Провадження № 1-кп/200/224/15
Справа № 200/1476/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000265, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 12 листопада 2010 року Жовтневим районним судом м.Дніпроперовська за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік із застосуванням ст.ст.75,76 КК України на один рік;

· 26 грудня 2011 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки та один місяць. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 08 жовтня 2014 року, 16 жовтня 2014 року умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі на невідбутий строк 1 рік 3 місяці та 18 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
14 січня 2015 року близько о 20 год. 30 хв., ОСОБА_5 , пересуваючись пішки на житловому масиві Тополя-2 у м.Дніпропетровську, направляючись в сторону будинку №2 по вул.Панікахи, помітив раніше незнайомого ОСОБА_7 , у якого в руках був мобільний телефон, й реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, повторно, будучи в стані алкогольного сп`яніння, відкрито, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії є очевидними для потерпілого, наніс один удар рукою в область живота ОСОБА_6 , внаслідок якого останній відчув фізичний біль, тим самим застосовував фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого ривком вихопив з рук ОСОБА_6 мобільний телефон «Nokia 2220S» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 150 гривень.

В подальшому з вищезазначеним викраденим майном ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
Показами обвинуваченого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 14 січня 2015 року приблизно о 12 годині він зустрівся зі своїми знайомим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на зупинці навпроти кінотеатру «Січ», з якими випивав пива та спілкувався.

В подальшому, ближче до вечора, він запропонував піти до ломбарду та закласти його мобільний телефон, щоб виручити гроші на купівлю пива. По дорозі по вул.Панікахи, на зустріч їм йшов раніше невідомий молодий чоловік, як потім дізнався потерпілий ОСОБА_6 , в руках якого був мобільний телефон«Nokia 2220S». Він зупинився поруч з ним, сказав «привіт, друг», а своїм друзям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сказав йти далі, і тому вони не зупиняючись, пішли далі по вул.Панікахи. Після того, як ті відійшли, він сказав ОСОБА_6 віддавати йому мобільний телефон, але ОСОБА_6 відмовився. На це він штовхнув ОСОБА_6 своєю долонею в район живота. Після цього, він вихопив з рук ОСОБА_6 мобільний телефон. На прохання потерпілого ОСОБА_6 , останній забрав свою сім-карту.

Заходи фізичного та психологічного примусу зі сторони робітників міліції в ході досудового розслідування до нього не застосовувались.
В скоєному щиросердечно покаявся.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні пояснив, що 14 січня 2015 року ввечері, знаходячись на житловому масиві Тополя-2 в м.Дніпропетровську та направляючись на зупинку маршрутного таксі №109, йому на зустріч йшло троє раніше невідомих чоловіків. Один із цих чоловіків, як потім дізнався обвинувачений ОСОБА_5 , попрохав у нього цигарку, а інші двоє чоловіків пішли далі. На таке прохання ОСОБА_5 , він передав останньому цигарку, після чого обвинувачений запитав у нього, котра година, й коли він став дивитися на годинник, який знаходився на його мобільному телефоні, ОСОБА_5 несподівано для нього вдарив його долонею в область живота та ривком вихватив його мобільний телефон «Nokia 2220S». Потім на його прохання, він забрав свою сім-карту. Після чого ОСОБА_5 з викраденим мобільним телефоном зник, а він одразу звернувся до робітників міліції з заявою про пограбування.

Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:
Протоколом огляду від 23 січня 2015 року з фото-таблицею до нього, відповідно до якого предметом огляду є добровільно виданий ОСОБА_5 мобільний телефон «Nokia 2220S» рожевого кольору, з корпусом слайдер, ІМЕІ НОМЕР_1 , в якому відсутні сім-картка, задня панель, по бокам телефону виявлені потертості ( а.с.18-21).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24 січня 2015 року, відповідно до якого серед представлених осіб потерпілий ОСОБА_6 впізнає чоловіка під №3 як особу, що відкрито заволоділа майном, та впізнає за загальними рисами обличчя, зростом, тілобудовою та волоссям. Відповідно до протоколу, впізнаною особою є ОСОБА_5 ( а.с.22-25).
Висновком судово-товарознавчої експертизи №ГО-233 від 28 січня 2015 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Nokia 2220S» ІМЕІ НОМЕР_1 складала 150 гривень ( а.с.50-52).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 27 січня 2015 року з фото-таблицею до нього, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 та в присутності понятих на місці скоєння злочину розказав та показав, як відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_6 ( а.с.58-65).
Речовим доказом мобільним телефоном «Nokia 2220S» ІМЕІ НОМЕР_1 , який відповідно до розписки був переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ( а.с.15-16).
Під час судового розгляду, учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий, вищезазначені докази, зібрані в ході досудового розслідування та фактичні обставини справи, встановлені в ході досудового слідства, не оспорюють, правильно розуміють зміст цих обставин, а також у суда немає сумнівів у добровільності такої їхньої позиції, у зв`язку із чим, інші докази відповідно до ст.349 КПК України в суді не досліджувались.
Суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який скоїв дане кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з місця проживання характеризується позитивно.

Щире каяття та сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння й рецидив вчинення злочину.
Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив дане кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, суд вважає, що його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.71 КК України.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2011 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки та один місяць з відбуттям покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 24 січня 2015 року.

Речовий доказ мобільний телефон «Nokia 2220S» ІМЕІ НОМЕР_1 , який відповідно до розписки був переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ( а.с.15-16) вважати повернутим власнику.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1