Справа № 10-333/11 23.12.2011 26.12.2011 29.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10- 333/2011 року Головуючий суду 1 інстанції
Категорія: запобіжний захід суддя: Дірко І.І.
Доповідач апеляційного суду:
суддя: Кваша С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Дзюби Ф.С.

суддів: Івченко О.М., Кваші С.В.

за участю прокурора: Бабенко Н.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали за апеляцією помічника прокурора Центрального району м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2011 року, якою відмовлено в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, який працює водієм «Примавтотранс», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 раніше судимого:

- 03.03.2004 року Суворовським районним судом Одеської області за ст.309 ч.1 КК України з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 03.08.2005 року Суворовським районним судом Одеської області за ст.185 ч.1, ст.71 КК України з застосуванням ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки;є

- 23.02.2006 року Суворовським районним судом Одеської області за ст.309 ч.2, ст.71 КК України до 2 років 1 місяцю позбавлення волі. Звільнився 15.08.2007 року умовно-достроково на 4 місяця 15 днів.

Згідно подання слідчого Мурашко С.В. обвинувачується в тому, що 28.10.2011 року близько 16.10год. реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вступив в злочинний умисел з ОСОБА_2, знаходячись на ринку «Україна» по вул. Комсомольської в м. Миколаєві, шляхом вільного доступу відкрито викрали майно ОСОБА_3 на загальну суму 8050 грн. Після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

01.11.2011 року було порушено кримінальну справу по факту відкритого викрадення майна ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

03.12.2011 року ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст.115 КПК України.

Обґрунтовуючи обрання міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_1, слідчий послався на те, що той обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працює, проживає в іншому місті, а тому на думку слідчого може продовжити злочинну діяльність, переховуватись від слідства та суду.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд мотивував своє рішення тим, що слідчим не надано достатніх даних щодо наміру ОСОБА_1 ухилятися від слідства та суду, продовжити злочинну діяльність. Разом з тим суд врахував дані про особу ОСОБА_1, який має постійне місце проживання та роботи, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, постійно зявляється в м. Миколаїв для проведення слідчих дій і дійшов висновку, що більш мяка міра запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

В апеляції прокурор просить постанову суду скасувати та повернути подання на новий судовий розгляд.

Посилається на неврахування судом судимостей ОСОБА_1, що свідчить про те, що він не довів свого виправлення та продовжує вчиняти нові злочини, тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_1, а також даних про особу ОСОБА_1, який іногороднім жителем.

Зазначене на думку апелянта є достатніми даними вважати, що ОСОБА_1, залишаючись на волі, може ухилитися від слідства та суду і продовжити злочинну діяльність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляції, вивчивши матеріали кримінальної справи та провадження суду, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту, суд належним чином не мотивував прийняте рішення, пославшись лише на дані про особу обвинуваченого, які на думку суду є позитивними.

Але лише ці обставини не можуть свідчити про законність та обгрунтованність прийнятого судом рішення.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства постанова про відмову в обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді взяття під варту повинна містити обґрунтування такого рішення та мотиви, з яких суд не погодився з доводами, викладеними в поданні або висловленими під час його розгляду особою, у провадженні якої перебуває справа, чи прокурором.

Проте, незважаючи на зазначені розяснення та вимоги ст. ст. 148, 150, 155 КПК України, суд не достатньо зясував обставини, з якими закон повязує можливість обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту, не достатньо врахував при прийнятті рішення ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та злочинів повязаних з незаконним обігом наркотичних речовин, що судом взагалі не враховано і що може свідчити про продовження злочинної діяльності та ухиляння від слідства обвинуваченим ОСОБА_1

Не наведено у рішенні, чому суд не погоджується з думкою слідчого про те, що обвинувачений буде мати можливість продовжити злочинну діяльність та ухилитися від слідства.

За таких підстав постанова суду підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд, під час якого слід усунути вказані недоліки та прийняти рішення у відповідності до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію помічника прокурора Центрального району м. Миколаєва задовольнити.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2011 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд до того ж суду, але в іншому складі суду.

Головуючий:

Судді: