Справа № 643/1502/15-к
Номер провадження 1-кп/643/333/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2015 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
03.02.2015р. захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав до канцелярії суду угоду, укладену 02.02.2015р. між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за умовами якої підозрюваний ОСОБА_8 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних вище обставин; шкода, завдана потерпілому ОСОБА_4 відшкодована шляхом повернення викраденого майна, невідшкодованої шкоди немає; сторони погодились на призначення ОСОБА_8 узгодженого покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, зі звільненням його від покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти затвердження угоди, оскільки вважав, що міра покарання не відповідає загальним вимогам чинного КК України про правила призначення покарання, через те, що обвинувачений раніше судимий за аналогічні злочини, а тому він намагається уникнути покарання за скоєне.
Потерпілий та обвинувачений в судовому засіданні просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання.
Захисник в судовому засіданні наполягав на затверджені угоди про примирення.
Дослідивши угоду та матеріали кримінального провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов наступного:
Як зазначено в угоді про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим, ОСОБА_8 беззаперечно визнав винуватим у скоєнні злочину, передбаченого, та вважав, що його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, та зловживанням довірою, скоєне повторно.
Однак в обвинувальному акті дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст.190 КК України, а саме шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, та зловживанням довірою, скоєне повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 показав, що він визнає себе винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_10 , однак заперечує, що він скоював даний злочин за попередньою змовою групою осіб.
Дана обставина свідчить про часткове визнання ОСОБА_8 своєї вини у інкримінованому йому злочині.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3 умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Таким чином, суд вважає на необхідне відмовити в затвердженні угоди та продовжити судове провадження у загальному порядку.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 474, 369-372 КПК України, суд
В затвердженні угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_8 , - відмовити.
Судовий розгляд по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України продовжити у загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1