив привласнити телефон і здати його в ломбард. В кінці березня 2015 року він забрав мобільний телефон з ломбарду. Вказав, що мав намір повернути потерпілому мобільний телефон, який опинився у його володінні, але ні зміг цього зробити внаслідок збігу життєвих обставин. Заперечив причетність до крадіжки майна потерпілого ОСОБА_4 , оскільки 05.03.2015 знаходився в іншому місці, ремонтував автомобіль і вважає, що свідок його оговорює.

Незважаючи на часткове визнання свої вини, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих правопорушень повністю і об`єктивно стверджується наступними зібраними в ході досудового слідства і перевіреними в судовому засіданні доказами, безпосередньо дослідженими судом.
Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 04.03.2015 допомагав буксувати автомобіль і знаходився в салоні. Потім він попрямував додому, коли він виявив зникнення мобільного телефону, то зрозумів, що міг його залишити в салоні автомобіля, в якому їхав. Тому у цей же день, через незначний проміжок часу після того, як вийшов з салону автомобіля він зателефонував підсудному із запитаннями чи не знайшли його мобільний телефон, на що підсудний ствердно відповів, що не знаходив. Звернувся до працівників міліції стосовно крадіжки його мобільного телефону і від працівників міліції дізнався, що мобільний телефон зданий у ломбард. Цивільний позов не заявив, просить не карати підсудного суворо.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать також протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, які були досліджені судом, зокрема:
- заява ОСОБА_5 від 18.04.2015 про долучення до матеріалів кримінального провадження мобільного телефону марки Нокія 220 без сім-картки ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . (а.с.108)
- заява з розпискою ОСОБА_8 від 28.04.2015, відповідно до якої потерпілий отримав мобільний телефон марки Нокія 220 без сім-картки, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (а.с.110)
- постанова від 20.04.2015 про визнання речових доказів мобільного телефону марки Нокія 220 ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (а.с.111)
- відповідь з ломбарду «Скарбниця», з якої вбачається, що ОСОБА_5 05.03.2015 о 01:52 заклав мобільний телефон марки Нокія 220, відкупив 21.03.2015 (а.с. 112)
- висновок експерта №422 від 23.04.2015, з якого вбачається, що ринкова вартість наданого на експертизу мобільного телефону Нокія 220 на момент вчинення злочину 04.03.2015 становила 735 грн. 20 коп. (а.с.114-117).
За епізодом крадіжки, вчиненої повторно, винуватість підсудного стверджується наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 05.03.2015 приїхав на територію власного автосервісу, де припаркував автомобіль марки «Рено Трафік». Близько 18:30 год. він повернувся в автомобіль і виявив зникнення з салону гаманця з грошима і документами, які залишив. Оскільки на території автосервісу знаходяться декілька камер спостереження, тому після перегляду відеозаписів побачив як невідома йому особа відкриває двері його машини і щось забирає звідти. Цивільний позов не заявив, щодо міри покарання підсудному покладається на розсуд суду.
Допитаний в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_13 показав, що працював на автосервісі, 05 березня 2015 року бачив на території автосервісу підсудного, який прямував у туалетну кімнату. Коли власник сервісу виявив зникнення гаманця, він разом з ОСОБА_4 переглянули відеозаписи, на яких він впевнено впізнав підсудного. Ствердив, що впізнав ОСОБА_5 як особу, котра відкриває двері автомобіля «Рено Трафік» і вчиняє крадіжку.
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 19.03.2015, згідно з яким свідок ОСОБА_13 в ході досудового розслідування впізнав серед інших осіб ОСОБА_5 як особу, яка вчинила 05.03.2015 крадіжку з автомобіля «Рено Трафік» (а.с.141-144).

Відповідно до оглянутих безпосередньо в судовому засіданні відеозаписів з камер відеоспостереження, встановлених на території автосалону по вул.Грунтова, 1, вбачається, що ОСОБА_5 05.03.2015 підійшов до автомобіля «Рено Трафік», відкрив двері, нахилився в салон автомобіля, вмикнув ліхтарик, за допомогою якого підсвічував собі в салоні автомобіля і перебував у такому положенні в салоні автомобіля певний період часу.

Оцінюючи вищевказані безпосередньо досліджені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій підсудного.

У вищевказаних доказових матеріалах детально зафіксовані фактичні дані відносно обставин вчинення обвинуваченим інкримінованих йому у вину кримінальних правопорушень.

При оформленні цих доказів не було допущено істотного порушення прав та свобод обвинуваченого та інших осіб, а інформація, яка в них міститься не дає суду правових підстав для висновку сумніватися у її правдивості.

Показання підсудного ОСОБА_5 на відсутність умислу на викрадення телефону ОСОБА_8 , на намагання повернути його добровільно, неможливість повернути з різних причин, суд не приймає, оскільки вони не переконливі і не логічні.

Суд не бере до уваги показання підсудного щодо не вчинення ним інкримінованого злочину стосовно потерпілого ОСОБА_4 і сприймає їх як спосіб захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення та уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину. Його позиція з мотивів непричетності до вчинення крадіжки майна потерпілого ОСОБА_4 спростовується зібраними та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями потерпілого та свідка, які не суперечать одні одним, іншими доказами у справі, зокрема, протоколом пред`явлення особи для впізнання, в ході яких свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_5 як особу, що знаходився на території автосервісу, а в подальшому викрала гаманець з автомобіля «Рено Трафік», оглянутим відеозаписом. Підстав у свідка, котрого попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, обмовляти підсудного судом не встановлено. Підсудний, заперечуючи свою вину на підтвердження невинуватості повідомив, що знаходився в період вчинення інкримінованого правопорушення (05 березня 2015) в с.Солонка, де ремонтував автомобіль, однак суд не приймає таке до уваги, з огляду на дані, отримані в результаті тимчасового доступу до інформації про вхідні-вихідні з`єднання абонента мобільного зв`язку ОСОБА_5 НОМЕР_5 , з яких вбачається, що під час з`єднання 05.03.2015 телефон фіксувався різними базовими станціями: до 18 год. - АДРЕСА_2 , з 18:35 год. базова станція - АДРЕСА_3 , яка покриває територію, де розташована АДРЕСА_4 , де був скоєний злочин. Тому доводи ОСОБА_5 про його непричетність до крадіжки майна ОСОБА_4 жодним чином не підтверджені, є голослівними та спростовуються доказами, наданими стороною обвинувачення, а. невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як спосіб захисту і можливість уникнути від відповідальності.

Таким чином, в процесі розгляду справи суд при всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу та в їх сукупності з точки зору достатності і взаємозв`язку, дійшов до переконання про наявність в діяннях ОСОБА_5 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Кваліфікація дій підсудного за ч.1 ст.185 КК України є правильною, оскільки ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Крім того, дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які віднесені законодавцем до середньої тяжкості, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, неодружений, не працює, відсутність відомостей про те, що займається суспільно-корисною працею і має осіб на утриманні, не судимий, не перебуває на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_8 .

Враховуючи наведене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з огляду на відсутність претензій будь-якого характеру з боку потерпілих, які просять не карати підсудного суворо, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, застосувавши при визначенні остаточного покарання принцип поглинення менш суворого більш суворим. Також суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування призначеного покарання і звільнення його від відбування такого, надавши іспитовий строк тривалістю в один рік, який буде для нього оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України. Цивільні позов не заявлено.
Процесуальні витрати покласти на ОСОБА_5 і стягнути з нього на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 491 грн. 04 коп. (а.с.118).
Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання:
за ч.1 ст.185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;
за ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, протягом якого він не вчинить нового злочину та належно виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 2, 3, 4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично у визначені дні з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію, без її відома не змінювати місце фактичного проживання та не виїжджати за межі України.

Тривалість іспитового строку ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази у справі, а саме: диск з відеозаписом, що долучений до матеріалів кримінального провадження, диск СД «Акцент» з роздруківками - залишити при справі (а.с.45,46), мобільний телефон марки «Нокія 220», який знаходиться на зберіганні у потерпілого повернути ОСОБА_8 (а.с.111).
Стягнути засудженого ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 491 грн. 04 коп.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.
Апеляційна скарга на вирок подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: