Справа № 127/132/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000281 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Красна Поляна Адлерського району Краснодарського краю Росії, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, працюючої медичною сестрою Військово-медичного клінічного центру Центрального Регіону, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
17.01.2014 року до Вінницького міського відділу міліції звернулась ОСОБА_4 з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Дана заява була внесена до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000319.
17.01.2014 року до початку допиту в якості потерпілої ОСОБА_4 було роз`яснено її права та обов`язки, попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, про що вона власноручно розписалася. Під час надання показань потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що вона зможе впізнати особу, яка вчинила відносно неї злочин.
05.02.2014 року ОСОБА_4 , будучі попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань під час слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання, вказала на особу під № 1, як на ту, що вчинила відносно неї злочин. Вказаною особою був ОСОБА_5
22.04.2014 року, під час судового розгляду під головуванням судді ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , будучи знову попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, повідомила, що впізнає обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу, яка скоїла відносно неї злочин, та надала показання, щодо обставин скоєного злочину.
22.05.2014 року ОСОБА_4 , з метою виправдання ОСОБА_5 у скоєнні відносно неї кримінального правопорушення, звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про те, що 17.01.2014 року злочин відносно неї вчинив не ОСОБА_5 , а інша особа.
02.06.2014 року під час судового розгляду під головуванням судді ОСОБА_6 кримінального провадженню № 0000319 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, при допиті її як потерпілої, змінила свої показання, та вказала, що злочин щодо неї вчинив не ОСОБА_5 .
Разом з тим, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст.186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набув законної сили.
Показання потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_4 мали важливе значення для правильного вирішення справи. Однак, ОСОБА_4 умисно перекрутила всі факти та дала завідомо неправдиві показання в суді.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину при зазначених вище обставинах не визнала, суду пояснила наступне. На досудовому слідстві вона дійсно впізнавала особу, яка скоїла відносно неї злочин. На слідчій дії пред`явлення особи для впізнання, працівники міліції її запевнили, що серед осіб, яких представлено на впізнання, є нападник, саме тому вона вказала на ОСОБА_5 . Насправді вона бачила грабіжника лише раз, запам`ятати його не змогла, вона дуже сумнівалася, однак працівники міліції її вмовили. На судових засіданнях вона не вказувала, що ОСОБА_5 скоїв відносно неї злочин, оскільки вона не була впевнена, що це був саме він.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив наступне. Він не пам`ятає коли це було, йому подзвонив ОСОБА_5 та попросив підвезти його до АЗС. Коли вони зустрілися, ОСОБА_5 дав йому банківські картки, він пішов до банкомату, не пам`ятає якого банку, зняв гроші приблизно 12000 грн. та передав їх ОСОБА_5 . Про те, що ОСОБА_5 скоїв пограбування він не знав.

В судовому засіданні були досліджені докази, надані сторонами, які підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину, а саме:

Копія вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2014 р., яким ОСОБА_5 засуджено за пограбування ОСОБА_4 17.01.2014 р. З вказаного вироку вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_4 , повідомляючи про обставини скоєння злочину зазначила, що вона на впізнанні особи, що вчинила відносно неї злочин впізнала ОСОБА_5 по статурі, виразу обличчя та очам, також повідомила, що особа, яка зняла гроші з її карток її не грабувала. В подальшому під час повторного допиту в суді ОСОБА_4 змінила свої показання та повідомила, що ОСОБА_5 не є особою, яка її пограбувала, оскільки грабіжник був вищий зростом, мав інший голос. Під час проведення слідчої дії вона не стовідсотково впізнала грабіжника та хвилювалася, ознаки, за якими вона впізнала грабіжника вона повідомила вже після проведення впізнання.

Протоколи допиту потерпілої від 17.01.2014 р. та 19.02.2014 р. З останнього вбачається, що ОСОБА_4 підтвердила, що точно впізнала особу, що вчинила відносно злочин.

