Справа №11-166/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Лугового М.Г.

суддів: Забари І.К., Крамаренка В.І.

з участю прокурора - Лавруся В.О.

адвоката ОСОБА_2

виправданого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_4 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Конотоп, Сумської області, вул. Осипенко, 17, раніше не судимий, виправданий за ст. 356 КК України у зв'язку з відсутністю складу злочину.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення 10 000 грн. моральної шкоди залишено без розгляду,

ВСТАНОВИЛА:

За скаргою приватного обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачувався у вчиненні злочину за наступних обставин.

1 грудня 2003 року між акціонерним товариством закритого типу «Науково-виробнича торгово-комерційна фірма «Інтерс» та Сумською торгово-промисловою палатою був укладений договір суборенди нежитлового приміщення по просп.Миру,85 в м. Конотоп. 05.06.2006 року Харківським апеляційним господарським судом у справі за позовом АТЗТ «НВТКФ «Інтерс» було постановлено рішення про зобов'язання Сумської ТПП звільнити приміщення по просп. Миру, 87 в м. Конотоп, на підставі чого 5 червня 2006 року господарським судом Сумської області був виданий відповідний наказ. Те, що Сумська ТПП фактично займала приміщення в будинку № 85, а не в № 87 по просп. Миру, як це було вказано в рішенні суду, зробило неможливим виконання рішення без внесення до нього виправлень. Незважаючи на це, директор АТЗТ «НВТКФ «Інтерс» ОСОБА_3, достовірно знаючи, за якою саме адресою знаходиться орендоване приміщення, не оспорив рішення суду у встановленому законом порядку, не дочекався виконання рішення суду відділом ДВС, як це передбачено діючим законодавством, самовільно видав наказ про вивезення майна Сумської торгово-промислової палати з приміщення АТЗТ «НВТКФ «Інтерс», розташованого по просп. Миру, 85, та про недопущення працівників палати до цього приміщення, виставивши охорону з числа своїх працівників, після чого самовільно вивіз майно Сумської ТПП до ВАТ «Конотопське ВКУ», що знаходиться по вул.СумськійДб в м. Конотоп, самовільно звільнив приміщення, яке займала торгово-промислова палата, не допустив працівників останньої, чим зірвав їх роботу. При цьому протиправні дії ОСОБА_3 були направлені на самовільне виконання рішення суду щодо звільнення нежитлового приміщення, яке орендувала Сумська торгово-промислова палата, він достовірно розумів, що такими діями ТПП заподіюється істотна шкода, зривається нормальна робота установи, завдані палаті збитки склали 20053,10 грн., також особисто ОСОБА_4 заподіяна моральна шкода в розмірі 10000 грн.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність виправдати ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

В поданій апеляції потерпілий ОСОБА_4, посилаючись на однобічність і неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування судом кримінального закону, просить вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області скасувати та винести постанову про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. При цьому мотивує свої вимоги тим, що судом не були належним чином досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, отримані під час її розслідування органами досудового слідства, при постановленні вироку не взято до уваги показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вказують на вчинення ОСОБА_3 дій щодо самовільного вивезення майна торгово-промислової групи, а також судом у вироку не зазначено, чому взято до уваги одні докази і відкинуто інші, суд не врахувавши висновок судової економічної експертизи щодо розміру збитків, висновок про відсутність вказаних збитків побудував на показаннях свідка ОСОБА_7, який є зацікавленою особою. Крім того, вказуючи, що оскільки об'єктивна сторона самоправства полягає у самовільному, всупереч установленому законом порядку, вчиненні будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, не має значення чи було у винного право (дійсне чи уявне), навіть за наявності рішень уповноважених органів права особи мають бути реалізовані у встановленому законом порядку. Тому, оскільки вважає, що протиправними діями ОСОБА_3 було завдано матеріальних збитків та підірвано ділову репутацію Сумської ТПП, та завдано моральну шкоду йому особисто, ОСОБА_4, не заперечуючи проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, вважає, що реабілітуючі обставини для цього відсутні.

Вислухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_4 на підтримку поданої апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія судів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Викладені у вироку висновки суду, щодо відсутності складу злочину в діях ОСОБА_3, підтверджені зібраними у справі та перевіреними судом у судовому засіданні доказами.

Так, як в самій скарзі приватного обвинувачення, так і вході судового розгляду справи ОСОБА_4 зазначав, що самоправство ОСОБА_3 вчинив як службова особа -директор АТЗТ "НВТКФ "Інтерс" - являючись керівником зазначеної фірми, видав наказ про вивезення майна Сумської торгово-промислової палати з приміщення АТЗТ "Інтерс" по проспекту Миру, 85 в м. Конотоп та недопущення працівників СТПП в нежитлове приміщення за вказаною адресою, виставивши охорону з числа працівників АТЗТ "Інтерс", самовільно вивіз майно СТПП із зазначеного приміщення, зірвавши тим самим роботу представництва Сумської ТПП.

Суд же першої інстанції у своєму вироку цілком обґрунтовано зазначив, що суб'єктом самоправства може бути виключно приватна особа, яка досягла 16-річного віку, а оскільки ОСОБА_3 діяв як службова особа, то він не може бути суб'єктом злочину, передбаченого ст. 356 КК України і саме тому в його діях відсутній склад зазначеного злочину.

Таким чином доводи апеляції ОСОБА_4 щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм кримінального закону є безпідставними.

Що стосується доводів апеляції ОСОБА_4 про однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, то вони також є надуманими і не заслуговують на увагу. При цьому відповідно до вказівок, викладених у п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року із відповідними змінами "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", скасування виправдувального вироку у зв'язку

з порушеннями кримінально-процесуального закону може мати місце лише в тому випадку, якщо ці порушення перешкоджали чи могли перешкодити суду об'єктивно, повно та всебічно розглянути справу і винести законний та обґрунтований вирок. Маючи на увазі, що скасування виправдувального вироку погіршує становище виправданого, судам апеляційної та касаційної інстанцій не допускати випадків скасування виправдувальних вироків із формальних підстав, що не є безумовними для прийняття такого рішення.

При таких обставинах колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування виправдувального вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_3

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 362, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2010 року відносно ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляцію ОСОБА_4 - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_1 ОСОБА_9