н/п 1-кп/640/427/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015
Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі : ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мінськ, Білорусія, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 14-ч.2 ст.194 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
10 березня 2015 року, ОСОБА_4 знаходячись на території Київського району м. Харкова, на ділянці місцевості що знаходиться під мостом над «Журавлівського водосховища» (м. Харків, вул. Героїв Праці) забрав пакет з вибуховими речовинами заздалегідь залишеними для ОСОБА_4 згідно раніше обумовленої домовленості з невстановленою під час слідства особою на ім`я « ОСОБА_6 ». В подальшому, вказаний пакет з вибуховими речовинами та бойовими припасами, а саме дві тротилові шашки, електродетонатор, та одна граната «Ф-1», ОСОБА_4 відвіз до місця свого мешкання: АДРЕСА_1 , де зберігав.
Продовжуючи протиправну діяльність, 16 березня 2015 року ОСОБА_4 , маючи умисел на пошкодження залізничного полотна біля населеного пункту «Зелений Колодезь» шляхом вибуху, забрав придбані ним при вищевказаних обставинах вибухові речовини, крім придбаної «Ф-1», з місця свого мешкання ( АДРЕСА_1 ), та, приблизно о 21 годині 30 хвилин, прибув на залізничну станцію «Зелений колодязь» з метою готування до вчинення вибуху.
Однак, 17.03.2015 року, під час проведення огляду місця події неподалік від з.п. «Зелений колодязь» Чугуївського району Харківської області у ОСОБА_4 співробітниками УСБ України в Харківській області було виявлено та вилучено, наступні предмети, які згідно висновку експерта НДЕКЦ № 96/2015 від 05.06.2015 року є: електродетонатором миттєвої дії типу ЕДП (об`єкт дослідження №5), який виготовлений промисловим способом, до категорії вибухових пристроїв чи боєприпасів не відноситься, а відноситься до категорії засобів ініціювання, містить комбінований заряд ініціюючої вибухової речовини (тринітрорезорцинат свинцю та азид свинцю) та бризантної вибухової речовини підвищеної потужності (ТЕН, гексоген) загальною масою 1,1-1,2 грама; двома тротиловими шашками масою 200 грам, що виготовлені промисловим способом (об`єкти дослідження №6.1 та №6.2), до категорії вибухових пристроїв чи боєприпасів не відноситься, а є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини промислового способу виготовлення та містять бризантну вибухову речовину нормальної потужності масами 198 та 199 грам відповідно; відрізком детонуючого шнуру марки ДШВ, що виготовлений промисловим способом, до категорії вибухових пристроїв чи боєприпасів не відноситься, а відноситься до категорії засобів передачі ініціюючого імпульсу - конструктивно оформлених зарядів вибухових речовин. Наданий на дослідження відрізок детонуючого шнуру ДНІВ (об`єкт дослідження №6.3) містить заряд бризантної вибухової речовини підвищеної потужності - ТЕН, масою приблизно 13,88 ±1 грам.
Також, відповідно до протоколу обшуку від 17.03.2015 року за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено предмети, які відповідно до протоколу огляду предметів, який було проведено за участю спеціаліста - вибухотехніка 17.03.2015 року, схожі на корпус гранати «Ф-1» та підривач УЗРГМ-2 до ручних гранат. Згідно висновку експерта НДЕКЦ № 96/2015 від 05.06.2015 року, зазначені предмети є корпусом до гранати «Ф-1» та підривачем типу УЗРГМ-2, які при штатному з`єднанні утворюють ручну осколкову гранату Ф-1 та відноситься до категорії боєприпасів.
Своїми умисними протиправними злочинними діями
ОСОБА_4 вчинив носіння, зберігання, придбання бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України та готування до умисного знищення або пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом вибуху, тобто кримінальне правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 14 - ч. 2 ст. 194 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.
Під час досудового розслідування між старшим прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 13.06.2015 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 14-ч.2 ст.194 КК України , також зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 14 - ч. 2 ст. 194 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з визначенням остаточного покарання із застосуванням ст. ст. 70, 75 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч.4,5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Злочини інкриміновані обвинуваченому віднесені до тяжких, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 14-ч.2 ст.194 КК України, тобто умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку прокурора, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали думку прокурора, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст.ст.469 ч. 4, 472 КПК України, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє викладені в ст. 474 ч. 4 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Суд переконався, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тому вважає за необхідне ухвалити у даному кримінальному провадженні вирок відносно ОСОБА_4 , яким затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 1 ст. 14 - ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років .
У відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Враховуючи що ОСОБА_4 не судимий, за місцем проживання та стажування характеризується добре, у скоєних злочинах розкаявся, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі та звільненняє його від відбування покарання з випробування , застосувавши ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у виді домашнього арешту на час затвердження угоди про визнання винуватості закінчився, підстав для його продовження чи обрання іншого судом не встановлено.
Судові витрати складають з вартості : комплексної вибухотехнічної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу від 05.06.2015 року(висновок № 96/2015) у розмірі 4247,00 гривень; дактилоскопічної експертизи від 18.03.2015 року (висновок № 115 ) у розмірі 613,8 гривень; дактилоскопічної експертизи від 18.03.2015 року (висновок № 116) у розмірі 613,8 гривень, які відповідно до ст. 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 475 КПК України, суд, -

ухвалив :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК Укураїни та ч. 1 ст. 14 - ч. 2 ст. 194 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання : за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 14 - ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років .
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 5 років.
У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки, якщо засуджений протягом встановленого строку не вчинить нового злочину та виконає наступні обовьязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ про зміну місця проживання, періодично зявлятися на реєстрацію до органу кримінально -виконавчої інспекції УДПтСУ .
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Речові доказ, а саме первинні упаковки, первинні бирки, залишки об"єктів дослідження (металеві уламки, важелі, кільця), передані на зберігання до камери схову речових доказів УСБУ в Харківський області по квитанції №103 (а.с.178) знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 5474 грн. 60 коп..
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з моменту проголошення обвинуваченим, його захисником та законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, прокурором - виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Суддя: