йСправа № 304/406/15-к Провадження № 1-кп/304/57/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2015 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000019 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубриничі Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого:

- 02 лютого 1995 року вироком Бахчисарайського районного суду АР Крим за ст. 196-1 ч. 1, ст. 229-6 ч. 1, ст. 42 КК України 1960 року до 2 (двох) років позбавлення волі;

- 26 квітня 1999 року вироком Бахчисарайського районного суду АР Крим за ст. 229-6 ч. 3 КК України 1960 року до 5 (п`яти) років 6 місяців позбавлення волі;

- 05 квітня 2005 року вироком Бахчисарайського районного суду АР Крим за ст. ст. 70, 263 ч. 1, 395 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням згідно ст.96 КК України примусового лікування від алкоголізму. 03 квітня 2007 року постановою Перевальського районного суду Луганської області на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий строк 9 (дев`ять) місяців 29 днів;

- 17 липня 2007 року вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. ст. 70 ч. 1, 263 ч. 1, 309 ч. 1 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бахчисарайського районного суду АР Крим та остаточно призначено 2 (два) роки 6 місяців позбавлення волі;

- 12 квітня 2010 року вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. ст. 70 ч. 1, 185 ч. 2, 309 ч. 2 КК України до 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі;

- 15 листопада 2010 року вироком Бахчисарайського районного суду АР Крим за ст. ст. 70 ч. 4, 395 КК України до 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі;

- 04 вересня 2012 року вироком Казатинського районного суду Вінницької області ст. 15 ч. 2 ст. 199 ч. 1, ст.190 ч. 2 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі;

- 27 листопада 2012 року вироком Вінницького районного суду за ст. ст. 70 ч. 4, 309 ч. 2 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Казатинського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2012 року та остаточно призначено 3 (три) роки 1 місяць позбавлення волі;

- 20 березня 2013 року вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області за ст. 190 ч. 2 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за вироком Вінницького районного суду від 27 листопада 2012 року остаточно призначено 3 (три) роки 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи 08 червня 2012 року звільнений із Солонянської виправної колонії № 21 УДПтСУ у Дніпропетровській області, з метою ухилення від адміністративного нагляду, встановленого постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2012 року з обмеженням заборони виходу з будинку (квартири) з 22.00 год. до 05.00 год.; з`являтися в органи внутрішніх справ за місцем свого проживання для реєстрації три рази на місяць; заборони перебувати у закладах, в яких продаються алкогольні напої на розлив, до обраного ним місця проживання в АДРЕСА_2 не прибув, чим порушив правила адміністративного нагляду, за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 395 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 02 червня 2012 року він був звільнений із Солонянської виправної колонії № 21, де відбував покарання. До обраного ним після звільнення місця проживання в селі Дубриничі Перечинського району і для реєстрації до райвідділу міліції не прибув, оскільки вийшов з поїзда в іншому місці. Там згодом вчинив новий злочин, за який зараз відбуває покарання.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ст. 395 КК України, як порушення правил адміністративного нагляду, тобто неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_4 за місцем відбуття покарання характеризується посередньо.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, обвинуваченому ОСОБА_4 для його виправлення і попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у виді арешту в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує те, що даний злочин вчинено ним до постановлення вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2013 року, а тому призначатиме йому покарання за правилами, передбаченими ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 04 вересня 2012 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368 КПК України, с у д, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за даним вироком більш суворим, що призначене за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2013 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 04 вересня 2012 року.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1