АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці
15 березня 2007 року судова колегія суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Кузняка В.О.

Суддів Горецької
C.O.,
Петлюка В.І.

за
участю прокурора Слюсарюк
Р.Л.

та
адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 грудня 2006
року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, українець,
громадянин України, із
середньою освітою, уродженець та мешканець с.м.т. Путила Чернівецької
області, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий: засуджений за ст.115 ч.І
КК України на десять років позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу залишена у
вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернівецької обласної прокуратури судові
витрати в сумі 1680 грн. 61 коп.; на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі
243 грн. та моральну шкоду в сумі 30 000 грн.

Вирішена доля
речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджений за те, що 18 грудня
2005 року в проміжок часу між 22 та 23 годиною, перебуваючи у помешканні
потерпілого ОСОБА_5 АДРЕСА_1, після сумісного розлиття спиртних напоїв, своїми
умисними діями, спрямованими на позбавлення життя потерпілого, вчинив умисне
вбивство останнього.

На вказаний вирок надійшла апеляція засудженого ОСОБА_1, в якій він просить
вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове розслідування, оскільки
досудовим та судовим слідством допущені однобічність та неповнота, а висновки
суду не відповідають матеріалам справи та є помилковими.

Зокрема, суд помилково кваліфікував наявність у нього
мети на позбавлення життя потерпілого, судом не взято до уваги те, що в
проміжок часу між 23 та 23.30 год.
він виходив з приміщення разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і в цей час ОСОБА_5 був
живий, в матеріалах справи немає жодного доказу його вини в скоєнні злочину.
При призначенні міри покарання, суд не врахував його позитивну характеристику.

Справа № 11-86
2007р. Головуючий
у І інстанції: Гончарова
ЇМ.

Категорія ст.
115 ч.І КК України Доповідач:
КузнякВ.О.

Окрім цього,
судом невірно відраховано строк відбування покарання з 19.12.2006 року, хоча
під вартою він перебуває з грудня 2005 року. Також при проведенні досудового
слідства було порушено його право на захист, зокрема він був позбавлений
можливості скористатись правовою допомогою захисника.

Заслухавши
доповідача, засудженого, який підтримав свою апеляцію, міркування прокурора про
залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Не дивлячись на
те, що засуджений ОСОБА_1 винним себе у скоєнні злочині не визнав, його
винність при обставинах викладених у вироку суду доведена зібраними по справі
та дослідженими в судовому засіданні доказами і його діям дана правильна
юридична оцінка.

Так, свідок
ОСОБА_8 підтвердив ту обставину, що дійсно 18 грудня 2005 року він разом із
засудженим та потерпілим в будинку останнього розпивали спиртні напої.

При цьому між
ними виникали сварки, в результаті яких засуджений бив потерпілого. Коли
останній лежав на підлозі, кидав з висоти біля його голови 24 кг гирю.

Свідок також
підтвердив, що біля 16 години залишив засудженого та потерпілого, поїхав додому
звідки подзвонив ОСОБА_7 і розповів останньому про обстановку, яка була в
господарстві потерпілого.

Свідок ОСОБА_7
підтвердив покази ОСОБА_8, зокрема те, що той подзвонив і розповів йому про
побиття потерпілого ОСОБА_1

З метою
з'ясування виниклої ситуації він разом з ОСОБА_7 біля 19 години приїхав до
квартири потерпілого, але вона була зачинена.

Приблизно о 23
годині вони вдруге прийшли до квартири, яка знову була закрита. Побачивши
розбиту шибку вони відкрили двері з внутрішньої сторони і побачили сплячого на
дивані засудженого та лежавшого на підлозі потерпілого, на обличчі якого були
синці та запекла кров.

Не надавши цьому
великого значення, всі разом пішли до магазину, купили горілки, там же зустріли
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і повернулись в господарство потерпілого. Коли ОСОБА_9
підійшла до потерпілого, то побачили, що він був холодний і мертвий.

Ці ж обставини підтвердив і свідок ОСОБА_10

Аналізуючи дані
обставини, суд прийшов до висновку, що саме засуджений вчинив умисне вбивство
потерпілого.

Як видно з
матеріалів справи, доказів добутих в судовому засіданні, саме засуджений з
самого початку спілкування з потерпілим до настання його смерті знаходився у
квартирі останнього.

Саме він скоїв
суперечку, в процесі якої наніс потерпілому тілесні ушкодження. Крім
засудженого після 16 години у квартирі нікого не було. Саме засудженого було
виявлено у квартирі потерпілого, коли той лежав на підлозі, де його приблизно о
23 годині було знайдено свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_7

Із показів вище
перерахованих свідків видно, що приблизно о 23 годині 30 хвилин вони виявили,
що потерпілий був мертвий, а тіло його було холодним.

