справа №1-119/08
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Знам”янський міськрайонний суд
судді
прокурора Щербина
розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду міста Знам”янка Кіровоградської області кримінальну справу по
ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженка міста Сміла Черкаської
області,українка,громадянка України,освіта середня-спеціальна,працює директором
ДП «Володимирівське» Знам»янського РСТ,заміжня,на утриманні одна неповнолітня
особа,проживає в АДРЕСА_1
ч.1 ст.172 КК України, -
директором дочірнього підприємства «Володимирівське» Знам»янського районного споживчого
товариства,зареєстрованого у встановленому законом порядку Знам»янською
районною державною адміністрацією та Знам»янською ОДПІ,основним видом
підприємницької діяльності якої є організація роздрібної,оптової торгівлі та
громадського харчування,маючи повноваження по вирішенню кадрових пиптань
(прийом та звільнення з посад,ініціація преміювання працівників та розгляду
ставок посадових окладів,облік робочого часу тощо),грубо порушила законодавство
про працю при наступних обставинах.
ДП «Володимиріське» Знам»янського РСТ ОСОБА_1.,здійснюючи підприємницьку
діяльність з метою отримання прибутку,в порушення п.6 ч.1 ст.24,ст.48 КЗпП
України,ч.2 ст.30 ЗУ «Про оплату праці»,п.2.14 Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників»,затвердженої наказом Міністерства праці України
від 29 липня 1993 року №58,використовувала найману працю ОСОБА_2. - з січня
2006 року,ОСОБА_3. - з листопада 2007 року,які працюють реалізаторами
продовольчих товарів,без укладання трудових договорів та оформлення трудових
книжок,ведення табелю робочого часу,нарахування заробітної плати та
обов»язкових державних платежів,надання відпусток та оплати лікарняних найманим
працівникам,передбачених трудовим законодавством України.
цьому ОСОБА_1.,являючись посадовою особою,в порушення вимог ст.ст.23,24 КЗпП
України,п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок
працівників»,відповідні записи про роботу у трудові книжки не вносила.
Використовуючи працю ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,ОСОБА_1.,грубо
порушуючи їх права,передбачені Конституцією та Законами України,заробітну плату
їм сплачувала меншу мінімальної,встановленої законодавством,відрахування у
відповідні фонди соціального страхування не здійснювала.
працю ОСОБА_2. та ОСОБА_3. - ОСОБА_1.,грубо порушила
вимоги ст.ст.43,45,46 Конституції
України,якими передбачено право людини на належні,безпечні і здорові умови
праці,на заробітну плату,не нижчу від визначеної законом,оплачувану щорічну
відпустку,право на соціальний захист,що включає право на забезпечення у разі
повної,часткової або тимчасової втрати працездатності,втрати
годувальника,безробіття з незалежних від них обставин,а також у старості та в
інших випадках,передбачених законом,яке гарантується загальнообов»язковим
державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків
громадян,підприємств,установ і організацій,ст.ст.253-256 КЗпП України та
ст.ст.11,14 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування»,згідно яких повинен сплачувати страхові внески на
загальнообов»язкове державне пенсійне страхування для фізичних осіб,працю яких
використовує на умовах трудового договору,що є гарантією отримання працівником
державного пенсійного забезпечення за віком.
в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1. свою вину в скоєному злочині визнала
повністю,однак давати пояснення і відповідати на запитання
відмовилася,посилаючись на ст.63 Конституції України.
скоєному щиро кається,просить суд її суворо на наказувати.
відповідності з ч.3 ст.299 КПК України докази по справі судом не досліджувалися,
за згодою підсудного та прокурора, в зв»язку з тим, що ОСОБА_1. обставини
справи,викладені в обвинувальному висновку - не оспорює.
обвинувачення ніким із учасників судового процесу не оспорюється, суд вважає
вину підсудної ОСОБА_1. в скоєнні злочину,передбаченого ч.1 ст.172 КК
України,за ознаками:грубе порушення законодавства про працю - доведеною.
призначенні покарання підсудній ОСОБА_1. суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпеки скоєного підсудною умисного,закінченого злочину,який закон
класифікує як злочин невеликої тяжкості,особу ОСОБА_1.,що вона раніше не
притягувалася до кримінальної відповідальності,за місцем проживання
характеризується позитивно,займається суспільно-корисною працею,має на
утриманні неповнолітню дитину.
обставин,які пом»якшують покарання підсудної ОСОБА_1. суд відносить визнання
своєї вини,щире каяття в скоєному.
обтяжують покарання підсудної ОСОБА_1. судом не встановлено.
тяжкість скоєного ОСОБА_1.,особу підсудної,наявність обставин,які пом»якшують
покарання і відсутність обставин,які обтяжують її покарання,суд вважає,що
виправлення ОСОБА_1. можливе без відбування покарання,застосувавши до підсудної
міру покарання у виді штрафу.
Керуючись ст.ст.323-324 КПК України,суд,
ОСОБА_1визнати винною в
скоєнні злочину,передбаченого ч.1 ст.172 КК України і призначити покарання у
виді штрафу в сумі 510 грн.
Міру запобіжного заходу
відносно ОСОБА_1- підписка про невиїзд - залишити без змін до вступу вироку в
подано апеляцію протягом 15-ти діб з моменту його проголошення до апеляційного
суду Кіровоградської області.
Суддя
Знам»янського міськрайонного суду Проценко О.М.