Справа № 453/1825/13-к
№ провадження
ВИРОК

іменем України

16.12.2013 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області у складі:

головуючого - судді Брони
А.Л.,

при секретарі
Павкевич Н.Я.,

з участю прокурора
Касприка П.С.,

обвинуваченого ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження
№ 0000712 про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Труханів Сколівського району
Львівської області, жителя АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, з
середньо-професійною освітою,
неодруженого, непрацюючого, згідно ст.
89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164
КК України,

встановив:

ОСОБА_1 за період з січня 2012 року по
жовтень 2013 року допустив
заборгованість по сплаті аліментів у
сумі 16 380 гривень, тобто злісно
ухиляється від сплати встановлених
рішенням Сколівського районного суду
Львівської області від 06.04.2012 року
аліментів у користь ОСОБА_3 на
утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5,
щомісячно у розмірі 800 гривень,
починаючи з 06.01.2012 року і до досягнення
дитиною повноліття та рішенням
Сколівського районного суду
Львівської області від 27.03.2013 року
аліментів у користь ОСОБА_3 на
утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5,
щомісячно у розмірі 900 гривень,
починаючи з 11.01.2013 року і до припинення
дочкою навчання - 30.06.2015 року, чим вчинив
кримінальне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 164 КК
України.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1, після роз'яснення йому змісту
ч. 3 ст. 349 КПК України та
переконання суду у відсутності
сумнівів щодо добровільності позиції
обвинуваченого, вину визнав повністю
та пояснив, що не сплачував аліменти,
оскільки не мав постійної роботи та
стабільного заробітку. На даний час він
щиро розкаявся, обіцяє виплатити
існуючу заборгованість та в подальшому
сплачувати аліменти вчасно.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 свою вину у
вчиненому кримінальному
правопорушенні визнав повністю, інші
учасники процесу не оспорюють фактичні
обставини справи і судом встановлено,
що обвинувачений правильно розуміє
зміст цих обставин, відсутні будь-які
сумніви у добровільності та істинності
його позиції, заслухавши думку
учасників судового розгляду, які не
заперечували проти розгляду
кримінального провадження в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та
роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК
України про наслідки застосування
обмеженого дослідження доказів, а саме
про позбавлення їх у такому випадку
права подальшого оспорювання цих
обставин провадження в апеляційному
порядку, суд визнає недоцільним
дослідження інших доказів відносно тих
обставин провадження, які ніким не
оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд,
допитавши обвинуваченого та
дослідивши матеріали кримінального
провадження, прийшов до висновку, що
вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені
ним кримінального правопорушення при
обставинах, викладених в
обвинувальному акті, доведена у
судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого
ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164
КК України, як злісне ухиляння від
сплати встановлених рішенням суду
коштів (аліментів) на утримання дітей.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого
ним кримінального правопорушення,
особу винного, обставину, що пом'якшує
його покарання.

ОСОБА_1 вчинив злочин невеликої
тяжкості.

По місцю проживання він
характеризується позитивно.

Пом'якшуюча покарання ОСОБА_1 обставина
- щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання
ОСОБА_1 відсутні.

Оскільки ОСОБА_1 призначається
покарання у виді обмеження волі на
строк не більше п`яти років та
ураховуючи те, що ОСОБА_1 після вчинення
злочину щиро розкаявся, позитивно
характеризується, відсутність
обтяжуючих покарання обставин, суд
дійшов висновку про можливість
виправлення ОСОБА_1 без відбування
покарання і тому є підстави звільнити
його від відбування покарання з
випробуванням, що є необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження вчиненню ним нових
злочинів для реалізації принципу
законності, справедливості,
обґрунтованості та індивідуалізації
покарання, поклавши на нього обов`язки
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання
та періодично з`являтись туди для
реєстрації.

Речових доказів та процесуальних
витрат по справі немає.

Цивільний позов у кримінальному
провадженні не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального
провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і
призначити покарання - два роки
обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування призначеного
покарання у виді двох років обмеження
волі з випробуванням та встановити
іспитовий строк один рік, якщо він
протягом іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_1 обов'язки: повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання та періодично
з'являтися для реєстрації у зазначені
органи.

Копію вироку негайно, після його
проголошення, вручити засудженому та
прокурору.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення, або з моменту вручення
копії вироку засудженому, який
перебуває під вартою через Сколівський
районний суд Львівської області з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Суддя