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 05.02.2014 р., згідно якого ОСОБА_4 на запитання чи впізнає вона серед пред`явлених осіб, вказала, що впізнає особу під №1 ОСОБА_5 , по зовнішнім ознакам обличчя, зросту та куртці, а саме по білій смузі на спині.

Журнал судового засідання від 22.04.2014 р., з якого вбачається, що ОСОБА_4 , будучі судом попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, зазначила, що вона впізнала в ОСОБА_5 грабіжника, та зауважила, що на впізнані вона просила, щоб ОСОБА_5 одягли в ту куртку, в якій він здійснив її пограбування, оскільки в неї були сумніви, однак після того, як він одягнув куртку, вона його впізнала.

Журнал судового засідання від 02.06.2014 р.

Заява ОСОБА_4 про відмову від показань від 22.05.2014 р., з якої вбачається, що ОСОБА_4 стверджує, що ОСОБА_5 її не грабував, а це зробила зовсім інша особа, вона його обмовила.

Аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину доведена досудовим розслідуванням та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

ОСОБА_4 , змінюючи свої показання, плуталася в них. Так згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 23.10.2014 р. в судовому засіданні у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 вона зазначала, що працівники міліції її не допитували, вказуючи на особу, вона не була стовідсотково впевнена, що це грабіжник. Про ознаки, за якими вона впізнала грабіжника вона повідомила після проведення слідчої дії. Під час розгляду кримінального провадження відносно неї вона стверджувала, що в тому, що перед нею грабіжник, її переконали працівники міліції.

Суд вважає, що в такий спосіб ОСОБА_4 намагається ввести суд в оману з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Адже в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 05.02.2014 р. зазначено, що ОСОБА_4 впізнала особу під №1 ОСОБА_5 по зовнішнім ознакам обличчя, зросту та куртці. При цьому вказана слідча дія проводилася в присутності двох понятих, які підписали вказаний протокол на кожній сторінці, також свій підпис на кожній сторінці поставила й ОСОБА_4 , що свідчить про те, що відомості про ознаки, за якими вона впізнала особу, нею були вказані під час слідчої дії, а не після неї, ці відомості були занесені в протокол та засвідчені всіма присутніми під час проведення впізнання. Вказане також підтверджується фото таблицею до протоколу, де на фото видно, як ОСОБА_4 пальцем вказала на особу. Жодний із присутніх тоді не вказував, що працівники міліції переконували ОСОБА_4 в тому, що серед пред`явлених їй для впізнання осіб, є грабіжник. Її дії були абсолютно самостійними.

Заяву про відмову від показань вона написала 22.05.2014 р., тобто більше ніж через три місяці після проведення впізнання особи. При цьому ОСОБА_4 зазначила в своїй заяві, що вона добре роздивилася особу, впевнилася, що вона помилилася, пояснила також, що на момент проведення слідчої дії в неї був складний психологічний стан, пов`язаний зі скоєнням відносно неї злочину.

Такі показання обвинуваченої суд вважає нещирими, оскільки впізнання проводилося не одразу після скоєння злочину, а майже через два тижні, при цьому психологічний стан ОСОБА_4 дозволив їй взяти участь у слідчій дії, ніяких сумнівів вона не висловлювала, хоча за наявності таких сумнівів ніщо їй не заважало їх висловити. Крім того після вказаної слідчої дії ОСОБА_4 19.02.2014 р. під час допиту в якості потерпілої підтвердила, що вона точно впізнала особу, що її пограбувала, знову вказала, за якими ознаками вона впізнала грабіжника, не лише не висловила жодного сумніву, але й зазначила, що вона повністю впевнена, що особа, яку вона впізнала, скоїла її пограбування 17.01.2014 р.

Дії ОСОБА_4 досудовим слідством вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиве показання потерпілого.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що обтяжують та пом`якшують її покарання.

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_4 раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних не надходило.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства, тому їй слід призначити покарання у виді обмеження волі та звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Речові докази слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України та ст. 65 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України та призначити їй покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази, а саме диски з відео та аудіо записами, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: