Справа № 191/357/15-к
Провадження № 1-кп/191/141/15
У Х В А Л А
іменем України
07 квітня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у

кримінальному провадженні № 0000019 від 05.01.2015 року відносно

ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та угоду про примирення від 28.01.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

02.02.2015 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та угода про примирення, укладена 28 січня 2015 року між представником потерпілого та підозрюваним ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після оголошення обвинувального акта та угоди про примирення зазначив, що він дійсно підписав угоду про примирення, укладення угоди було добровільним без стороннього примусу, погроз та обіцянок. Вважає, що угоду можливо затвердити.

Представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити дану угоду, яка ним була підписана добровільно без примусу, погроз та обіцянок. Додав, що він має юридичну освіту, однак не є адвокатом.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що угоду про примирення не можливо затвердити з покаранням, яке визначене сторонами угоди, так як обумовлене ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян не відповідає вимогам закону, просив відмовити в затвердженні даної угоди да призначити справу до слухання.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, оглянувши обвинувальний акт та угоду про примирення укладену між представником потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , прийшов до висновку про відмову у затвердженні угоди про примирення з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.. ст.. 468 475 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.474 КПК України, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення, суд під час судового засідання повинен зясувати в обвинуваченого чи цілком він розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобовязаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен зясувати у потерпілого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього кодексу.

У відповідності до вимог ч.6 ст.474 КПК України, суд зобовязаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Згідно ст..314 ч.3 п.1 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне з таких рішень: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього кодексу.

З дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про примирення слідує, що умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та закону.

Так, згідно укладеної угоди про примирення сторони погоджуються на призначення покарання за ч.1 ст.191 КК України у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Однак, згідно санкції ст.191 ч.1 КК України передбачено штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та інше.

Відповідно до ч.2 ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Крім того, вищезазначена угода укладалась і підписувалась між підозрюваним ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні зазначив, що він має юридичну освіту, однак не є адвокатом.

Відповідно до ст..58 ч.1 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник особа, яка у кримінальному провадженні має бути захисником.

Таким чином, представник потерпілого не мав право на укладання вищезазначеної угоди.

Щодо позиції прокурора про відмову в затвердженні даної угоди та призначення справи до слухання, то нормами КПК України: ст..314 ч.3 п.1, ст..474 ч.7 абз.2, непередбачено призначення зі стадії підготовчого судового засідання до розгляду справи після відмови суду в затвердженні угоди про примирення.

У зв`язку із цим, суд дійшов висновку, що в затвердженні угоди про примирення слід відмовити. Оскільки угоду про примирення було укладено під час досудового розслідування, обвинувальний акт та угода про примирення підлягать поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314, 474, 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення в кримінальному провадженні № № 0000019 від 05.01.2015 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та повернути обвинувальний акт та угоду про примирення прокурору Синельниківської міжрайонної прокуратури для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1