АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТАКИЄВА
Справа № 11-сс/796/213/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ 4-го ВМ (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0014526 від 26.12.2014 року та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 122,50 кв.м.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя, враховуючи те, що вказана квартира, відповідає критерієм, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а також з метою збереження майна та унеможливлення його подальшого відчуження, прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, а тому просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.12.2014 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого в кримінальному провадженні № 0014526 відмовити.
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що слідчий суддя, ухвалюючи оскаржуване рішення, припустився порушень кримінального процесуального закону, з огляду на відсутність правових підстав для накладення арешту на належне їй майно та відсутність будь-яких доказів, що вказують на вчинення нею, як власником майна, кримінального правопорушення. Також слідчим суддею не враховано те, що в даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено, а обмеження права власності апелянта не співрозмірне із завданнями даного кримінального провадження, крім того, не враховані наслідки арешту для інших осіб, а саме порушення її права власності, гарантованого Конституцією України, оскільки наявність даного арешту позбавляє її можливості вільно розпоряджатися своїм майном.
Одночасно, апелянт, просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.12.2014 року. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження вказує на те, що оскаржувана ухвала була винесена без виклику особи, яка її оскаржує, а копію оскаржуваного рішення вона не отримувала.
Заслухавши доповідь судді, думку представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 30.12.2014 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Згідно ст. 171 КПК України, слідчий має право, за погодженням з прокурором, в межах кримінального провадження звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у виді речей, документів або грошей, в якому повинно зазначатись підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділення 4 ВМ (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0014526 від 26.12.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, а саме щодо шахрайських дій з боку невстановлених осіб, направлених на заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 122,50 кв.м. з використанням підробних документів.

26.12.2014 р. слідчий СВ 4 ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_10 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що належить покійній ОСОБА_11 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 122,50 кв.м., посилаючись на те, що на даний час є всі підстави вважати, що в діях невстановлених осіб наявні ознаки незаконного заволодіння чужим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 загальною площею 122,50 кв.м., а тому з метою збереження майна та унеможливлення його подальшого відчуження, необхідно накласти арешт на вищевказану квартиру.

30.12.2014 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 122,50 кв.м.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту майна перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 загальною площею 122,50 кв.м. є предметом злочину, та з метою збереження майна та унеможливлення його подальшого відчуження, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього правових підстав.

Як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Доводи апелянта про те, що у слідчого судді не було правових підстав для накладення арешту на її майно, яка не має статусу підозрюваної, обвинуваченої або особи, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, є безпідставними.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на зазначену квартиру порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі представника власника майна обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 117, 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 грудня 2014 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ 4-го ВМ (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0014526 від 26.12.2014 року та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 122,50 кв.м. залишити без змін, а апеляційну скаргуОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

___________ ______________ _______________
( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 ) ( ОСОБА_4 )