Справа №666/573/15-к
Провадження № 1-кп/666/101/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2015 року Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5

представника органу опіки і піклування Дніпровської районної

у м. Херсоні Ради виконавчий комітет ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника кримінальної міліції у справах дітей при Дніпровському РВХМУ

УМВС України в Херсонській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні кримінальне провадження внесеному до ЄРДР 0000165 від 18.01.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, навчається в 11 класі Херсонської спеціальної загальноосвітньої школи №52, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.01.2015 року близько 18.00 год. ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий корисливий умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу з вітрини магазину Бершка, розташованого на території ТРЦ Фабрика, за адресою: м. Херсон, вул. Залаегерсег,18, таємно намагався викрасти майно БЕРШКА- УКРАЇНА, а саме чоловічий светр сірого кольору 1904/052/712/, розмір S, вартістю гривень 279 грн., однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, вчинивши при цьому усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був зупинений працівниками згаданого вище магазину після вчинення злочину.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив суду, що кримінальне правопорушення, яке йому інкримінуються, було скоєні ним у час, у місці та способом, вказаним в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається та просив суд суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_11 пояснив суду, що він є представником ТОВ Бершка. 18.01.2015 року біля 18.00год. йому подзвонили продавці магазину Бершка і повідомили, що невідомий хлопець спробував вчинити крадіжку светра і був затриманий при виході з магазину. Претензій до обвинуваченого не має, просив суд суворо його не карати.

Покази ОСОБА_10 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_10 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставин провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

З урахуванням викладеного а також доведеності обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведена до кінця з причин, які не залежали від волі особи, яка виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

При визначені виду та міри покарання ОСОБА_10 суд враховує ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, данні про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає вчинення злочину неповнолітнім та бере до уваги факт визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття у скоєному, раніше не судимого, матеріальна шкода потерпілому відшкодована.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_10 без його ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_10 покарання у виді штрафу, яке буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів оскільки обвинувачений має власний дохід, що підтверджується відповідними документами, наявними в матеріалах кримінального провадження (а. с. 12 15).

Разом з тим, при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_10 суд враховує положення ст.497 КПК України про те, що, якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, відповідно до вимог ст. 105ч.1 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Виходячи з вище зазначених вимог закону, судом були досліджені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який є неповнолітнім, навчається, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, завдана злочинними діями шкода відшкодована потерпілому, який не має до обвинуваченого будь-яких матеріальних претензій. Крім того обвинувачений ОСОБА_10 щиро розкаявся в суді у вчиненому, засудив свій вчинок та висловив запевнення щодо не вчинення в майбутньому злочинів.

А тому, з урахуванням наведених позитивних даних про особу неповнолітнього ОСОБА_10 , який вчинив злочин середньої тяжкості, враховуючи обставини справи, відсутність тяжких наслідків, відшкодування шкоди, відношення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітнього ОСОБА_10 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст.105 КК України.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених позитивних даних про особу ОСОБА_10 , який вчинив злочин середньої тяжкості, вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_10 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.1 ч.2 ст.105 КК України у вигляді застереження.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, в доход держави.

Звільнити ОСОБА_10 на підставі ч.1 ст.105 КК України від призначеного покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_10 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.1 ч.2 ст.105 КК України, у вигляді застереження.

Речові докази а саме:
- бирки, скобу, светр які направленні в камеру зберігання речових доказів Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області повернути за належністю(а.к.п.19);

- відеозапис відео спостереження в магазині - зберігати в матеріалах кримінального провадженні (а.к.п.33);

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Херсонської області через Дніпровський районний суд міста Херсона шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1