Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_10,
суддів:ОСОБА_9 і ОСОБА_8,
за участю прокурора ОСОБА_11,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 4 грудня 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 9 квітня 2014 року щодо нього,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2013 року засуджено

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що судимості не мав,

за ч. 3 ст. 187 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років і 6 місяців з конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 9 квітня 2014 року вирок щодо ОСОБА_5 змінено. ОСОБА_5 помʼякшено призначене йому покарання за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі.

В решті вирок залишено без зміни.

Зазначеним вироком засуджено ОСОБА_6, судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржено.

ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він у ніч з 14 на 15 липня 2009 року, в стані алкогольного спʼяніння, за попередньою змовою з іншою особою, засудженою цим вироком, з проникненням у домоволодіння по АДРЕСА_1 належне ОСОБА_7, із застосуванням до неї насильства небезпечного для життя і здоровʼя - утримуючи руками за її шию, перекриваючи дихання подушкою, утримуючи за ноги з метою подолання її спротиву, заволодів її коштами в сумі 7 600 доларів США, що на момент вчинення злочину складало 57 960 грн. 64 коп.

В касаційній скарзі ОСОБА_5 посилаючись на невідповідність призначеного йому покарання тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, внаслідок суворості, просить змінити судові рішення та звільнити його від відбування призначеного йому покарання на підставі ст. 75 КК України. Обґрунтовуючи скаргу твердить про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій всіх обставин, що помʼякшують йому покарання й про безпідставність призначення йому такого без застосування ст. 69 КК України.

Зокрема, вважає, що за обставини, які помʼякшують йому покарання, слід було б урахувати думку потерпілої щодо призначення йому покарання, відсутність претензій з її боку, відшкодування ним потерпілій як матеріальної шкоди в повному обсязі так і моральної шкоди, його щире каяття. Крім того, засуджений вважає, що зазначене, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, давали судам можливість призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та з встановленням йому іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка вважала судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, є законним та в касаційній скарзі не заперечується. Дії засудженого за ч. 3 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено процесуальних порушень при дослідженні й оцінці наведених у вироку доказів, які ставили б під сумнів правильність висновку суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку злочину.

Твердження засудженого у касаційній скарзі про те, що суд призначив йому надмірно суворе покарання не врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, а також обставини, що пом'якшують покарання, є безпідставними.

Призначене засудженому апеляційним судом покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. При його обранні, окрім врахованих місцевим судом особи винного, зокрема його характеристик, ступеню тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, обставин справи, апеляційний суд зважив на позитивні характеристики ОСОБА_5, відсутність у нього судимостей, урахував обставини, що пом'якшують покарання, зокрема думку потерпілої щодо призначення йому покарання, відшкодування ним потерпілій заподіяної злочином шкоди, та знайшов за необхідне пом'якшити призначене засудженому покарання до мінімальної його межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 187 КК України.

Призначене ОСОБА_5 покарання не можна визнати надто суворим, про що зазначає у скарзі засуджений.

Крім того, урахувавши об'єктивні обставини справи, апеляційний суд не встановив наявність підстав для призначення засудженому покарання на підставі ст. 69 КК України зі звільненням останнього від його відбування із застосуванням вимог ст. 75 КК України. Рішення апеляційного суду з цього питання є обґрунтованим та належно мотивованим.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням апеляційного суду та не вбачає підстав для призначення ОСОБА_5 покарання нижчого від найнижчої межі, встановленій у санкції ч. 3 ст. 187 КК України та для звільнення засудженого від його відбування з випробуванням.

За таких обставин, касаційна скарга засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 394, ст. 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 9 квітня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_9 ОСОБА_8