Справа № 703/2325/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
адвокатів ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
за ч. 2 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Грушовий слідством обвинувачується в тому, що близько 11 год. 29 серпня 2013 року біля торгових місць за №№ 89-90 на території Центрального ринку по вул. Дзержинського в м. Сміла, під час сварки, яка виникла на грунті особистих неприязних стосунків і переросла в бійку, умисно наніс ОСОБА_6 по удару кулаком правої руки в ліву частину грудної клітки і лівої руки в живіт, заподіявши тому легкі тілесні ушкодження у вигляді стійкого цефалічного, помірного вестибулоатаксичними та вираженими антено-невротичними синдромами, спричинивши короткочасний розлад здоров`я. Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України.
Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні обвинувачений винним себе не визнав і пояснив, що близько 9 год. 29 серпня 2013 року під час чергової сварки з ОСОБА_8 , з яким у нього неприязні стосунки, він з метою уникнення її продовження та з метою обслуговування покупця відвернувся від ОСОБА_8 , повернувшись до нього спиною. Після чого він відчув удар в голову та втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то відчув наявність рани та болю в області потиличної частини голови та біль в області тулуба. Зразу ж після цього йому була надана медична допомога бригадою швидкої медичної допомоги, яку викликала ОСОБА_9 . Він же, в свою чергу, ОСОБА_8 близько 9 год. 29 серпня 2013 року не бив. Не заподіював він тому тілесних ушкоджень і близько 11 год. цього ж дня, оскільки конфлікт між ОСОБА_8 і ним завершився ще близько 9 год. вказаного дня і більше не поновлювався.
Не дивлячись на невизнання винуватості ОСОБА_10 , прокурор на підтвердження такої винуватості, надав суду та послався на такі докази:
- на протокол прийняття заяви ОСОБА_6 від 30 серпня 2013 року про те, що близько 11 год. 29 серпня 2013 року він «під час бійки з ОСОБА_10 » «отримав тілесні ушкодження від останнього»;
- на показання потерпілого ОСОБА_8 про те, що 29 серпня 2013 року Грушовий між торговими місцями №89 та №90, що на території Центрального ринку в м. Сміла, в ході чергової сварки із-за довготривалих неприязних стосунків, наніс йому удар кулаком правої руки в ліву частину грудей в область серця та кулаком лівої руки в праву частину живота, від чого у нього були синяки;
- на показання свідка ОСОБА_11 без доказової їх оцінки ;
- на висновок експерта № 330 від 12 вересня 2013 року, «відповідно до якого, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень нанесених ОСОБА_6 , відноситься до категорії легких, спричинивших короткостроковий розлад здоров`я»;
- на показання свідка ОСОБА_12 про те, що він між половиною десятої і одинадцятою годинами бачив, як чоловік, як потім вияснилося, що це був Грушовий, ударив ОСОБА_8 кулаками в груди і в живіт під час сварки;
- на показання свідка ОСОБА_13 про те, що після 10 год. 29 серпня 2013 року він бачив, як ОСОБА_10 під час сварки ударив ОСОБА_8 правою рукою в груди, а лівою рукою нижче грудей, на що ОСОБА_8 відмахнувся від нього;
- на показання свідка ОСОБА_14 про те, що 26 серпня 2013 року він бачив, як Грушовий між 9 та 11 год. ранку два рази по тулубу ударив ОСОБА_8 ;
- на показання свідка ОСОБА_15 про те, що вона не бачила, а лише чула про те, що ОСОБА_8 і ОСОБА_10 сваряться, бійки не бачила і про те, що ця подія відбулася між 10 та 11 год. дня якого не пам`ятає;
- на показання свідка ОСОБА_16 про те, що він, як фельдшер бригади швидкої допомоги виїжджав машиною швидкої медичної допомоги на Центральний ринок м. Сміла, де надавав медичну допомогу чоловікові, схожому на Грушового, в якого «було садно в районі обличчя брови і виска». Дати і часу не пам`ятає, можливо це було з 9, чи з 8 до 11 год. в першій половині дня. У зв`язку із тим, що хворий відчував себе нормально та відмовився від госпіталізації, він не був доставлений до лікарні. Обставини події, яка трапилася до виїзду швидкої медичної допомоги, йому не відомі;
- на протокол проведення слідчого експерименту від 23 квітня 2014 року з участю ОСОБА_8 , згідно якого потерпілий розказав та показав, як Грушовий близько 11 год. 29 серпня 2013 року завдав йому «удар правою рукою в ліву частину грудної клітки, а потім лівою рукою вдарив у живіт в праву частину».
Суд вважає, що сторона обвинувачення вину ОСОБА_10 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не довела і він підлягає виправданню з наступних підстав:
Згідно ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі ж сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведеності у ході судового розгляду винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Шляхом всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки кожного наданого прокурором доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності наданих цією стороною доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина їх є сумнівними, а інші, як самі по собі, так і в їх сукупності, не підтверджують ні прямо, ні опосередковано існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.
В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачення неправильно вказало час події сварки між ОСОБА_10 і ОСОБА_8 . Так Грушовий з самого початку досудового розслідування, а ОСОБА_8 , погодившись з обвинуваченим, пояснили, що конфлікт між ними відбувся не близько 11 год., а близько 9 год. 29 серпня 2013 року. Ця ж обставина підтверджується копією карти виїзду швидкої медичної допомоги, приєднаної до матеріалів кримінального провадження за дорученням суду в порядку ст. 333 КПК України, згідно якої виклик до Грушового на Центральний ринок м. Сміла надійшов до станції швидкої медичної допомоги о 9 год. 02 хв. Свідок же ОСОБА_17 бачив, що ОСОБА_18 , нібито, завдавав тілесних ушкоджень після 9 год. 30 хв. 10 год. 30 хв., ОСОБА_19 після 10 год., ОСОБА_20 з 9 год. до 11 год. 29 серпня 2013 року. Тоді, як обвинувачений і потерпілий беззаперечно наполягають на тому, а зазначена медкарта швидкої допомоги стверджує, що конфлікт між вказаними особами завершився біля 9 год. 29 серпня 2013 року.
Крім того, свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_20 дають показання про місце розташування потерпілого і обвинуваченого під час конфлікту, яке суттєво відрізняються від показань самого потерпілого. Так, потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що під час сварки вони з ОСОБА_10 знаходилися один до одного лицем і боком до торгових місць, а зазначені свідки пояснили суду, що ОСОБА_10 стояв спиною до згаданих торгових місць.
У зв`язку із наведеним, суд вважає, що свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_19 і ОСОБА_17 дають суду неправдиві показання і до уваги ці показання не приймає.
Свідок обвинувачення ОСОБА_15 не тільки не змогла нічого пояснити з приводу конфлікту ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , а й дала неправдиві показання щодо часу цього конфлікту -10-11 год. 29 серпня 2013 року, тоді як ця подія відбулась того ж дня тільки близько 9 год.
Посилання сторони обвинувачення на показання свідка ОСОБА_11 , без оцінки їх доказового значення, також не сприймаються судом, як доказ, оскільки вони є показаннями з чужих слів. Сама ОСОБА_11 очевидцем події не була і про ці події, будучи заінтересованою особою в розгляді справи на користь свого чоловіка, пояснила лише про те, що ОСОБА_6 , прийшовши з роботи поскаржився їй, що його побив ОСОБА_10 .
Посилання прокурора на показання свідка ОСОБА_16 , як на доказ винуватості Грушового в заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , взагалі, недоречні, оскільки цей свідок пояснив, що з приводу заподіяння таких тілесних ушкоджень йому нічого не відомо і підтвердив наявність тілесних ушкоджень не в ОСОБА_8 , а в Грушового, тільки не там, де він їх нібито, бачив «садно в районі обличчя брови», а на потилиці, де за показаннями, як самого ОСОБА_10 , так і свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , вони мали бути.
Суд критично оцінює, як доказ, і показання самого потерпілого ОСОБА_8 , оскільки він не тільки давав суперечливі показання, а й такі показання, які спростовуються іншими доказами.
Так, потерпілий, згідно його показань, занесених до протоколу прийняття від нього заяви про вчинення відносно нього кримінального правопорушення і в судових засіданнях до 10 червня 2014 року категорично стверджував, що конфлікт між ним і ОСОБА_10 , коли останній спричинив йому тілесні ушкодження, відбувся об 11 год. 29 серпня 2013 року, тоді як в судовому засіданні з достовірністю встановлено, з чим погодився в судовому засіданні 10 червня 2014 року і сам потерпілий, що сварка між ним і обвинуваченим відбулася близько 9 год. 29 серпня 2013 року і цього дня більше не виникала.
Його показання та показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_26 і ОСОБА_20 про те, що Грушовий завдав тілесних ушкоджень потерпілому спростовуються показаннями свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , згідно яких близько 9 год. 29 серпня 2013 року ОСОБА_8 почав сварку з ОСОБА_22 на Центральному ринку м. Сміла, де вони працюють реалі заторами, а коли прийшов ОСОБА_10 , то ОСОБА_8 продовжив сваритися і з ним. Коли ОСОБА_10 відвернувся, щоб уникнути сварки, то ОСОБА_8 вдарив його рукою в голову. Грушовий ОСОБА_8 не бив, бо втратив свідомість. ОСОБА_9 викликала швидку допомогу, лікарі якої надали медичну допомогу Грушовому. Більше конфліктів в цей день між ОСОБА_10 і ОСОБА_8 не було.
Показання ОСОБА_10 та ОСОБА_22 , відповідно дружини та доньки ОСОБА_10 , підтверджуються також показаннями сторонніх та незацікавлених свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_29 , згідно яких вказані особи працювали з ОСОБА_8 під час події в одному торгівельному ряду на Центральному ринку м. Сміла і бачили, як близько 9 год. 29 серпня 2013 року в ході сварки спочатку з ОСОБА_22 , а потім і з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , коли Грушовий відвернувся, вдарив його. Грушовий ОСОБА_8 не бив. Конфлікт закінчився, оскільки до Грушового була викликана машина швидкої допомоги, лікарі якої таку допомогу йому надали.
Показання ОСОБА_8 спростовуються, а Грушового підтверджуються також показаннями ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , про те, що ці свідки бачили, як під час конфлікту ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , останній потерпілого ОСОБА_8 не бив, а, навпаки, ОСОБА_8 завдав удару Грушовому рукою в потилицю.
Показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 і ОСОБА_21 , детальні, послідовні, не суперечать одні іншим, відповідають дійсним обставинам справи і сумніву не викликають.
Суд посилаючись на показання обвинуваченого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 і ОСОБА_21 , в тій частині, що вони бачили, як ОСОБА_8 завдавав тілесних ушкоджень Грушовому, викладає у вироку так, як вони були дані суду при розгляді цього кримінального провадження, ні в якому разі не виходить за межі обвинувачення, на чому наголошує прокурор, і враховує, що такі показання, як доказ, будуть оцінені Смілянським міжрайсудом в іншому складі в ході іншого провадження про обвинувачення ОСОБА_8 . Таким чином, суд вважає, що вимоги ч.1 ст. 337 КПК України судом дотримані.
Протокол прийняття заяви ОСОБА_8 від 30 серпня 2013 року та протокол проведення слідчого експерименту від 23 квітня 2014 року з участю ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_10 29 серпня 2013 року близько 11 год. завдав йому тілесних ушкоджень «під час бійки» не можуть бути доказами у справі, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи і спростовуються вищенаведеними показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_21 про те, що конфлікт між ОСОБА_8 і ОСОБА_10 розпочався і закінчився до 9 год. 29 серпня 2013 року, більше не поновлювався і вони бачили, що ОСОБА_32 не бив.
Висновок експерта №330 від 12 вересня 2013 року, на який, як на доказ, посилається прокурор, свідчить лише про наявність у потерпілого легких тілесних ушкоджень, але він сам по собі, без наявності інших доказів заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , доказом вини обвинуваченого у спричиненні вказаних тілесних ушкоджень потерпілому бути не може.
Оскільки інших беззаперечних доказів вини Грушового у заподіянні ОСОБА_8 тілесних ушкоджень слідство і прокурор суду не надали, а обвинувачення прокурором неаргументоване і побудоване лише на припущеннях та доказах, які спростовані в судовому засіданні, суд, трактуючи всі сумніви на користь обвинуваченого і враховуючи, що обвинувальний вирок, відповідно до ст.ст.17 і 373 КПК України, постановлений у цій справі бути не може,суд вважає за необхідне Грушового виправдати.
Крім того, судом встановлені і інші обставини, які перешкоджають постановлення обвинувального вироку у цій справі.
Згідно ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Сприймаючи обвинувальний акт щодо Грушового, як «процесуальне рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування» (ч.4 ст. 110 КПК України), суд вважає, що слідством не в повному обсязі дотримані вимоги ст. 291 КПК України.
Так, в обвинувальному акті зазначено, що Грушовий, завдавши ударів в грудну клітку та живіт ОСОБА_8 «спричинив останньому ушкодження у вигляді стійкого цефалічного, помірного вестибулоатаксичними та вираженими антено-невротичними синдромами, які відповідно до висновку експерта № 330 від 11 вересня 2013 року відносяться до категорії легких, спричинивших короткостроковий розлад здоров`я».
Разом з тим, не дивлячись на посилання слідчого на вказаний висновок експерта, при дослідженні судом вказаного доказу, встановлено що обвинувальний акт з ним не узгоджується в ньому відсутні відомості про те, що у « ОСОБА_8 на фоні спричинення йому тілесних ушкоджень виник, як наслідок ситуаційної реакції, реактивний стан, який протягом короткострокового проміжку часу проявився стійким цефалічним, помірним
вестибулоатаксичними та вираженим астено - (а не антено, як зазначено в обвинувальному акті) невротичним синдромом і за даною ознакою короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії легких, спричинивших короткостроковий розлад здоров`я».
Сторона обвинувачення вказаних недоліків у складеному слідчим обвинувальному акті при викладені фактичних обставин кримінального провадження не виявила, будь-яких змін чи уточнень, в тому числі, в порядку ст. 338 КПК України, не внесла, а суд, виконуючи вимоги ст. 337 КПК України про межі висунутого обвинувачення, такі зміни в обвинувачення внести не може.
Крім того, обвинувальний акт щодо Грушового, хоча сприймається судом, як твердження про вчинення вказаною особою кримінального правопорушення, однак, він не набув достатньої офіційності, оскільки, в порушення вимог п.9.5.1 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом №2 ГПУ, він не затверджений печаткою Смілянської міжрайонної прокуратури.
В обвинувальному акті також, в порушення п.9 ч.2ст. 291 КПК України, не зазначена дата його складання.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у потерпілого ОСОБА_8 на час проведення досудового розслідування були в наявності тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №330 від 11 вересня 2013 «за давністю спричинення можуть відповідати часу події і за ознакою короткострокового розладу здоров`я відносяться до категорії легких», але стороною обвинувачення і потерпілим ОСОБА_8 та його представником, адвокатом ОСОБА_33 , не доведено, що вказаному потерпілому тілесні ушкодження спричинені саме ОСОБА_10 , у зв`язку із чим останній підлягає виправданню із-за недоведенністю його вини у вчиненні, інкримінованого йому, кримінального правопорушення.
Дане судове рішення не є перешкодою для повного і достовірного встановлення обставин заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, особи чи осіб, котрі ці тілесні ушкодження спричинили і юридичної оцінки дій цих осіб, виходячи із фактично і достовірно встановлених усіх обставин справи.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, слід залишити дотеперішнім - особисте зобов`язання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України виправдати за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити дотеперішнім особисте зобов`язання.
На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайсуд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий: ОСОБА_1