Справа № 373/899/15-к
В И Р О К
Іменем України

17 квітня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 05 березня 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вовчків Переяслав-Хмельницького району, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
31.03.2015 до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні крадіжки при наступних обставинах.

04.03.2015, близько 15:00 год. громадянин ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні будинку по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , під час спілкування з господаркою, відволік її увагу та умисно з метою власного збагачення, непомітно для неї викрав з кишені її куртки кошти в сумі 16000 гривень, які перебували під обгорткою паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 04 грудня 1999 року на ім`я ОСОБА_5 . Одразу після цього ОСОБА_4 вийшов з домогосподарства ОСОБА_5 та заволодів викраденими коштами, довівши свій злочинний умисел до кінця, чим спричинив потерпілій майнову шкоду у розмірі 16000 гривень.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 надали суду письмову угоду про примирення, укладену між ними 16.04.2015 в м. Переяслав-Хмельницькому в приміщенні прокуратури, яку просили затвердити та призначити узгоджене сторонами покарання, посилаючись на те, що всі матеріальні питання вони вирішили і потерпіла не бажає суворого покарання винному.

За змістом угоди про примирення ОСОБА_4 повністю визнає свою вину та суму викраденого 16000 гривень.

Сторони визнають, що станом на 16.04.2015 ОСОБА_4 відшкодував ОСОБА_5 частину спричиненої шкоди 10000 гривень.

За умовами угоди ОСОБА_4 взяв на себе зобов`язання до 31.12.2015 відшкодувати решту матеріальної шкоди в розмірі 6000 гривень, про що надав потерпілій розписку.

Сторони угоди також погодили вид та міру покарання 120 годин громадських робіт.

Суд переконався в добровільності сторін на укладання угоди.

Обвинувачений запевнив суд, що вищевказана угода укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Потерпіла також підтвердила добровільність укладення угоди про примирення та пояснила, що цю угоду ініціював обвинувачений.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення в підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені в ч.5 ст. 474 КПК України.

Наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені в ч.1 ст. 473, ст. 476 КПК України обвинуваченому та потерпілій роз`яснені та їм зрозумілі.

Обвинувачений запевнив суд, що йому цілком зрозуміла суть та характер обвинувачення, в якому він визнає себе винним, погоджується з видом та мірою покарання, яке сторони передбачили в угоді та зобов`язується його виконати.

За своїм змістом угода про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 472 КПК України, викладені в ній обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, мета, мотив та предмет злочину є такими як і в пред`явленому прокурором обвинуваченні, злочинні дій ОСОБА_6 кваліфіковані правильно, а погоджене сторонами покарання у виді 120 годин громадських робіт відповідає санкції ч.1 ст. 185 КК України та інтересам суспільства.

Враховуючи зміст угоди про примирення та безумовне визнання своєї вини обвинуваченим, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України.

Погоджене сторонами покарання відповідає закону про кримінальну відповідальність та, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання винного.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштований, раніше до кримінальної відповідальності не притягувся, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість затвердити угоду про примирення з ухваленням вироку та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374, 468, 469, 474, 475КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення укладену 16 квітня 2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області з врахуванням положень ч.3 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1