Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Орінко В.В.

при секретарі - Чабановській А.В.

з участю прокурора - Рохман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець, в залі засідань Бобринецького районного суду справу
по обвинуваченню

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянин України, освіта
неповна середня, не одружений, не працюючий, військовозобов'язаний, раніше не
судимий:

- по ст.15ч.2 ст. 186 ч.1 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).,
при слідуючих обставинах:

19.04.2008 року
близько 15 години 10 хвилинОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння
прийшов до домоволодіння ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_2, для того щоб позичити у
останнього гроші. Підійшовши до домоволодіння останнього та відчинивши металеву
калітку,ОСОБА_1 помітив
на території двору алюмінієвий бідон, ємкістю 38літрів, і в нього виник умисел
на відкрите викрадення вказаного бідона. Розуміючи, що його можугь бачити
люди,ОСОБА_1 взяв
бідон у руки та вийшов з двору на присадибну ділянку ОСОБА_2, щоб далі зникнути
з місця скоєння злочину з викраденим бідоном, вартiстю згідно висновку
судово-товарознавчої експертизи NB-473 від 06.05.2008 року, проведеної
Бобринецьким представництвом Кіровоградської торгово-промислової палати України
40грн.

Рухаючись
з викраденим бідоном по присадибних ділянках громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
його бачили,ОСОБА_1 спочатку почув а потiм і помітив, що за ним женеться
ОСОБА_2, із вимогою віддати йому викрадений бідон, але на вимогу останнього він
не реагував та продовжував нести бідон. Через деякий час він помітив, що його
наздоганяє ОСОБА_2, і кинув бідон на ОСОБА_2, а сам втік до свого домоволодіння,
де сховався, не довівши свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали
від його волі.

Допитаний в судовому засіданні
підсуднийОСОБА_1 вину свою у вчиненні злочину, передбаченого ст.15 ч.2 ст. 186
ч.1 КК України визнав повністю і пояснив, що
19.04.2008 року близько 15 години 10 хвилин
він прийшов до домоволодіння ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_2, для того щоб позичити
у нього гроші. Підійшовши до домоволодіння останнього та відчинивши металеву
калітку, він помітив
на території двору алюмінієвий бідон, і в нього виник умисел на викрадення
бідона. Розуміючи, що його можугь бачити люди, він взяв бідон у руки та
вийшов з двору на присадибну ділянку ОСОБА_2, щоб зникнути
з викраденим бідоном.

Рухаючись
з викраденим бідоном по присадибних ділянках громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
його бачили, він спочатку почув а потiм
і помітив, що за ним женеться ОСОБА_2, із вимогою віддати йому викрадений
бідон, але на вимогу останнього він не реагував та продовжував нести бідон.
Через деякий час він помітив, що його наздоганяє ОСОБА_2, і кинув бідон на
ОСОБА_2, а сам втік до свого домоволодіння, де сховався.

У вчиненому він розкаюється і просить не позбавляти його волі, при цьому
запевнив суд, що більше не буде вчиняти злочинів.

У відповідності до ст.299 КПК
України, за згодою учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним
досліджувати письмові та речові докази по справі, оскільки всі фактичні
обставини справи ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясував, чи правильно
підсудний розуміє зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності та
істинності його позиції, а також роз'яснив йому, що в такому випадку він буде
позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному
порядку.

Суд, вислухавши сторону обвинувачення,
дослідивши характеризуючий матеріал, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого ст.15 ч.2 ст. 186 ч.1 КК України знайшла своє
підтвердження в судовому засіданні і його діяння правильно кваліфіковане як замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання суд
враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який законом
віднесений до категорії середньої
тяжкості, але за своїм характером
не несе великої суспільної небезпеки, оскільки матеріальних наслідків не
настало.

Особа винного за місцем
проживання характеризується посередньо.

Обставинами справи, що
пом'якшує покарання підсудного - є його щире каяття та активне сприяння
розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували
покарання підсудного - скоєння злочину
в стані алкогольного сп»яніня.

На підставі викладеного,
враховуючи, що ОСОБА_1 в скоєному щиро кається, суд вважає необхідним та достатнім
призначити йому покарання в межах санкції статті обвинувачення з послідуючим
звільненням його від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України,
оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання шляхом
встановлення йому іспитового терміну та покладення одного з обов'язків,
передбачених ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.
321-327, 330-335 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Підсудного ОСОБА_1
визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст.15 ч.2 ст. 186 ч.1 КК
України і призначити йому покарання у
виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України
звільнити ОСОБА_1 від призначеного
покарання з випробуванням, якщо він
протягом одного року іспитового терміну не вчинить нового злочину
та у відповідності до ст.76 КК України
буде повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця
проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу -
залишити підписку про невиїзд.

Апеляція на вирок може бути
подана через Бобринецький районний суд до апеляційного суду Кіровоградської
області протягом 15 діб з моменту проголошення вироку, а засудженому під вартою
в той же строк з часу отримання вироку.

Суддя В.В.Орінко