Справа №463/1871/13-к
Провадження №1/463/7/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2015 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

підсудного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українця, уродженеця та житель м.Львова, розлученого, із середньо-технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_1 .

у вчиненні злочину передбаченого ст.190 ч.2 КК України, суд -

в с т а н о в и в :
23 березня 2007 року підсудній ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, прийняли рішення шляхом обману та зловживання довірою отримати споживчий кредит у Галицькому відділенні ВАТ СКБ «Дністер» з метою його привласнення, завідомо не маючи на меті в подальшому повертати банку отриманий банківський кредит. У вказаний день ОСОБА_5 прибув у Галицьке відділення ВАТ СКБ «Дністер», розташоване у м.Львові, по вул.Ш.Руставелі, 38, з паспортом громадянина України, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру, фотокопії цих документів, а також заздалегідь підроблену ним та невстановленими досудовим слідством особами довідку про свої доходи за шість місяців №6 від 23.03.2007 року, згідно якої ОСОБА_5 , займає посаду наукового співробітника у Державному підприємстві «Українська дослідницька та академічна мережа» з підробленим відтиском печатки підприємства «Українська дослідницька та академічна мережа», і має сукупний дохід в сумі 11700 грн., хоча в дійсності на вказаній посаді та у вищевказаній установі він ніколи не працював. ОСОБА_5 надав банківському працівнику копії свого паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, а також підроблену ним та невстановленими особами довідку про свої доходи за шість місяців №6 від 23 березня 2007 року. Після оформлення кредитної справи ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з умовами видачі та повернення кредиту і завідомо не маючи наміру повертати його банку, підписав надані йому документи. Таким чином, між ВАТ СКБ «Дністер» та ОСОБА_5 було укладено Договір про надання кредиту №61053/01 від 23 березня 2007 року на суму 5000грн. Після чого, в касі відділення банку ОСОБА_5 отримав кредитні кошти в сумі 5000 грн.

Крім того, учасниками організованої групи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 одноразово, для вчинення шахрайських дій при отриманні споживчого кредиту у Галицькому відділенні ВАТ СКБ «Дністер» був залучений ОСОБА_5 , який не був обізнаний з діяльністю організованої групи, про те маючи знайомства із працівниками Галицького відділення ВАГ СКБ «Дністер», сприяв в безперешкодному оформленні та одержанні кредитних коштів. Так, 12 червня 2007 року ОСОБА_8 приїхала з міста Червонограда, Львівської області у місто Львів для отримання банківського кредиту, завідомо не маючи на меті в подальшому йоги сплачувати і повертати банку. ОСОБА_8 прибула до приміщення СК «Глобус» у м.Львові, де її очікували ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Останні повідомили ОСОБА_8 , що домовились про отримання нею кредиту в сумі 15000 грн. у Галицькому відділенні ВАТ СКБ «Дністер», і їй необхідно їхати в цей банк. ОСОБА_8 прибула у Галицьке відділення ВАТ СКБ «Дністер», розташоване у м.Львові по вул. Ш.Руставелі, 38, та зустрілась із ОСОБА_5 . Разом із ним зайшли у приміщення банку та звернулись з питанням отримання кредиту до працівника банку, який був попереджений заздалегідь ОСОБА_5 . ОСОБА_8 надала співробітнику банку копії свого паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, а також особисто нею підроблену довідку про свої доходи за шість місяців № 10 від 11 червня 2007 року про те, що вона працює на посаді економіста у ТзОВ «Дефіс» і має сукупний дохід у сумі 15000 грн. Працівник банку оформив необхідні документи її кредитної справи та запропонував ОСОБА_8 поставити свої підписи у кредитному договорі та інших документах кредитної справи. ОСОБА_8 будучи ознайомленою з умовами видачі та повернення кредиту і завідомо не маючи наміру повертати його банку, підписала надані їй документи. Таким чином, між ВАТ СКБ «Дністер» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір №63387/01 від 12 червня 2007 року на суму 15000 грн. Після цього, в касі відділення банку ОСОБА_8 , отримала кредитні кошти в сумі 15000 грн. Вийшовши з грошима з банку, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 зустрілись з ОСОБА_7 , якому повідомили, що отримали кредитні кошти. В подальшому, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .. ОСОБА_5 зустрілись з ОСОБА_6 та невстановленими слідством особами і розділили між собою кредитні кошти, отримані ОСОБА_8 у Галицькому відділенні ВАТ СКБ «Дністер», в сумі 15000 гри., які витратили на власні потреби.

Крім того, ОСОБА_5 та невстановлені слідством особи, перебуваючи у попередній змові, з корисливих мотивів, прийняли рішення отримати споживчий кредит у Галицькому відділенні ВАТ СКБ «Дністер» з метою його привласнення.

З цією метою 23 серпня 2007 року ОСОБА_5 звернувся в Галицьке відділення ВАТ СКБ «Дністер», що у м.Львові, по вул.Ш.Руставелі, 38, завідомо маючи мету в подальшому не сплачувати і не повертати банку отриманий кредит. Для оформлення кредиту ОСОБА_5 надав працівнику банку свій паспорт громадянина України, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, фотокопії цих документів, а також заздалегідь підроблену ним та невстановленими досудовим слідством особами довідку №28 від 22.08.2.007 року про свої доходи за шість місяців, в якій вказано, що він займає посаду наукового співробітника у Державному підприємстві «Українська дослідницька та академічна мережа», і має сукупний дохід в сумі 11700 грн., хоча в дійсності на вказаній посаді та у вищевказаній установі він ніколи не працював. Банківським працівником в присутності ОСОБА_5 оформлено необхідні документи його кредитної справи. Будучи ознайомленим з умовами видачі та повернення кредиту і завідомо не маючи наміру повертати його банку, ОСОБА_5 підписав надані йому документи. Таким чином, між ВАТ СКБ Дністер» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір (без номеру) про надання готівкового комісійного кредиту від 23 серпня 2007 року на суму 2500 грн. Після цього, в касі відділення банку ОСОБА_5 отримав кредитні кошти в сумі 2500 грн., які разом із невстановленими слідством особами розділили між собою та витратили на власні потреби.

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2011 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.190; ч.3 ст.27, ч.3 ст.27, ч.2 ст.358; ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358 КК України, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190; ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.358; ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358 КК України, ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.2 ст.358; ч.3 ст.28, ч.3 ст.358; ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190; ч.2 ст.358; ч.3 ст.358 КК України та призначено відповідні покарання.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27.02.2013 року вирок в частині ОСОБА_5 було скасовано, на підставі п.2, п.3 ч.1 ст.49 КК України звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України в зв`язку із закінченням строків давності і справу в цій частині закрито. В частині засудження ОСОБА_5 за ч. 3 ст.190 КК України вирок скасовано та повернуто на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

В ході розгляду справи прокурором Личаківського району м. Львова ОСОБА_3 винесено постанову від 08.06.2015 року про зміну обвинувачення в суді, перекваліфіковано дії ОСОБА_5 з ч.3 ст.190 КК України на ч.2 ст.190 КК України.

В судовому засіданні підсудний свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю та заявив клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання підсудного про закриття кримінальної справи з тих підстав, що ОСОБА_5 вчинено злочин середньої тяжкості, а з моменту вчинення ним злочину минуло 5 років.

Заслухавши думку прокурора, обговоривши клопотання підсудного, суд вважає, що кримінальну справу слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 12, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялась від слідства або суду та не вчинила нового злочину.

Початок строку давності є день вчинення особою злочину.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, а тому, відповідно до ч.3 ст.12 КК України, такий є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Згідно ст.282 КПК (в редакції 1960р.) якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підстави для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя постановою, закриває справу.

Оскільки досудовим слідством встановлено, що останній інкримінований ОСОБА_5 злочин вчинено 23.08.2007 року, з цього часу минуло понад п`ять років, а тому кримінальну справу слід закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ч.2 ст.11-1, ст.282 КПК України (в редакції 1960 року), ст.49 КК України, -

п о с т а н о в и в:

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст. 190 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід, підписку про невиїзд, скасувати.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_1