АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1160/15 Справа № 175/1724/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційними скаргами старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року.

Даною ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, повернутий прокурору. Також, цією ухвалою ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді застави.

В апеляційних скаргах:
· прокурор вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Просить ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт направити до Дніпропетровського районного суду на новий підготовчий судовий розгляд. При цьому прокурор вказує на те, що процесуальний статус особи встановлюється не зазначенням статусу в процесуальному документі, а стадією кримінального процесу, так як відповідно до ч.2 ст.42 КПК України обвинуваченим(підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 КПК України. На думку прокурора, законодавець використовує терміни «обвинувачений» та «підсудний», як синоніми і таким чином можна зробити висновок, що особа набуває статусу обвинуваченого не з моменту отримання обвинувального акту, а з моменту направлення такого обвинувального акту до суду.

Крім того, на думку прокурора висновки суду про те, що в обвинувальному акті взагалі не зазначені норми податкового законодавства України, якими закріплюється система оподаткування в Україні і до яких загальнодержавних чи місцевих податків, входять податок на додану вартість та фіксований сільськогосподарський податок, суперечать вимогам КПК України, так як вимоги п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 додержано, в обвинуваченні містяться посилання на норми податкового законодавства(статті Податкового кодексу України), які, як встановлено на думку прокурора, на досудовому розслідуванні, були порушені ОСОБА_8 під час фінансово-господарської діяльності на посаді директора ТОВ «Агроперспектива» (стор.2,3,4,8,10 обвинувального акту.

Прокурор також вважає, що фактичні обставини правопорушення наведені, в тому числі суб`єктивна та об`єктивна сторони злочину, передбаченого ст.ст.212,366 КПК України, розмір завданої шкоди, а також правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Що стосується відсутності в реєстрі матеріалів досудового розслідування всіх процесуальних дій, то на думку прокурора, відповідно до п.3ч.3 ст.314 КПК України суд має повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Вказана норма не містить посилання на відповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК б як підставу для повернення обвинувального акту прокурору.

Прокурор також не погоджується з висновком суду про те, що до обвинувального акту не додано розписку, або інший документ, що підтверджує отримання цивільним співвідповідачем ТОВ «Агроперспектива» копії цивільного позову, оскільки до обвинувального акту долучено розписку про отримання ОСОБА_8 , який є обвинуваченим та представником цивільного відповідача одночасно в силу займаної посади та покладених на нього посадових обов`язків, копії позовної заяви. Вважає, що позов у кримінальному провадженні заявлений прокурором у повній відповідності до положень кримінального процесуального законодавства України, в позовній заяві зазначений орган, який уповноваженій державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах,тобто відповідний орган державної податкової служби, позовна заява оформлена відповідно до вимог ч.4 ст.128 КПК України та підписана прокурором, а тому норми КПК України при подачі позовної заяви прокурором не порушені.

· адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 не згоден з тою обставиною, що суд першої інстанції вважає запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді застави продовженим, оскільки слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська при зміні запобіжного заходу ОСОБА_8 , в своїй ухвалі від 03.02.2015р. чітко визначив кінцеву дату строку дії ухвали - 24 березня 2015р. Станом на 06 травня 2015р. запобіжний захід у вигляді застави стосовно ОСОБА_8 не діяв, а відтак він не міг бути продовжений судом при підготовчому судовому засіданні, оскільки статтею 203 КПК України чітко передбачено, що всі ухвали про застосування запобіжного заходу втрачають чинність одразу після закінчення строку їхньої дії. Вважає,що суд мав право за клопотанням сторони обвинувачення обрати запобіжний захід, а не вважати його продовженим. При цьому звертає увагу на те, що сторона обвинувачення не зверталась до суду в підготовчому судовому засіданні з клопотанням обрати будь-який запобіжний захід ОСОБА_8 , а також на практику Європейського суду з прав людини, а саме на справу «Чанєв проти України» (заява №46193/13 від 0901.2015 року, де Европейський суд з прав людини за аналогічною ситуацією визнав факт порушення Конвенції та протоколів до неї і передбачив потерпілій стороні справедливу сатисфакцію у вигляді 4500 євро відшкодування моральної шкоди за час перебування ОСОБА_9 під вартою без рішення суду.

Просить скасувати ухвалу суду частково, а саме, щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді застави. В іншій частині просить ухвалу суду залишити без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, так як на його думку обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст.338 КПК України, оскільки закон дозволяє змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акту, а виключно для зміни правової кваліфікації або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд зазначив, обвинувальний акт має містити відомості кожного обвинуваченого. В обвинувальному акті від 20.03.2015 року наводяться відомості відносно підозрюваного ОСОБА_8 , тобто сторона обвинувачення чомусь наполягає саме на статусі підозрюваного, а не обвинуваченого, як передбачено законодавством.

В обвинувальному акті взагалі не зазначені норми податкового законодавства України, якими закріплюється системи оподаткування в Україні і до яких загальнодержавних чи місцевих податків,- входять податок на додану вартість та фіксований сільськогосподарський податок.

Також, реєстр матеріалів досудового розслідування складений слідчим в порушення вимог ст.ст.109, 110 КПК України, оскільки він не відображає повних відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування, а в перелічених у реєстрі процесуальних рішеннях відсутні необхідні дані

Окрім цього, прокурором пред`явлено цивільний позов до ТОВ «Агроперспектива» та ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди, проте всупереч п.4 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту не додано розписку або інший документ, що підтверджує отримання цивільним співвідповідачем ТОВ «Агроперспектива» копії цивільного позову.

Із долученого до обвинувального акта цивільного позову вбачається, що на досудовому слідстві прокурором заявлено позов (без дати) в інтересах держави в особі Дніпропетровської ОДПІ ГУМ у Дніпропетровській області, однак відомості щодо визнання територіального органу ДПІ цивільним позивачем і його представника реєстр матеріалів досудового розслідування не містить. Також відсутні дані про відкриття цивільному позивачу матеріалів кримінального провадження у відповідності до ч.8 ст.290 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, який її подав, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника, які просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора залишити без змін з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд в підготовчому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

На думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов обгрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, згідно якої визначаються вимоги, які ставляться до обвинувального акту.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення та сформульоване обвинувачення.

Крім того, ч.4 ст.291 КПК України визначається вичерпний перелік документів, які мають додаватися до обвинувального акту, копії цивільного позову та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Суд також обґрунтовано вказав на порушення органом досудового розслідування вимог ст.109 КПК України, оскільки в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, слідчим не зазначені норми податкового законодавства, якими закріплюється система оподаткування в Україні і до яких загальнодержавних чи місцевих податків входять податок на додану вартість та фіксований сільськогосподарський податок.

Оскільки єдиним законом в Україні, яким охоплюються зазначені в ст.212 КК України норми, є Податковий Кодекс України, тобто ст.212 КК України є бланкетною, оскільки відсилає до податкового законодавства, що не є кримінальним законом, посилання суду на те, що в обвинувальному акті взагалі не зазначені норми податкового законодавства України, якими закріплюється системи оподаткування в Україні і до яких загальнодержавних чи місцевих податків,- входять податок на додану вартість та фіксований сільськогосподарський податок, є слушними, оскільки обвинувальний акт дійсно не містить норм податкового законодавства.

В додатках до обвинувального акту долучені розписки про отримання захисником ОСОБА_7 , а також обвинуваченим копій обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову, при цьому відсутні дані, які підтверджують засоби з ними зв`язку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно та законно прийшов до висновку про наявність підстав до повернення обвинувального акту прокурору для приведення його у відповідність згідно з вимогами ст. 291 КПК України.

В ході досудового розслідування, прокурору слід звернути увагу і вжити заходів до усунення й інших недоліків, про які зазначив суд в своїй ухвалі, зокрема щодо цивільного позову.

Разом з тим, статтею 203 КПК України передбачено, що всі ухвали про застосування запобіжного заходу втрачають чинність одразу після закінчення строку їхньої дії.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого… За відсутністю зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2015 року було визначено кінцеву дату строку дії ухвали 24 березня 2015 року, суд не міг продовжити запобіжний захід у виді застави, так як станом на 06 травня 2015 року вказаний запобіжний захід вже не діяв(а.с.115).

З урахуванням викладеного, а також враховуючи, що судом при продовженні запобіжного заходу були суттєво порушені вимоги кримінально-процесуального закону, вказане безумовно тягне за собою скасування ухвали в частині продовження запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України 2012 року, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 змінити.

Скасувати рішення суду про продовження запобіжного заходу у вигляді застави.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, набуває чинності з моменту оголошення.

Судді: