Справа № Провадження №11-439/12 11/1090/2170/12 Головуючий у І інстанціїУстимчук
Категорія81Доповідач у 2 інстанції Левчук
УХВАЛА

Іменем України

«15»березня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого: Левчука О.Д.,

Суддів: Капічон О.М., Полосенка В.С.,

захисників: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

засудженого: ОСОБА_3,

потерпілої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 10 січня 2012 року, яким:

ОСОБА_3, 03.06.1955 року

народження, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_1

району Київської області, вул. Гагаріна, 24, українця, громадянина

України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, пенсіонера, раніше

не судимого,

засуджено ч. 1 ст. 126 КК України, призначено покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у розмірі 510 гривень.

На підставі ст. 85, 86 КК України звільнено засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді штрафу з застосуванням ст.1 п «е»Закону України «Про амністію»

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 4 000 гривень на відшкодування завданої злочином шкоди.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за те, що 20 квітня 2011 року близько 11 години в с. Загальці Бородянського району Київської області по вул. Гагаріна, 26 під час встановлення межових знаків в межову точку вказану геодезистом на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_4, ОСОБА_3 на ґрунті особистих стійких неприязних відносин, з метою запобігання встановлення межового знаку, наблизився до потерпілої ОСОБА_4, яка тримала в руках металеву трубу та схопивши її за ліве плече, почав штовхати, а потім відштовхнув її в спину, внаслідок чого потерпіла ледве втрималась на ногах. Своїми неправомірними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, засуджений ОСОБА_3К в своїй апеляції просить вирок суду скасувати у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням норм кримінально-процесуального права та неправильним застосуванням норм кримінального права. Просить виправдати його.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що в ході судового слідства не було добуто достатніх доказів, які б підтверджували вчинення ним інкримінованого злочину, а викладені у вироку висновки не відповідають фактичним обставинам справи та є надуманими. Крім того мотивувальна частина вироку не відповідає вимогам КПК України.

В запереченнях на апеляцію засудженого, потерпіла ОСОБА_4 просить вирок суду залишити без змін, а апеляцію засудженого без задоволення. Вважає вирок суд законним та обґрунтованим, а апеляцію безпідставною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав вимоги викладені в апеляції та пояснив, що про застосування щодо нього амністії клопотання він не заявляв та вини своєї не визнає, пояснення захисника ОСОБА_1, який підтримав апеляцію засудженого, пояснення потерпілої та її захисника, які висловили свої заперечення проти апеляції засудженого, дослідивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Макарівського районного суду від 10 червня 2011 року щодо ОСОБА_3 порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 126 КК України.

В ході проведеного судового слідства, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, а саме в тому, що він умисно вчинив насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень щодо потерпілої ОСОБА_4 та навів докази в обґрунтування його вини.

Визнавши винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, та призначивши покарання у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, суд дійшов висновку про можливість звільнення засудженого від відбування призначеного покарання з застосуванням ст.1 п «е»Закону України «Про амністію»

Такі висновки суду є необґрунтованим та суперечать вимогам кримінально-процесуального законодавства України.

Так, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію в 2011 році», застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений, підсудний або засуджений заперечує проти цього. Особа, щодо якої віршується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обовязковим зазначенням цього у протоколі судового засідання.

Як вбачається з протоколу судового засідання, клопотання про застосування амністії ОСОБА_3 не заявляв і дане питання на обговорення учасників процесу взагалі не ставилось.

За таких обставин, вирок суду щодо ОСОБА_3 не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону та є обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з поверненням справи на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду суду необхідно повно, всебічно та обєктивно дослідити обставини справи, перевірити доводи засудженого щодо відсутності доказів на підтвердження завдання фізичного болю та моральної шкоди потерпілій ОСОБА_4, перевірити інші доводи, на які засуджений посилається в своїй апеляції і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого задовольнити частково.

Вирок Макарівського районного суду Київської області від 10 січня 2012 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Головуючий:

Судді: