І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
суддів
Канигіної Г.В., Кривенди
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 27 березня 2008 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду
Полтавської області від 21 листопада 2007 року щодо нього.
Вироком Полтавського районного суду
Полтавської області від 12 вересня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження, громадянина України, уродженця с. Шмиглі
Полтавської області, мешканця с. Гора Полтавського району Полтавської області,
раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на
два роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 658,06 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 20 000
гривень - моральної шкоди.

Вироком апеляційного суду
Полтавської області від 21 листопада 2007 року вирок місцевого суду в частині
призначення ОСОБА_1 покарання скасовано та призначено йому покарання за ч. 1
ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на п'ять років.

У решті вирок місцевого суду щодо
ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано у
тому, що він 1 травня 2007
року, приблизно о 12-й годині, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, у
АДРЕСА_1, на ґрунті неприязних стосунків та раптово виниклого конфлікту умисно
завдав удару кулаком в область лівого підребер'я своїй колишній дружині ОСОБА_2,
спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 просить пом'якшити призначене йому покарання із застосуванням ст. 69 КК
України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду
України, думку прокурора, який просив залишити касаційну скаргу без задоволення,
а судове рішення щодо засудженого - без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню
не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку злочину
ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у
судовому засіданні, належно оцінених судом, і є обґрунтованим. Цей висновок, зокрема,
ґрунтується на фактичних даних, встановлених показаннями засудженого ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, протоколом очної ставки між потерпілою і засудженим, висновком
судово-медичної експертизи від 7 травня 2007 року № 1129, висновками експерта від
25 червня 2007 року № 1393, 1477.

Кваліфікація
дій засудженого за ч. 1 ст. 121 КК України є правильною.

Що стосується доводів скарги про
надмірну суворість призначеного апеляційним судом ОСОБА_1 покарання, то вони,
на думку колегії суддів, є
безпідставними.

Апеляційний суд дійшов правильного
висновку про те, що суд першої інстанції без достатніх на те підстав застосував
ст. 69 КК України і призначив ОСОБА_1 основне покарання нижче від найнижчої
межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 289 КК України.

Належним чином умотивувавши своє рішення, суд апеляційної інстанції
призначив ОСОБА_1 мінімальне покарання, передбачене у санкції ч.1 ст. 121 КК
України.

На думку колегії суддів, призначене
ОСОБА_1 апеляційним судом покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є
необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових
злочинів.

Передбачених ст. 398 КПК України
підстав для скасування або зміни вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_1 колегія
суддів не вбачає.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 395, 396
КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного
Суду України,

у х в а л и л а :

касаційну скаргу засудженого
ОСОБА_1залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду Полтавської області
від 21 листопада 2007 року щодо нього - без зміни.

Судді:

Коновалов В.М. Канигіна Г.В. Кривенда О.В.