АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №2016/1496/2012
Провадження № 11/790/229/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1,2 ст.190 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальну справу за апеляціями прокурора, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та засудженого на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Цім вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюма Харківської області, громадянина України, раніше не судимого,-

засуджено: за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі; за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим призначено 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на один рік.

Міра запобіжного заходу до обрання вироком законної сили залишена попередня підписка про невиїзд.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоді 450 гривень та моральної шкоди - 3000 гривень, на користь ОСОБА_7 - 2578 гривень матеріальної та 5000 гривень моральної шкоди, на користь ОСОБА_9 - 250 гривень матеріальної та 1248 гривень моральної шкоди.

Як встановив суд, ОСОБА_8 , не маючи юридичної освіти, 6 травня 2011 року в м. Ізюмі переконав ОСОБА_7 в своїй компетенціїї та уклав з нею усну угоду про надання юридичної допомоги по зібранню матеріалів, складанню та поданню цивільного позову до Ізюмського міськрайонного суду в зв`язку з пошкодженнями в її квартирі, що виникли внаслідок ремонтних робіт, які відбувались у квартирі поверхом вище, представленню її інтересів в суді. ОСОБА_7 оформила на нього нотаріально засвідчену довіренність, якою надала повноваження ОСОБА_8 вести від її імені справи в усіх судових інстанціях з усіма правами, наданими законодавством України позивачу, відповідачу, третій особі. В перших числах червня 2011 року, в денний час, ОСОБА_8 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, під приводом проведення оціночного дослідження по з`ясуванню розміру завданих збитків і оплати послуг незалежного експерта, шляхом обману, заволодів грошовими коштами у суммі 2000 гривень, переданими йому ОСОБА_7

28 листопада 2011 року ОСОБА_8 повторно, в денний час, знаходячись в приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , під час зустрічі з ОСОБА_6 , яка була головою товариства огородників «Сіверський Донець», та іншими членами данного товариства, переконав останніх в тому, що він надасть безоплатну юридичну допомогу по оскарженню у Харківському апеляційному адміністративному суді постанови Харкіського окружного адміністративного суду від 14 липня 2011 року про скасування державної реєстрації товариства огородників «Сіверський Донець». При цьому, ОСОБА_8 , знаючи, що розмір судового збору за подання апеляційної скарги не перевищує 50 грн., діючи з корисливих мотивів, переконав зазначених осіб, що вони передати йому 450 грн. для оплати судового збору, та що він особисто до 1 грудня 2011 року подасть апеляційну скаргу до Харківського апеляційного адміністративного суду. Реалізуючи свій злочиний задум, ОСОБА_8 30 листопада 2011 року, в денний час, знаходячись в приміщенні громадської приймальні депутатів Ізюмської міської ради, розташованої за адресою: м. Ізюм, вул.. Соборна, 56, під час зустрічі з ОСОБА_6 , під приводом оплати судового збору в зв`язку з подачею апеляційної скарги отримав від неї 450 грн., однак у 2011 році апеляційну скаргу до Харківського апеляційного адміністративного суду не подав та судовий збір не сплатив, заволодівши шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_6 на вказану суму.

В період, з 26 по 28 грудня 2011 року, ОСОБА_8 повторно, знаходячись на вул. Соборній в м.Ізюмі, біля автобусної зупинки «1000 дрібниць» уклав з ОСОБА_9 усну угоду про надання їй юридичної допомоги при укладанні та подачі апеляційної скарги на рішення Ізюмського міськрайонного суду від 22 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_9 грошових коштів у розмірі 668 грн. 50 коп., в тому числі, на користь ОСОБА_10 матеріальної шкоди у розмірі 497 грн. 50 коп., отримав від ОСОБА_9 документи для складання апеляційної скарги і пояснив, що самостійно її подасть. У другій половині січня 2012 року ОСОБА_8 , знаходячись на вул. Соборній в м. Ізюмі, біля автобусної зупинки «1000 дрібниць», діючи з корисливих мотивів надав ОСОБА_9 неправдиві відомості про те, що в передбачений законом строк він подав апеляційну скаргу до суду і отримав від ОСОБА_9 в якості оплати за юридичні послуги, гроши в сумі 250 грн., проте апеляційну скаргу до суду не подавав, таким чином шляхом обману заволодів вищевказаними грошовими коштами.

В апеляціях:

- прокурор, змінив в порядку ст. 355 КПК України 1960 р. доводи, порушив питання про скасування вироку у відношенні ОСОБА_8 та про повернення справи на новий судовий розгляд у зв`язку з суттєвими порушеннями норм кримінально-процесуального закону, а саме вимог ст. 334 КПК України. В обґрунтування доводів апеляції прокурор вказує, що по цій справі ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 березня 2014 року було скасовано вирок у відношенні ОСОБА_8 з мотиву неконкретності пред`явленного обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та з цієї підстави справу було повернуто на новий судовий розгляд. Однак, питання про зміну обвинувачення під час розгляду справи у суді не вирішено та дані обставини залишилися поза увагою суду при розгляді справи і ухваленні вироку;

- потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , кожна окремо, просять вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити засудженому ОСОБА_8 більш суворе покарання в виді 3 років позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України, а також збільшити суми, які підлягають стягненню, виходячи з врахування збільшення курсу долара;

- засуджений ОСОБА_8 просить вирок скасувати з мотивів неповноти і однобічності судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим по справі необґрунтовано постановлено обвинувальний вирок. В апеляції засуджений посилається на недостовірність показів потерпілих та свідків, покази яких щодо обставин інкримінованих йому дій є неправдиві та протирічиві. Стверджує, що обвинувачення у вчиненні ним шахрайських дій надумане, побудоване на припущеннях, або спробах незаконними методами отримати необхідні покази. Засуджений також посилається на вимоги ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, та на припущеннях, а суд першої інстанції допустив односторонність дослідження матеріалів кримінальної справи та постановив вирок з порушенням вимог КПК України, Конституції України та Європейської Конвенції про права людини.

В порядку ст. 351 КПК України 1960 р. на апеляційні скарги, за змістом, надійшли заперечення:

- від засудженого ОСОБА_8 на апеляційні вимоги потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 ;

- від потерпілої ОСОБА_6 на апеляційні вимоги засудженого ОСОБА_8 ;

- від потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 на апеляційні, із змінами, вимоги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також засудженого, які підтримали відповідні апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_11 підлягають задоволенню частково з таких підстав.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України 1960 р. істотними порушеннями вимог кримінально - процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 04 березня 2014 року було скасовано вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2013 року у відношенні ОСОБА_8 та справа направлена на новий розгляд з мотиву порушення права на захист у зв`язку з неконкретністю пред`явленого обвинувачення/т. 3, а. с. 275-278/.

Так, апеляційний суд в ухвалі вказав, що формулювання обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним, пред`явлене ОСОБА_11 обвинувачення не містить вказівку про те, що до отримання від потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 грошових коштів за надання юридичної допомоги, ОСОБА_11 усвідомлював протиправність їх вилучення з метою привласнення шляхом обману, з корисливих мотивів, не маючи наміру виконати взяті на себе обов`язки. Питання про зміну обвинувачення в суді не вирішувалось. Тому, винесений судом вирок не відповідає вимогам ст.334 КПК України, так як висновок про правильність кваліфікації дій засудженного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, не відповідає формулюванню обвинувачення через його неконкретність в частині необхідності вказівки на обставини, що свідчать про наявність прямого умислу в діях ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 7 ст. 374 КПК України 1960 р. вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

Між тим, при повторному розгляді справи вказівки суду апеляційної інстанції залишилися поза увагою суду першої інстанції, який, незважаючи на наведені више підстави для сказування попереднього вироку, знову ухвалив обвинувальний вирок в межах раніше пред`явленого обвинувачення, яке містить порушення права на захист у зв`язку з його неконкретністю.
Отже, під час судового розгляду були допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, які в силу ч. 1 ст. 370 КПК України перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.
Виходячи з вимог ст. ст. 370 ч. 1, 374 ч. 7 КПК України, колегія суддів скасовує такий вирок.
Враховуючи, що попередній вирок було скасовано з мотиву неконкретності обвинувачення, недоліки якого при новому судовому розляді в порядку ст. 277 КПК України 1960 р. органом обвинувачення не були усунені, то тому колегія суддів підстав для направлення справи знову на новий судовий розгляд не вбачає.
За таких обставин, колегія судів справу направляє для додаткового розслідування, в ході котрого необхідно вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, ретельно перевірити доводи у захист, та усунути вказані вище в цій ухвалі недоліки.
Оскільки вирок суду підлягає скасуванню з поверненням справи для додаткового розслідування, колегія суддів відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, а також застосування окарання, у зв`язку з чим апеляції задовольняє частково.
Керуючись ст.ст. 365, 366, 370, 374 КПК України 1960 року, п.15 розділу ХІ Перехідних положень КПК Украины, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_11 задоволити частково.

Вирок Ізюмського міськрайонного суду м. Харкова року від 16 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_8 скасувати, справу направити для додаткового розслідування Ізюмському міжрайонному прокурору Харківської області.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 залишити попередню підписку про невиїзд.

Головуючий суддя
Судді