Справа № 466/4282/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження ( №0001621 від 02.06.2014 року) з обвинувальним актом та угодою про примирення відносно обвинуваченої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, незаміжньої, без освіти, не працюючої, раніше неодноразово судимої, востаннє 01.04.2011 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. ст. 70 КК України до покарання терміном 3 роки 3 місяці позбавлення волі, проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :

Обвинувачена ОСОБА_4 , будучи раніше судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, 01 червня 2014 року перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, та переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у вітальні вищевказаної квартири, повторно,таємно викрала з тумбочки мобільний телефон марки «Sumsung» E 2121, чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 120 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_2 вартістю 25 гривень, на рахунку грошей не було, також в мобільному телефоні знаходилась карта пам`яті об`ємом 2 GB, вартістю 40 гривень, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 185 гривень.

В ході досудового слідства 20 червня 2014 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 укладена угода про примирення.

Так із змісту даної угоди встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 засвідчила, що визнає неправомірність вчинення своїх дій і вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, а також щиро розкаюється у вчиненому нею кримінальному правопорушенні.

Обвинувачена ОСОБА_4 повністю відшкодувала спричинену матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 , тим самим відшкодувавши потерпілому матеріальну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_5 жодних претензій до підозрюваної ОСОБА_4 не має, від заявлення цивільного позову відмовляється.

Сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, її щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також те, що підозрювана примирилась із потерпілим, а тому дійшли згоди призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та, згідно вимог ст. 75 КК України, звільнити її від відбування покарання, призначивши іспитовий строк терміном на 1,5 роки.

Зміст ч. 1 ст. 473 КПК України: наслідком укладання та затвердження угоди про примирення є:

- для підозрюваного - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України;

- для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди сторонам, що підписали цю угоду.

Сторони свідчать без будь-яких застережень про те, що зміст угоди точно відповідає їх дійсним намірам.

У випадку невиконання чи неналежного виконання угоди про примирення, відповідно до ст. 476 КПК України, потерпілий має право упродовж строків притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримала угоду, повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та пояснила, що вона повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, який до неї буде застосовано в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечив проти затвердження угоди про примирення.

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України за ознакою таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.

З обвинувачення ОСОБА_4 слід виключити обтяжуючу відповідальність обставину як вчинення злочину повторно, оскільки дана обставина включена в обвинувачення ОСОБА_4 як кваліфікуюча ознака вчиненого злочину.

Угода про примирення між потерпілим та обвинуваченою у даному кримінальному провадженні підлягає затвердженню, з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 471 КПК України, обвинувачена в підготовчому судовому засіданні визнала себе винуватою за ч. 2 ст. 185 КК України та просила затвердити вказану угоду. Крім того, ОСОБА_4 роз`яснено вимоги ст. 473, ч. ч. 4, 5 ст. 474, 476 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд прийшов до переконання, що укладення угоди є добровільним, визначений в угоді вид покарання передбачений санкцією статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 .

Судові витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 471, 474, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Затвердити угоду про примирення від 20 червня 2014 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 засвідчила, що визнає неправомірність вчинення своїх дій і вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, щиро розкалась. Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що від заявлення цивільного позову відмовляється, оскільки матеріальних чи моральних претензій до ОСОБА_4 не має.

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

У відповідності до ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1,5 роки (один рік п`ять місяців) іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк рахувати засудженій з часу проголошення вироку.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 не обирались.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

СуддяОСОБА_1