12.01.2015 Справа № 363/5176/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді кримінальне провадження за № 0001778 щодо
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого оператором автомийки, раніше судимого вироком Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2008 року за частиною 2 статті 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, судовим слідством
ВСТАНОВИВ:
14 листопада 2014 року близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходилась в приміщенні кафе - бару «Бір Тайм», яке розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час до неї підійшов ОСОБА_5 та між ними виникла розмова, в ході якої останній попросив надати йому мобільний телефон для того, щоб зателефонувати. На пропозицію ОСОБА_5 , ОСОБА_4 дістала з кишені мобільний телефон марки «НТС Desire 700» та надала його ОСОБА_5 . Останній, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , повідомивши їй неправдиву інформацію щодо своїх подальших дій. маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, взяв у ОСОБА_4 мобільний телефон «НТС Desire 700», білого кольору, вартістю 4304,00 грн. Після цього ОСОБА_5 зробив вигляд, що комусь телефонує, однак через декілька хвилин, незаконно заволодівши вищевказаним мобільним телефоном, поїхав до м. Києва, де попросив свого знайомого ОСОБА_7 закласти мобільний телефон до ломбарду «Скарбниця», при цьому повідомивши йому, що даний мобільний телефон належить йому.
В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 завдана матеріальна шкода на загальну суму 4304,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі.
Відповідно до статті 349 КПК України, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання вини, відсутності заперечень у потерпілої, сторони обвинувачення, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, про те, що такого виду обставини їх зміст правильно зрозумілі учасниками процесу, про відсутність у них сумнівів та про добровільність їх позиції та роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати такі обставини у апеляційному порядку.
Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого, потерпілої та дослідити обліково-характеризуючі данні щодо ОСОБА_5 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у суді пояснив, що дійсно, восени 2014 року близько 22 год. 00 хв., він прийшов до кафе «Бір Тайм» у с. Нові Петрівці, де працювала потерпіла. Він попросив у неї мобільний телефон для того, щоб зателефонувати, а вона погодилась та дала йому телефон «НТС Desire 700». Він вирішив поїхав до м. Києва та закласти мобільний телефон до ломбарду «Скарбниця». Взявши телефон ОСОБА_5 приїхав до міста Київ де попросив свого знайомого закласти телефон, що належав потерпілій у ломбард. При тому, спосіб в якій він ним заволодів, товаришеві не повідомляв. Отриманими коштами розпорядися на власний розсуд.
У вчиненому розкаювався та просив його суворо не карати, зазначивши що він осягнув ганебність власної поведінки та про наявність твердого наміру жити в межах визначених законом приписів.

В свою чергу, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що ввечері 14листопада 2014 вона знаходилася на робочому місці в кафе - бар «Бір Тайм», яке розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час до неї підійшов ОСОБА_5 та попросив у неї мобільний телефон для того, щоб зателефонувати.
Вона дістала з кишені мобільний телефон марки «НТС Desire 700» та віддала його ОСОБА_5 . Однак, останній зробив вигляд, що комусь телефонує, вийшовши з магазину так до нього і не повернувся і телефон їй теж не повернув.
Пізніше, їй стало відомо, що телефон знаходиться у ломбарді у м. Києві. Претензії морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 у неї відсутні та просила не позбавляти його волі.

Таким чином, своїми діями, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_5 , вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 190 КК України.
Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Так, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_5 відноситься до злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого посередня характеристика за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

Також, відповідно до статті 66 КК України судом враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів. Судом враховано наявність на його утриманні малолітньої дитини.

Відповідно до статті 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

В той же час, обставина, яка, на думку сторони обвинувачення, мала обтяжувати покарання ОСОБА_5 , а саме вчинення злочину повторно, не може бути взята судом до уваги та має бути виключена у зв`язку із наступним.

Відповідно до частини 1 статті 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

В той же час, відповідно до частини 4 статті 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

За таких обставин, з урахуванням кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за частиною 2 статті 190 КК України саме у зв`язку із повторністю, зазначення стороною обвинувачення як обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , повторність, суперечить названим нормам кримінального закону.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_5 у вигляді штрафу, яке передбачене санкцією частини 2 статті 190 КК України, у максимальному розмірі.

На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого, судом не вбачається.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 369-375 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді штрафу у розмірі 100 мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот гривень) грн.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до статті 395 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя