КОПІЯ Справа № 521/1691/15-к
Пр-ня по справі № 1кп/521/198/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час підготовчого провадження, в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осокорівка, Нововоронцовського р-ну, Херсонської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєні злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 з 23.04.2013 року проходить строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , тобто знаходиться у межах Одеського гарнізону.

Являючись військовослужбовцем, молодшим сержантом, проходячи військову службу на посаді командира 3-го відділення 2-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 126, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та своїх функціональних обов`язків, зобов`язаний суворо додержуватись у своїй службовій діяльності вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, бути зразком виконання службових обов`язків, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

Проте, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог та зобов`язань, 18.11.2014 року молодший сержант ОСОБА_4 самовільно залишив місце несення служби на території військової частини НОМЕР_2 , без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 22 січня 2015 року включно, тобто понад один місяць, проводячи час у вказаний період на власний розсуд за своїм постійним місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи повне визнання підозрюваним /обвинуваченим/ ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому злочині, 18.02.2015 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 на стадії судового розгляду /підготовчого судового засідання/ укладена угода про визнання винуватості. Відповідно до умов угоди, ОСОБА_4 зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні; та співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявленні інших кримінальних правопорушень, пов`язаних із ухиленням від військової служби військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 . Також сторони угоди, домовились про міру покарання відповідно до санкції ч. 3 ст. 407 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Окрім того, сторони узгодили обов`язки які будуть покладені на ОСОБА_4 , а саме: п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив, що дійсно укладав угоду з прокурором про визнання винуватості.

В судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачений повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та він має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 також роз`яснені: наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд під час підготовчого судового засідання переконався, що укладення угоди сторонами /прокурором та обвинуваченим/ є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК України, судом встановлено, що злочин передбачений ч. 3 ст. 407 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Умови угоди не суперечать вимогам КПК України. Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Обвинувачений під час досудового розслідування та під час підготовчого судового засідання повністю визнав свою вину в інкримінованому злочині.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Будь яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи, що наслідками злочину є спричинена шкода державним та суспільним інтересам, прокурором дотримані вимоги ст. ст. 469, 470 КПК України щодо підстав /та обставин/ для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості.

Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК України /кримінальне провадження на підставі угод/.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 407 КК України, за кваліфікуючими ознаками: самовільне залишення військової частини та місця служби військовослужбовцем строкової служби, без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, сімейний стан, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і міру покарання яка визначена сторонами угоди.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, визнання своє вини, та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин які обтяжують покарання, обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин які обтяжують покарання, а також враховуючи угоду про визнання винуватості, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі. Разом з тим, враховуючи положення угоди, відповідно до ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 473, 475, 476 КПК України,

СУД, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 18.02.2015 року про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 2, 3 ст. 76 КК України:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи або навчання;

Початок строку відбування покарання обвинуваченому з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вироку вірна.
Суддя: ОСОБА_1

Секретар: