АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_12 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ОСОБА_13 ,

захисника ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000052 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_15 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року відносно

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калинівки Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року ОСОБА_15 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними ________________________________________________________

Справа №11-кп/796/81/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_16
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_1
засобами строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_15 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільні позови прокурора задоволено в повному обсязі та постановлено стягнути з ОСОБА_15 на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих на користь КЗКОР «Київська обласна клінічна лікарня» - 3 971 грн. 09 коп. та на користь «Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги» - 14 751 грн. 98 коп.

Також цим вироком вирішено питання щодо витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Як встановив суд у вироку, ОСОБА_15 , 01 вересня 2012 року, приблизно о 21 годині 20 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині пр. Героїв Сталінграда, зі сторони вул. Мате Залки у напрямку вул. М. Малиновського в м. Києві, зі швидкістю приблизно 94 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці 60 км/год. В салоні вказаного автомобіля, на передньому пасажирському сидінні, знаходилася ОСОБА_17
Рухаючись у вказаному напрямку, він наближався до регульованого перехрестя із виїздом з двору будинку №10-А по пр. ГероївСталінграда, перед яким на світлофорному об`єкті горів червоний сигнал, що забороняв рух.
У цей же час на вказаному перехресті, в зустрічному напрямку зупинився автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , який в подальшому продовжив виконувати маневр повороту ліворуч, у напрямку заїзду у двір будинку №10-А, а на тротуарі за перехрестям, з правого боку відносно напрямку руху автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , стояв пішохід ОСОБА_18 .
Під час руху ОСОБА_15 допустив порушення вимог п.п. 2.9 підпункту «а», 8.7.3 підпункту «е», 8.10 та 12.4 Правил дорожнього руху України, що виявилось в тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині пр. Героїв Сталінграда, зі сторони вул. Мате Залки у напрямку вул. Малиновського в м. Києві, з перевищенням максимально допустимої швидкості, при наближенні до регульованого перехрестя із виїздом з двору будинку №10-А, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, що виражалося у ввімкненні для його напрямку руху червоного сигналу світлофора, що забороняє рух, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 та виїхав на зазначене перехрестя на забороняючий - червоний сигнал світлофора, внаслідок чого на перехресті пр. Героїв Сталінграда і виїзду з двору будинку №10-А скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , який після цього у некерованому стані виїхав за межі проїзної частини, де на тротуарі поблизу вказаного перехрестя скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_18 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_12 спричинено тяжкі, а пасажиру автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_17 та пішоходові ОСОБА_18 - середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Порушення вимог п.п. 8.7.3 (е); 8.10 Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_15 знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_14 , вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим, внаслідок допущеної судом неповноти судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок суду та закрити провадження по справі на підставі п. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не взято до уваги надані захистом докази, які свідчать про невинуватість ОСОБА_15 у скоєному ДТП, і мотивів їх неприйняття у вироку не вказано.

Зокрема, судом не взяті до уваги відповіді Центру безпеки руху МВС України, згідно яких місце скоєння ДТП не являється ні перехрестям, ні перехрещенням проїзних частин. Тому, на думку апелянта, висновок експерта ОСОБА_19 про те, що дії водія ОСОБА_12 регламентуються вимогами п. 16.8 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи і є невірним, оскільки за цих обставин водій ОСОБА_12 не мав права рухатись на червоний сигнал світлофора і у відповідності з п. 10.4 ПДР України, здійснюючи поворот наліво за межами перехрестя, повинен був уступити дорогу зустрічним транспортним засобам, а відтак в діях ОСОБА_15 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 286 КК України.

Також, незважаючи на суперечливість висновків автотехнічних експертиз щодо віднесення місця ДТП до перехрестя та те, що при проведенні автотехнічної експертизи досудовим слідством були допущені істотні процесуальні порушення, суд в порушення вимог ст.ст. 356, 332 КПК України відхилив клопотання про допит експертів ОСОБА_19 і ОСОБА_20 та проведення повторної автотехнічної експертизи, допустивши таким чином неповноту судового слідства та такі істотні процесуальні порушення, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, ніяким чином не доведено, що ОСОБА_15 під час скоєння ДТП знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а тому суд не мав підстав включати, як обтяжуючу обставину, перебування ОСОБА_15 в стані алкогольного сп`яніння.

Також зазначає, що суд не звернув увагу та не усунув суперечності у показаннях свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 щодо кольору світлофора, на який проїжджав ОСОБА_15 , та відстані, з яких свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 бачили його колір. При цьому не дав оцінки тому, що свідки ОСОБА_22 і ОСОБА_21 допитувались через місяць після ДТП і є знайомими потерпілого ОСОБА_12 та його дружини, натомість критично оцінив свідчення ОСОБА_15 та потерпілої ОСОБА_17 , яка фактично підтвердила свідчення ОСОБА_15 , що він проїжджав на жовтий сигнал, керуючись п. 8.11 ПДР України, оскільки не міг зупинити автомобіль без екстреного гальмування.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_15 , посилаючись на неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок суду та закрити провадження по справі на підставі п. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

На обґрунтування своїх вимог наводить доводи, аналогічні за змістом, доводам апеляції захисника ОСОБА_14 .

В письмових поясненнях представник потерпілого ОСОБА_12 ОСОБА_13 просить апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_14 відхилити, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_14 на підтримку доводів апеляційних скарг кожного з них, а також прокурора та представника потерпілого ОСОБА_12 ОСОБА_13 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши додаткові докази, отримані в результаті призначення додаткових експертних досліджень, допитавши експертів ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, винуватості ОСОБА_15 у порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі і середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим, і кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, є правильними і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При цьому, суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 374 КПК України, сформулював у вироку обвинувачення, яке містить точний опис обставин провадження із зазначенням ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, визнаного судом доведеним, та його кваліфікуючих ознак, аналогічно тому обвинуваченню, яке сформулюване ОСОБА_15 органом досудового розслідування при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті.

І за встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження кваліфікація дій ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі і середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим, є вірною.

При цьому доводи, наведені в апеляційних скаргах, про невинуватість ОСОБА_15 в порушенні правил безпеки дорожнього руху з посиланням на такі порушення потерпілим ОСОБА_12 колегією суддів не можуть бути визнані належними, оскільки не підтверджуються матеріалами провадження та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та ОСОБА_26 про обставини дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до яких водій ОСОБА_15 , керуючи автомобілем «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух по проїзній частині пр. Героїв Сталінграда, на перетині із виїздом з двору будинку №10-А по пр. Героїв Сталінграда, на червоний сигнал світлофора.

Так, потерпілий ОСОБА_12 , згідно його показань у судовому засіданні, 01.09.2012 року близько 21 год. 30 хв. на автомобілі Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 ,рухався по пр. Героїв Сталінграду зі сторони вул. Малиновського та, доїхавши до перехрестя, що навпроти будинку 10-а по пр. Героїв Сталінграду, намагався повернути до вказаного будинку. Для здійснення повороту йому необхідно було перетнути смугу зустрічного руху. У той час, коли він розпочав маневр, на світлофорі, який регулював рух на смузі, по якій він рухався, було зелене світло, однак, перетнувши пішохідний перехід, він зупинився, щоб надати перевагу у русі автомобілям зустрічного руху. Після того, як загорілося червоне світло для обох смуг, він продовжив закінчувати маневр, однак, повертаючи до вказаного будинку, з його автомобілем здійснив зіткнення водій ОСОБА_15 , який керував автомобілем «КІА Cerato».
За показаннями свідка ОСОБА_26 в судовому засіданні, 01.09.2012 року він вийшов купити сигарет на зупинку, що навпроти будинку №10-а по пр. Героїв Сталінграду в м. Києві та побачив автомобіль «Skoda Octavia», який їхав зі сторони пл. Сантьяго де Чілі в крайньому лівому ряду та хотів здійснити маневр - поворот наліво в сторону р. Дніпро. Для водіїв, які їхали зі сторони Московського проспекту, загорівся червоний колір, відповідно і для водіїв, які їхали у протилежному напрямку горів червоний колір, оскільки ці світлофори є дублюючими. У цей момент водій автомобіля «Skoda Octavia» хотів завершити свій маневр, оскільки, коли загорівся червоний сигнал світлофору, він вже знаходився за стоп-лінією, однак, приблизно через три секунди після цього автомобіль «КІА Cerato», перетинаючи пішохідний перехід на забороняюче червоне світло світлофору, в`їхав на швидкості 100-120 км/год. в автомобіль «Skoda Octavia». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди постраждали два пішоходи та ті люди, які перебували в цей час в автомобілях «Skoda Octavia» та «КІА Cerato».

Свідок ОСОБА_23 в суді показала, що 01.09.2012 року приблизно о 21 год. вона йшла разом із ОСОБА_18 до перехрестя, яке знаходиться біля «Гольф Клубу» зі сторони дитячої академії мистецтв, що на Оболонській набережній в місті Києві, та мали намір перейти пр. Героїв Сталінграду по пішохідному переходу, що навпроти будинку 10-а. Коли вони підходили до пішохідного переходу, вона побачила, що для автомобілів мигав зелений колір світлофору, тому вони прискорили рух, оскільки для пішоходів це означало, що мав загорітися зелений колір, який би дозволив перехід проспекту. Підійшовши до вказаного переходу, вона, повернувши голову вліво, побачила автомобіль «КІА Cerato», який рухався зі швидкістю 80-90 кілометрів на годину. Крім того, на перехресті стояло дві машини, одна машина стояла на розворот, а інша - «Skoda Octavia», стояла за стоп лінією, для повороту наліво в сторону двору будинку 10-а. Побачила, що цей автомобіль почав повертати і в цей час вона зрозуміла, що автомобіль «КІА Cerato» не встигне загальмувати. Вона категорично стверджувала, що на той час всі інші автомобілі, зі сторони руху «КІА Cerato», вже зупинились на світлофорі на заборонний для руху колір. У той же час водій «КІА Cerato» виїхав на пішохідний перехід на заборонний для руху сигнал світлофору та здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia», який намагався заїхати в двір будинку 10-а по пр. Героїв Сталінграду в м. Києві. Внаслідок зіткнення автомобілі викинуло на тротуар, вона та потерпілий ОСОБА_18 отримали тілесні ушкодження.
За показаннями в суді свідка ОСОБА_22 , 01.09.2012 року, він стояв на парапеті біля магазину «Антошка», що за адресою: пр. Героїв Сталінграду, 8-а в м. Києві, обличчям до дороги та побачив автомобіль «КІА Cerato», який рухався зі сторони Московського проспекту в сторону площі Сантьяго де Чілі в м. Києві на швидкості приблизно 80 км/год. в правій смузі руху з гучно ввімкненою музикою. Далі він побачив, що на повороті в сторону пр. Героїв Сталінграду стояла машина «Skoda Octavia». В подальшому він бачив, як «КІА Cerato», проїхавши на червоний колір пішохідний перехід, здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia», який завершував маневр повороту у двір.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав, що 01.09.2012 року близько 21 год. він знаходився на парапеті біля магазину «Антошка», що за адресою: пр. Героїв Сталінграду, 8-а в м. Києві. У цей час він побачив автомобіль «КІА Cerato», який рухався в крайній правій смузі зі сторони Московського проспекту в сторону площі Сантьяго де Чілі в м. Києві на швидкості приблизно 80-85 км/год. Він чітко бачив, як вказаний автомобіль проїхав на червоний колір, що загорівся, коли вказаний автомобіль був приблизно за 45 метрів до світлофору та пішохідного переходу біля будинку №10-а по пр. Героїв Сталінграду. У цей час на вказаному перехресті здійснював поворот автомобіль «Skoda Octavia», який рухався у протилежному напрямку від руху автомобіля «КІА Cerato». Таким чином водій автомобіля «Skoda Octavia» завершував маневр повороту, а водій автомобіля «КІА Cerato», рухаючись на червоний колір світлофору, здійснив з ним зіткнення.

Такі обставини дорожньо-транспортної пригоди свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_22 та ОСОБА_21 підтвердили і під час проведених за участю кожного з них слідчих експериментів.
Зокрема, під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_23 вказала, що вперше вона побачила автомобіль «КІА» у той момент, коли останній проїжджав, займаючи одночасно першу та другу смуги, рухаючись на відстані 16,6 м до стоп-лінії, 39 м до Виїзду (в`їзду) до будинку 10-а по пр. Героїв Сталінграда в м. Києві та 4 м і 4,15 від своїх правих переднього та заднього коліс відповідно до правого краю проїзної частини, а також те, що саме в цей момент жовтий сигнал світлофора для руху даного авто змінився на червоний. Також під час даної слідчої дії було встановлено, що у момент початку виконання маневру повороту ліворуч автомобіль «Skoda» знаходився на відстані 1,6 м до Виїзду та 11,3 і 12 м від своїх лівих переднього і заднього коліс відповідно до правого краю проїзної частини пр. Героїв Сталінграда (т. 3 а.п. 68- 77).

Свідок ОСОБА_22 під час слідчого експерименту показав, що у момент ДТП він стояв на відстані 210 метрів до Виїзду до будинку 10-а по пр. Героїв Сталінграда в м. Києві і, коли автомобіль «КІА Cerato» проїжджав на відстані 40-70 метрів за зупинкою громадського транспорту «Дитяча академія мистецтв», на світлофорному об`єкті горів червоний сигнал світлофора. Також під час даної слідчої дії було встановлено, що видимість для свідка світлофорного об`єкту, який регулює рух по пр. Героїв Сталінграду перед Виїздом (в`їздом) до будинку 10-а нічим не обмежувалась(т. 3 а.п. 43-48).

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_21 зазначив, що у момент ДТП він стояв на відстані 208,5 метрів до Виїзду до будинку 10-а по пр. Героїв Сталінграда в м. Києві і, коли автомобіль «КІА Cerato» проїжджав на рівні зупинки громадського транспорту «Дитяча академія мистецтв», яка згідно замірів знаходиться на відстані 120 метрів від правого краю виїзду з двору будинку 10-а по пр. Герорїв Сталінграда в м. Києві, на світлофорі жовтий сигнал змінився на червоний. Також під час даної слідчої дії було встановлено, що видимість для свідка світлофорного об`єкту, який регулює рух по пр. Героїв Сталінграду перед Виїздом (в`їздом) до будинку 10-а, нічим не обмежувалась (т. 3 а.п. 49-54).
Виходячи з наведеного, висновок суду про те, що ОСОБА_15 , який керував транспортним засобом, порушив вимоги п. 8.7.3 «е», 8.10 Правил дорожнього руху, тобто здійснив рух на заборонний червоний сигнал світлофора, є правильним.

Показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 та ОСОБА_21 суд першої інстанції правильно поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони послідовні, логічні, містять детальний опис події. Про такі самі обставини свідки зазначали в ході досудового розслідування, в тому числі під час проведення з ними слідчих експериментів.

І колегія суддів не вбачає в них суперечностей, про які йдеться в апеляційних скаргах сторони захисту, оскільки кожен з них стверджував про проїзд ОСОБА_15 світлофорного об`єкту проїзної частини по пр. Героїв Сталінграда в м. Києві перед заїздом до будинку 10-а на червоний сигнал світлофора, при цьому свідок ОСОБА_23 під час слідчого експеримента уточнила відстань, на якій знаходився автомобіль «КІА Cerato», до стоп-лінії, коли жовтий сигнал світлофора для руху даного авто змінився на червоний, а свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 зазначали відповідно відстані, на яких змінився колір світлофора з жовтого на червоний та вже горів червоний сигнал світлофора.
Крім того, матеріали провадження не містять даних про те, що свідки мали підстави обмовити ОСОБА_15 , адже свідок ОСОБА_23 до дорожньо-транспортної пригоди не знала ні ОСОБА_15 , ні потерпілого ОСОБА_12 . А те, що ОСОБА_22 та ОСОБА_21 працювали разом з дружиною потерпілого ОСОБА_12 , не свідчить про їхню зацікавленість.
Дотого ж показання цих свідків об`єктивно узгоджуються між собою та з показаннями свідка ОСОБА_26 , який відносно сторін кримінального провадження також є сторонньою особою, а також і з даними, що містяться в інших доказах у справі, зокрема:
- протоколі огляду місця дорожньо-транспортної події від 01 вересня 2012 року з фототаблицею до нього, схемі пригоди, відповідно до яких встановлено місце зіткнення транспортних засобів на проїзній частині пр. Г. Сталінграду в м. Києві напроти заїзду до будинку 10-а, розташування автомобілів «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , та «КІА Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , після дорожньо-транспортної пригоди та сліди їх зіткнення (т. 2 а.п. 17-28).
- висновку судово-медичної експертизи №1818/Е від 26.11.2012 року, згідно якого ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку з формуванням множинних геморагічних вогнищ (в підкоркових структурах лівої гемісфери, в мозолястому тілі, в задньолобній ділянці справа), субарахноїдального крововиливу, забійної рани тім`яної ділянки справа; закритої хребтово-спиномозкової травми - перелому суглобового відростку четвертого шийного хребця зліва та його вивих до переду, забою спинного мозку на даному рівні, які в своїй сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (т. 2 а.п. 85-89).

- висновку судово-медичної експертизи №1709/е від 09.11.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_17 отримала тілесне ушкодження у виді закритої травми хребта: підшкірного синця (гематоми) у проекції 12 грудного - 1 поперекового хребців, розриву фасцій, м`язів над - та міжосних зв`язок між остистими відростками 12 грудного - 1 поперекового хребців; перелому дуги 1 поперекового хребця (з вивихом правого фасеткового суглоба) та поперечного перелому поперечного відростку 1 поперекового хребця, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості (т. 2 а.п. 101-105).

- висновку судово-медичної експертизи №1707/е від 18.10.2012 року, згідно з яким ОСОБА_18 отримав тілесні ушкодження у виді закритої травми лівого стегна: уламкового перелому діафізу лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків; саден тіла, кінцівок, голови, які в своїй сукупності відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості (т. 2 а.п. 93-97).

- висновку транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №10205/10206/12-52 від 16.04.2013 року, відповідно до якого: первинний контакт між автомобілями «КІА Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , був здійснений передньою (фронтальною) частиною «КІА Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , та правою боковою частиною автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 . Поздовжні осі даних транспортних засобів в момент їх первинного контакту знаходились під тупим кутом розкритим проти ходу годинникової стрілки відносно напрямку руху автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , який кількісно знаходиться в межах 100°; швидкість руху автомобіля «КІА Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент зіткнення становила близько 94,1 км/год, швидкість руху автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент зіткнення становила близько 17,9 км/год (т. 3 а.п. 89- 100).
- висновку автотехнічної експертизи №212/ат від 18.06.2013 року, за яким в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_15 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 8.7.3 (е); 8.10; 12.4 ПДР України, а причиною виникнення даної дорожньо-транспортної події, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_15 вимогам пунктів 8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху України (т. 3 а.п. 142-158).

А також і висновку автотехнічної експертизи №590/ат від 11.12.2014 року, відповідно до якого: в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, в діях водія автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_15 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам пунктів 8.7.3 (е); 8.10; 12.4 ПДР України, а невідповідності вимогам пунктів 8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (т. 6 а.п. 24-40).
При цьому і за вищевказаним висновком експерта у нього були відсутні технічні підстави вважати показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , встановлені під час слідчих експериментів за їх участю, неспроможними, оскільки під час цих слідчих дій було встановлене одне місце розташування автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , в один момент часу, як і для визнання неспроможними показань водія ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_26 .
Водночас, і неможливість перевірки показань свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 на технічну спроможність з підстав, які зазначені у висновку експерта №590/ат від 11.12.2014 року, та які вказав в судовому засіданні експерт ОСОБА_27 , а саме: неможливість їх перевірити на технічну спроможність через відсутність в показаннях свідків інформації щодо місця розташування автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , в різні моменти часу, в тому числі і відповідно до сигналів світлофора, не спростовує правильності висновків суду щодо винуватості ОСОБА_15 , оскільки ті обставини, що він здійснив проїзд на заборонний червоний сигнал світлофора об`єктивно підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_26 , сумнівів у правдивості яких стороною захисту в апеляційних скаргах не наведено.
Висловлене ж в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_14 припущення про те, що, виходячи з показань свідка ОСОБА_26 , що автомобіль «Skoda Octavia», почав рух на червоний сигнал світлофора, а зіткнення сталося через п`ять секунд після початку його руху, згідно експертного дослідження №246 від 30 липня 2013 року, складеного експертом ОСОБА_20 , то для пішоходів ОСОБА_18 та ОСОБА_23 мав горіти зелений сигнал світлофора та вони повинні були рухатись по пішохідному переходу, натомість вони стверджують, що для пішоходів на той час горів червоний сигнал світлофора, що може свідчити про неправдивість показань потерпілого ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_23 , спростовується наявними в матеріалах провадження доказами.
Так, за показаннями свідка ОСОБА_26 , коли для водіїв загорівся червоний колір і водій автомобіля «Skoda Octavia» хотів завершити свій маневр, приблизно через три секунди після цього автомобіль «КІА Cerato», перетинаючи пішохідний перехід на забороняюче червоне світло світлофору, в`їхав в автомобіль «Skoda Octavia».
А, відповідно до часової діаграми роботи світлофорних об`єктів, після включення червоного сигнала світлофора для руху автомобілів по проїзній частині пр. Героїв Сталінграда в м. Києві для пішоходів в тому напрямку, куди рухались ОСОБА_18 та ОСОБА_23 , ще три секунди продовжує горіти червоний сигнал світлофора (т. 4 а.п. 173-177).

Тим більше, що й пішоходи ОСОБА_18 та ОСОБА_23 в суді не вказували, який колір світлофора горів для пішоходів безпосередньо на момент зіткнення автомобілів «КІА Cerato» та «Skoda Octavia», а, за змістом їх показань, на той момент вони не спостерігали за сигналом світлофору для пішоходів, оскільки їх увага була зосереджена на виявленому автомобілі «КІА Cerato», що рухався з лівої сторони від них.

Між тим, і сам ОСОБА_15 не заперечує, що дорожньо-транспортна пригода сталася під час керування ним 01 вересня 2012 року близько 21 години 20 хвилин автомобілем «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , коли він рухався по пр. Героїв Сталінграда в м. Києві.

Водночас ОСОБА_15 в суді зазначав, що при наближенні до в`їзду до двору будинку №10-А по пр. Героїв Сталінграда, метрів за 80-100, він бачив, що на світлофорі, який встановлено перед заїздом до двору, горіло зелене світло і він збільшив швидкість в межах 90-95 км на годину. За 60-70 метрів до світлофору сигнал став миготіти зеленим світлом і за 25-30 метрів змінився на жовтий. Керуючись п. 8.11 Правил дорожнього руху, яким обумовлено, що, якщо, в разі включення жовтого сигналу, водій не може зупинити автомобіль без застосування екстреного гальмування, то йому дозволяється рухатися далі при умові забезпечення безпеки дорожнього руху, він продовжив рух, так як не мав змоги зупинитися без екстреного гальмування. На той момент в лівій крайній смузі, перед світлофором знаходилась легкова автомашина, яка подавала знак розвороту наліво. На полосі його руху ніяких автомашин не було, тому він продовжив рух. Але коли був метрів за 20-25 від світлофора, побачив легкову автомашину, яка повертала в бік двору будинку №10-а. Він прийняв міри для попередження зіткнення, загальмував і інстинктивно повернув руль вправо, щоб запобігти зіткненню, але воно сталося вже незалежно від нього. ОСОБА_15 не виключає, що коли його автомобіль проїжджав лінію світлофорів, то загорівся червоний сигнал світлофора.
Проте, за висновком автотехнічної експертизи №590/ат від 11.12.2014 року, такі показання ОСОБА_15 в частині параметрів руху автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , та перемикань сигналів світлофорного об`єкту не узгоджуються між собою, тобто з технічної точки зору є неспроможними.

Не ґрунтується на матеріалах провадження і висловлене в суді апеляційної інстанції твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_15 здійснював проїзд на зелений сигнал світлофора, а ті параметри руху автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , та перемикань сигналів світлофорного об`єкту, які визнані експертом неспроможними, були ним дані під тиском суду, оскільки об`єктивних даних, які б підтверджували ці обставини та спростовували показання потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та ОСОБА_26 про здійснення ОСОБА_15 руху на червоний сигнал світлофора, стороною захисту не приведено.
При цьому, на противагу доводам апелянтів, не підтверджують цих обставин і показання потерпілої ОСОБА_17 , оскільки вона в суді першої інстанції неодноразово змінювала свої показання щодо кольору світлофору, на який рухався ОСОБА_15 , а остаточно показала, що не пам`ятає цієї обставини.

Водночас, твердження ОСОБА_15 та потерпілої ОСОБА_17 на досудовому слідстві про проїзд ОСОБА_15 світлофору по пр. Героїв Сталінграда в м. Києві перед заїздом у двір будинку 10-а на зелений сигнал, які вони підтвердили і під час слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_15 , де була присутня і ОСОБА_17 , та додатково показали, що на момент виявлення автомобіля «Skoda Octavia» керований ОСОБА_15 автомобіль знаходився на відстані 13 метрів від місця зіткнення, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, як такі, що об`єктивно свідчать про інший механізм дорожньо-транспортної пригоди, оскільки за висновком автотехнічної експертизи №212/ат від 18.06.2013 року, під час якої експерт розглянув дорожньо-транспортну пригоду, як за версією обвинуваченого, так і свідків, визнані технічно неспроможними пояснення ОСОБА_15 та ОСОБА_17 в частині вказаних ними параметрів зближення транспортних засобів. До того ж експертним шляхом було встановлено, що з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_15 вимогам пунктів 8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху України.
Необхідно також зазначити, що показанням потерпілої ОСОБА_17 про рух автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , на зелений сигнал світлофора, суд першої інстанції у вироку дав належну оцінку й навів ґрунтовні мотиви, чому не приймає їх до уваги, з якими погоджується і колегія суддів. Зокрема, такі показання потерпілої ОСОБА_17 спростовуються сукупністю раніше наведених доказів у взаємозв`язку між ними, в т.ч. і з урахуванням експертних досліджень, а та обставина, що ОСОБА_17 підтримує близькі стосунки з ОСОБА_15 свідчить про обґрунтованість висновку суду, що в такий спосіб ОСОБА_17 намагається допомогти ОСОБА_15 уникнути кримінальної відповідальності.
При цьому, всупереч доводам апелянтів, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу свого рішення про винуватість ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованого йому злочину, окрім показань потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_26 та письмових доказів, і висновок автотехнічної експертизи №212/ат від 18.06.2013 року, незважаючи на встановлену під час апеляційного розгляду організацію дорожнього руху по пр. Героїв Сталінграда в м. Києві, де сталася дорожньо-транспортна пригода, яка свідчить, що місце зіткнення знаходиться на перетині проїзної частини пр. Героїв Сталінграда в м. Києві із заїздом у двір будинку 10-а за вказаною адресою, а не на перехресті, як це досліджувалось експертом за вихідними даними, наданими слідчим, оскільки висновки експерта щодо причини виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, якою є невідповідність дій водія автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_15 вимогам пунктів 8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху України, об`єктивно узгоджуються з показаннями свідків, які є очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, та даними проведених з ними відтворень обстановки та обставин події, що приведені вище.
Підстав вважати зазначений висновок експертизи неналежним та недопустими доказом у колегії суддів немає, істотних порушень кримінального процесуального закону при її призначенні слідчим колегією суддів не встановлено, а твердження апелянтів про порушення в даному випадку права ОСОБА_15 брати участь у проведенні процесуальних дій є безпідставними, оскільки суперечить його точному змісту та визначеним кримінальним процесуальним законом підставам та порядку проведення експертизи (залучення експерта), яке здійснюється за зверненням сторони кримінального провадження, при цьому сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи або звернутись з відповідним клопотанням до сторони обвинувачення, а у випадку відмови слідчого, прокурора у задоволенні такого клопотання до слідчого судді.

Та ж обставина, що в постанові про призначення автотехнічної експертизи слідчим вказано дату її винесення 10 червня 2012 року (т. 2 а.п. 132), а у висновку автотехнічної експертизи №212/ат від 18.06.2013 року - про її проведення на підставі постанови слідчого від 05 червня 2013 року, свідчить лише про технічну помилку слідчого та експерта у вказаних документах, які не впливають на зміст та суть досліджуваних експертом питань.
Тим більше, що аналогічну причину виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, як невідповідність дій водія автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_15 вимогам пунктів 8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху України,встановлено і висновком автотехнічної експертизи №590/ат від 11.12.2014 року, яка була призначена апеляційним судом з уточненням тих вихідних даних, щодо правильності яких виникли сумніви у сторони захисту.

Що стосується посилань апелянтів про порушення вимог правил дорожнього руху України і водієм ОСОБА_12 , який, на їх думку, не міг керуватись п. 16.8 Правил дорожнього руху України, оскільки зіткнення сталося не на перехресті, а повинен був керуватись п. 12.3 Правил дорожнього руху України, як про це зазначено у висновку експертного автотехнічного дослідження №246 від 30.07.2013 року, складеному експертом ОСОБА_20 , тобто у відповідності до п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, не мав права рухатись на червоний сигнал світлофора, та, у відповідності з п. 10.4 Правил дорожнього руху, виконуючи поворот наліво за межами перехрестя з відповідного крайнього пложення на проїзній частині даного направлення, повинен був уступити дорогу зустрічним транспортним засобам, то останні суперечать матеріалами кримінального провадження.

Тим більше, що таким доводам ОСОБА_15 суд першої інстанції у вироку дав належну оцінку й обґрунтував, чому визнає їх безпідставними, спростовуються такі твердження і висновками автотехнічних експертиз №212/ат від 18.06.2013 року та №590/ат від 11.12.2014 року, відповідно до яких саме невідповідність дій водія автомобіля «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_15 вимогам пунктів 8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне вказати, що посилання апелянтів про порушення вимог правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_12 носять характер припущень, оскільки містять неоднозначну позицію щодо сигналу світлофору, на якій рухався ОСОБА_12 , та відповідно й ОСОБА_15 .

Проте, з показань потерпілого ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_23 з достовірністю встановлено, що ОСОБА_12 , маючи намір здійснити поворот ліворуч, на виконання вимог п. 10.4 ПДР України зайняв відповіднє крайнє ліве положення на проїзній частині, проїхав стоп-лінію та регульований пішохідний перехід до закінчення суцільної лінії дорожньої розмітки на зелений сигнал світлофора та зупинився, пропускаючи зустрічні транспортні засоби, які також рухались на дозволяючий сигнал світлофора, і тільки коли сигнал світлофора для руху зустрічних транспортних засобів змінився на забороняючий, почав виконувати маневр повороту ліворуч і майже його завершив, проїхавши близько 12 метрів, коли й відбулося зіткнення з автомобілем «КІА Сегаtо», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_15 і його відкинуло на пішоходів, тобто в даній дорожній обстановці не допустив таких порушень правил дорожнього руху, які б перебували причинному зв`язку з даною пригодою та її наслідками.

Водночас, що стосується висновку експертного автотехнічного дослідження №246 від 30.07.2013 року, складеного експертом ОСОБА_20 , яким визнано технічно необґрунтованими показання свідка ОСОБА_23 у тій частині, що коли загорівся жовтий сигнал світлофора, водій автомобіля «Skoda Octavia» почав маневр повороту ліворуч і в цей момент автомобіль «КІА Сегаtо» знаходився на відстані приблизно 30 метрів від світлофора, а коли він перетинав лінію світлофора, то на ньому загорівся червоний сигнал, та встановлено невідповідність дій водія ОСОБА_12 вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України, то з його змісту вбачається що експертне дослідження здійснювалось лише на підставі частково наданих стороною захисту матеріалів досудового розслідування, в якихексперту, зокрема, не надавався протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_23 , в ході якого остання уточнила відстань, на якій знаходився автомобіль «КІА» в момент зміни жовтого сигналу світлофора для руху даного авто на червоний, та

на підставі вихідних даних, відомості про які в матеріалах провадження відсутні, а визначені ці дані виключно з позиції, вказаної стороною захисту.

Тому, на думку колегії суддів, висновок експертного автотехнічного дослідження №246 від 30.07.2013 року, складений експертом ОСОБА_20 , правильно не взятий судом першої інстанції до уваги, як такий, що ґрунтується на неповно встановлених фактичних обставинах події дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що, всупереч усім доводам апелянтів щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно дослідив обставини кримінального правопорушення та, проаналізувавши зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дав їм належну оцінку, а тому дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_15 у вчиненні злочину та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначені ОСОБА_15 покарання судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується, не перебуває на відповідних обліках у лікарів нарколога та психіатра, а добровільне повне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_18 та часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_12 правильно визнано обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_15 .

Крім того, при призначенні ОСОБА_15 покарання, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, як обтяжуючу обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а твердження апелянтів про її не доведення в суді спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, з висновку експерта №1708/е від 18 жовтня 2012 року вбачається, що експертом досліджувалася медична картка стаціонарного хворого Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на ім`я ОСОБА_15 , відвідно до якої він був госпіталізований 01.09.2012 року о 22 год. за самостійним зверненням за терміновими показаннями, з діагнозом, в т.ч. алкогольне сп`яніння, і в подальшому під час проведення токсикологічного аналізу крові ОСОБА_15 (довідка №7261 від 02 вересня 2012 року т. 2 а.п. 58) був виявлений етиловий спирт у кількості 0,8 ‰.

За матеріалами кримінального провадження дорожньо-транспортна пригода мала місце 01 вересня 2012 року приблизно о 21 год. 20 хв., тобто госпіталізація ОСОБА_15 відбулась приблизно через сорок хвилин після події, а в лікарні він перебував до 21 год. 02 вересня 2012 року.

В своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_15 зазначав про вживання ним двох пляшок безалкогольного пива до дорожньо-транспортної пригоди, проте не вказував на вживання ним будь-яких алкогольних напоїв в подальшому, в т.ч і на момент прибуття до лікарської установи о 22 год.

Тобто наявні в матеріалах провадження докази, які об`єктивно вказують на те, що через незначний проміжок часу після дорожньо-транспортної пригоди у лікарів виникли сумніви щодо стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_15 , наявність якого було підтверджено даними токсикологічного аналізу його крові, дають підстави для висновку про перебування ОСОБА_15 в стані алкогольного сп`яніння на момент дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням викладеного, висновок суду про необхідність призначення ОСОБА_15 основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, відповідає загальним засадам призначення покарання, обґрунтовані судом у вироку і мотиви застосування ст. 75 КК України до основного покарання.

Таке покарання, як вважає колегія суддів, відповідає вимогам ст. 50 КПК України, оскільки буде сприяти не тільки виправленню обвинуваченого, а й запобігатиме вчиненню злочинів.
Враховуючи всі вказані вище обставини, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_15 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
вирок Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року відносно ОСОБА_15 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_15 без задоволення.

Судді:

______________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3