ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
березня 2007 року м. Ужгород

Військовий
місцевий суд Ужгородського гарнізону у складі: головуючого - підполковника
юстиції Дацківа В.В., при секретарі -
Зюріній М. О.,

за
участю державного обвинувача - військового прокурора Ужгородського гарнізону
полковни­ка юстиції Демківа О.Р., потерпілого ОСОБА_2 та захисника підсудного - адвоката
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні військового суду кри­мінальну справу відносно
начальника прикордонної застави "Вилок" Мукачівського прикордон­ного
загону (в/ч 2142) старшого лейтенанта

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у смт. Маневичі Волинської області, українця,
з вищою освітою, одруженого, на військовій службі з серпня 2000 року, на офіцерських посадах - з червня 2004 року
та на займаній посаді -з листопада 2006 року,

за
обвинуваченням у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, Судовим слідством військовий місцевий суд

ВСТАНОВИВ:

З 7
листопада 2006 року ст. л-нт ОСОБА_1 проходить військову службу на
посаді на­чальника прикордонної застави „Вилок" Мукачівського
прикордонного загону.

Біля 00
годин 25 січня 2007 року разом із заступником начальника прикордонної застави
„Вилок" по роботі з особовим складом л-том ОСОБА_2 підсудний, керуючи технічно -справним автомобілем марки „MERSEDES-VITO" реєстраційний
номер НОМЕР_1, виїхав на перевірку несення служби прикордонним нарядом в
районі с. Петрово Виноградівського
р-ну Закарпатської області.

Близько
4 години тієї ж ночі водій ОСОБА_1,
рухаючись на вказаному автомобілі,
на ділянці дороги з с. Чепа до с Затисівка
Виноградівського району, у порушення
вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України,
не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не враховував дорожню обстановку - складні
погодні умови (зливовий дощ з переходом у мок­рий сніг), не забезпечив можливість постійно
контролювати рух автомобіля та безпечно керува­ти ним, не передбачаючи можливості настання
суспільно-небезпечних наслідків, хоча
повинен був і міг їх передбачити, при
виконанні лівого повороту не впорався з керуванням, допустив з'їзд автомобіля у кювет, з подальшим перекиданням його на праву
сторону, у результаті чого пасажир ОСОБА_2 отримав тілесні
ушкодження середнього ступеня тяжкості та був доста­влений підсудним до
травматологічного відділення Виноградівської ЦРЛ.

Допитаний
у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 286 ч. 1 КК України, визнав повністю та показав, що близько 00 год. 25 січня

2

2007
року разом з л-том ОСОБА_2 виїхав
на власному автомобілі марки „Мерседес-Віто" реєстраційний номер НОМЕР_1 на перевірку
прикордонних нарядів. Біля 2.30 год. побачив,
як з с Бобове виїхав автомобіль,
який рухався у напрямку до кордону і через декілька хвилин зу­пинився та
виключив фари, що йому (підсудному)
здалось підозрілим і він разом з ОСОБА_2 вирішив перевірити хто і з якою метою
виїхав до державного кордону. Він поїхав за даним ав­томобілем у напрямку с Петрове, де по дорозі до с.
Чепа невідомий а/м зник з поля зору, після чого вони припинили переслідування.
Заїхавши у с. Чепа він розвернув свій автомобіль і
поїхав у напрямку с. Петрово та через 700 - 800
метрів за селом Чепа, повертаючи
наліво, його автомо­біль занесло в праву
сторону і знесло у кювет. Він вийшов з машини та підійшов до л-та ОСОБА_2, який сказав йому, що болить права рука. Після цього він відвіз
потерпілого до Виног-радівської ЦРЛ. Заявляє,
що на перевірку нарядів він виїжджав своїм автомобілем, оскільки на службовий автомобіль не було
виділено паливо на поточне використання і що причиною даного ДТП стало те, що у цей час падав і на обочині лежав сніг та
був лід і тому він не справився з ке­руванням.

Свої
показання підсудний повністю підтвердив під час відтворення з ним обстановки та
обставин події.

Крім
повного визнання підсудним своєї вини,
вина ОСОБА_1 у вчиненні інкриміно­ваного йому злочині повністю доведена
сукупністю інших зібраних по справі доказів.

Так, допитаний у якості потерпілого по справі ОСОБА_2 у судовому
засіданні дав аналогічні показання, як
викладено вище та доповнив, що після
того як автомобіль під керуван­ням ОСОБА_1 злетів у кювет, він вдарився головою об стойку, при цьому також відчув сильний біль у
правій руці. Підсудний зразу відвіз його у лікарню, де встановили перелом руки і 31 січня 2007
року у військовому шпиталі йому було зроблено операцію.

Свідок
ОСОБА_3 - бувший начальник прикордонної застави "Вилок" у суді
показав, що біля 6 год. ранку до нього
подзвонив ОСОБА_1 та повідомив, що
будучи на кордоні, він на власному
автомобілі попав у аварію і чи не міг би він (свідок) відвезти потерпілого ОСОБА_2 із
Виноградівської ЦРЛ у військовий шпиталь м.
Мукачева. По дорозі у м. Мукачево
ОСОБА_2 йому
розповів, що на кордоні вони
переслідували невідомий їм автомобіль та перекинулись автомобілем, на якому їхали, на бік. Про деталі скоєння ДТП,
він у потерпілого не уточнював.

Згідно
висновку технічної експертизи № 70 від 23.02.2007 року - на момент огляду галь­мівна
система, система рульового керування та
ходова частина автомобіля марки „MERSEDES-VITO" д.н. НОМЕР_1 знаходились у
технічно справному стані.

Відповідно
до висновків судової автотехнічної експертизи та додаткової судової
автотех-нічної експертизи №№ 71, 72 від
23.02.2007 року - у даній дорожній ситуації з метою забезпе­чення безпеки
дорожнього руху водій автомобіля марки „MERSEDES-VITO" д.н. НОМЕР_1 гр-н ОСОБА_1
повинен був діяти згідно пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. З
технічної точки зору причиною даної ДТП стали дії водія автомобіля марки „MERSEDES-VITO"
ОСОБА_1, який під час вибору безпечної
швидкості руху не урахував дорожню обстановку,
що призвело до виїзду керованого ним автомобіля за межі проїзної
частини.

Висновком
судово-медичного експерта № 25 від 26 лютого 2007 року встановлено, що у гр-на ОСОБА_2 було виявлено: закритий косий перелом середньої третини
діафізу правої плечової кістки із зміщенням уламків, ЗЧМТ,
струс головного мозку. Виникли вищевказані тіле­сні ушкодження від дії
тупих твердих предметів або ударі об такі,
якими могли бути виступаючі частини салону легкового автомобілю, під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.01.2007 року. Дані тілесні
ушкодження потребують лікування строком більше 21 дня, так як для зрощення перелому необхідно строк
більше трьох тижнів, і за цією ознакою
кваліфікується як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Згідно
довідки з військової частини А1047 № 234 від 27.02.2007 року - л-нт військової
частини А2142 ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному
від­діленні військової частини А1047 з 25.01.2007 року по 20.02.2007 року - 26
ліжкоднів.

Відповідно
до довідки з Закарпатського обласного центру з гідрометеорології № 173 від
6.02.2007 року - за даними репрезентативної до Виноградівського р-ну
метеорологічної станції Берегово - 25 січня 2007 року з 01 год. 00 хв. до 04 год. 00 хв.
київського часу, на території Ви-

3

ноградівського
району спостерігались такі погодні умови: температура повітря - 1-4 градусів те­пла, ...,
опади 0, 3 мм, зливовий дощ з
переходом у мокрий сніг.

Згідно
довідки із служби автомобільних доріг у Закарпатській області № 259/02-1/11 від
22.02.2007 року - автомобільна дорога Чепа-Петрово - Держкордон з Угорщиною на
ділянці до­роги між селами Чепа - Затисівка має характеристики VI
категорії, ..., на складній ділянці в ра­йоні мосту на км
2+490 (на в'їзді до с. Затисівка) у наявності попереджувальні дорожні знаки
1.3.1 „Декілька поворотів" та 1.4.1 і 1.4.2 „Напрямок повороту".

Оскільки ст.
л-т ОСОБА_1 близько 4.00 год.
25 січня 2007 року під час керування тех­нічно-справним автомобілем марки „MERSEDES-VITO", реєстраційний номер НОМЕР_1, ру­хаючись
на ньому зі швидкістю близько 60 км/год. на ділянці дороги з с.
Чепа до с Затисівка Виноградівського району Закарпатської
області, порушив вимоги п. 12.1 Правил
дорожнього руху України, не передбачав
можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча пови­нен був і міг їх передбачити та при
виконанні лівого повороту не впорався з керуванням, допус­тив з'їзд автомобіля у кювет, перекидання його на праву сторону, в результаті чого від удару па­сажир ОСОБА_2 отримав тілесні
ушкодження середньої тяжкості, суд
вчинене ОСОБА_1 кваліфікує за ч. 1
ст. 286 КК України - порушення
правил безпеки дорожнього руху особою,
яка керує транспортним засобом,
що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушко­дження.

При
обранні підсудному виду та міри покарання суд враховує чистосердечие розкаяння
ОСОБА_1 у вчиненому, що по місцю проходження
військової служби він характеризується з позитивної сторони, до кримінальної відповідальності притягується
уперше, раніше ні у чому вартому осуду
помічений не був, злочин вчинив із
необережності, добровільно відшкодував
за­подіяні збитки за лікування потерпілого у медичному закладі, а також те,
що потерпілий ОСОБА_2
до нього претензій не має і просить суворо його не карати.

Враховуючи
сукупність наведених вище обставин, що
пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, суд знаходить можливим від­носно ОСОБА_1
перейти до іншого, більш м'якого виду
основного покарання, не зазначе­ного у
санкції ч. 1 ст. 286 КК України, застосувавши до нього ст.
ст. 69 та 58 того ж Кодексу, призначивши покарання у виді службового
обмеження.

Крім
цього, оскільки підсудний даний злочин
скоїв з необережності, грубих порушень
вимог Правил дорожнього руху України у його діях не було, внаслідок ДТП пошкодив лише свій автомобіль, при цьому - при виконанні обов'язків по
службі, суд вважає за доцільне не по­збавляти
його права на керування транспортними засобами.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 323, 324,
330, 331 КПК України, військовий місцевий суд

З АСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі якої, із застосуванням ст.
ст. 69 і 58 того ж Кодексу, при­значити йому покарання у виді службового
обмеження строком на 1 (один) роки з відрахуванням із суми його грошового
забезпечення в доход держави протягом призначеного строку 10 (десяти)
процентів, без позбавлення права
керувати транспортними засобами..

Запобіжний
захід відносно засудженого - підписку про невиїзд, до набрання вироком за­конної сили, залишити без зміни.

Судові
витрати по кримінальній справі - за проведення технічної експертизи, автотехніч-ної та додаткової автотехнічної
експертиз у сумі по 376 (триста сімдесят шість) грн. 05 коп. ко­жна - стягнути
із ОСОБА_1 у користь НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області (Отримувач
платежу - НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області, Код , Банк - УДК
в Закарпатській обл., МФО 812016, р/р 0411 "Плата за вико­нання
експертизи").

Речовий
доказ по справі після набрання вироком законної сили:

4

- автомобіль марки „MERSEDES-VITO", реєстраційний номер НОМЕР_1, який
передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1 (а.с. 37,
38), вважати повернутим
останньому.

На вирок
може бути подано апеляцію у військовий апеляційний суд Центрального регіо­ну
через військовий місцевий суд Ужгородського гарнізону протягом 15 діб з моменту
його про­голошення.