У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 4 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року засуджено

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Біла Церква Київської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1, не судимого,

- за ч. 1 ст. 119 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 4 березня 2015 року вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2 засуджено за вбивство через необережність, а саме за те, що він 25 серпня 2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, у квартирі АДРЕСА_1, під час сварки з ОСОБА_3, яка переросла в бійку, намагаючись зіштовхнути з себе останнього, діючи необережно, наніс йому удар кухонним ножем, яким до цього нарізав фрукти, спричинивши ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер на місці події.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить змінити судові рішення щодо засудженого ОСОБА_2 в частині призначеного покарання та застосувати до засудженого ст. 75 КК України. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою пом'якшуючі покарання обставини, які, на думку захисника, є підставами для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності засудженого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, та правильність кваліфікації його дій не оспорюються в касаційній скарзі.

Викладені в касаційній скарзі доводи про невідповідність призначеного засудженому покарання внаслідок суворості, є необґрунтованими.

Як убачається зі змісту вироку, призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд урахував дані про особу засудженого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання. Також суд взяв до уваги те, що ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав і розкаявся в скоєному, характеризується позитивно, є пенсіонером, інвалідом 2 групи, кримінальне правопорушення вчинив у стані алкогольного сп'яніння та обрав покарання в межах передбаченого санкцією ч. 1 ст. 119 КК України. Призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав вважати покарання несправедливим внаслідок суворості, а також для звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України немає.

Слід звернути увагу, що наявність у засудженого ряду тяжких хвороб не є підставою для його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Питання звільнення засудженого від покарання за хворобою може бути вирішено в порядку ст. 84 КК України, і не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги, які аналогічні за своїм змістом доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1, належно перевірені апеляційним судом, на них дані обґрунтовані відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У касаційній скарзі не наведено доводів щодо неправильного застосування кримінального закону, а тому з мотивів, наведених у ній, підстав для зміни судових рішень щодо ОСОБА_2 колегія суддів не вбачає.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З урахуванням викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 4 березня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

С у д д і :

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6