Із висновку
судово-медичної експертизи видно, що смерть потерпілого настала між 22 та 24
годинами, якраз в час про який стверджують свідки.

Добуті докази в
своїй сукупності свідчать про те, що саме засуджений скоїв даний злочин.

Про це свідчать
і покази самого засудженого, які розходяться з об'єктивними обставинами справи,
тому суд правильно дав їм оцінку, як таким, що направлені на уникнення від
кримінальної відповідальності.

Не можуть бути
прийняті до уваги доводи засудженого, що хтось інший міг вчинити вбивство
потерпілого, оскільки його біля 30 хвилин не було в квартирі, так як після
цього знайдене тіло потерпілого було холодне, а за такий короткий проміжок часу
охолонути воно не могло.

Не узгоджуються
покази засудженого із висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якої
смерть потерпілого наступила від механічної асфіксії. Такі тілесні ушкодження
не міг заподіяти собі сам потерпілий, не могли вони бути заподіяні і при
падінні потерпілого.

Самі ж дії
засудженого після встановлення смерті потерпілого, де він пропонував залити
останньому в рот горілки, свідчать про його цинізм і проте, що він знав, що
потерпілий вже мертвий.

Крім того, його
винність підтверджується даними, що містяться у протоколі огляду місця події
від 19.12.2005 року, у протоколі додаткового огляду місця події від 19.12.2005
року, у протоколі огляду від 21.12.2005 року, у протоколі виїмки від 21.12.2005
року, у протоколі явки з повинною, у висновку судово-медичної експертизи №
3737, у висновку судово-медичного експерта №1135, у висновку
судово-цитологічної експертизи №20, у висновках судово-імунологічних експертиз
№№ 183, 182, 211,212, 213, 417, у висновках судово-криміналістичних досліджень
№№ 23-МК, 50-МК, у висновках судово-криміналістичних експертиз №№ 29-МК, 49-МК,
72-МК, у протоколі додаткового огляду місця події від 10.04.2006 року, у
висновку судової генотископічної експертизи №31, у інформації Чернівецької
філії ВАТ «Укртелеком» про вхідні і вихідні дзвінки, у акті амбулаторної
комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №45, з яких видно, що 18
грудня 2005 року дійсно вчинено вбивство потерпілого ОСОБА_5

Проаналізувавши
зібрані по справі докази суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що
ОСОБА_1 скоїв умисне вбивство, обґрунтовано зазначивши, що спосіб вчинення
злочину, кількість, характер та локалізація тілесних ушкоджень свідчать про те,
що умисел ОСОБА_1 був направлений на позбавлення життя потерпілого, тому
твердження апелянта про те, що він не хотів вбивати потерпілого є надуманими і
безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції
повно, об'єктивно і всебічно дослідив зібрані по справі докази, вірно встановив
фактичні обставини справи і дії засудженого ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за
ст.115 ч.І КК України, оскільки доведено, що він вчинив умисне, протиправне
заподіяння смерті іншій людині, тобто вбивство.

Посилання в
апеляції на те, що при проведенні досудового слідства було порушено його право
на захист, зокрема його позбавили можливості скористатись правовою допомогою
захисника є безпідставними. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 19 грудня
2005 року відмовився від захисника та

повідомив, що
свої права та інтереси буде захищати сам (а.с.115-117 т.1, а.с.181, 209,
215-216 т.2), будь-яких даних у справі, які б свідчили про порушення його права
на захист, колегія суддів, не встановила.

Що стосується призначеної судом міри покарання ОСОБА_1, то вона призначена
у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості
вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься
до категорії тяжких злочинів, а також те, що злочин скоєно в стані алкогольного
сп'яніння, засуджений посередньо характеризується за місцем проживання.

Хоча суд першої інстанції при призначенні покарання не
взяв до уваги показання свідків ОСОБА_11та ОСОБА_12, які характеризували його
як відповідальну та чесну людину, судова колегія не вбачає підстав для
пом'якшення призначеного судом першої інстанції покарання і вважає, що воно
відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, і є достатнім
та необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання в апеляції на те, судом невірно відраховано
строк відбування покарання з 19 грудня 2006 року, хоча під вартою він перебуває
з грудня 2005 року також є безпідставними, оскільки у вироку суду вказано, що
строк відбуття покарання рахується з 19 грудня 2005 року, тобто з моменту його
затримання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1
залишити без змін, а апеляцію останнього - без задоволення.