Справа № 190/356/15-к
Провадження №1-кп/190/40/15
ЄРДР №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка П`ятихатського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, працюючого трактористом в фермерському господарстві «Польова зірка», освіта повна середня, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 28.01.2015 року, знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що він є військовозобов`язаним запасу згідно військового квитка серії НОМЕР_1 та прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України і підлягає мобілізації згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з метою ухилення від призову за мобілізацією відмовився від отримання повістки про прибуття до військової частини для проходження військової служби на 30.01.2015 року.

17.02.2015 року ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване по АДРЕСА_2 , з метою ухилення від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, від подальшого призову за мобілізацією відмовився, про що написав власноручно заяву.

Таким чином військовозобов`язаний ОСОБА_4 усупереч вимог ст. 65 Конституції України, п.1, 2 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин від призову за мобілізацією ухилився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України визнав повністю і скористався правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовившись від показань у судовому засіданні. У скоєному щиро каявся, просив його суворо не наказувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду заяву про визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст. 349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи ОСОБА_4 зрозуміло.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та його дії слід кваліфікувати:

- за ст. 336 КК України як ухилення від призову за мобілізацією.

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце роботи та проживання, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно /ввічливий, працьовитий, користується повагою серед колег, алкогольними напоями не зловживає/, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання в силу ст. 66 КК України суд відносить визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання в силу ст. 67 КК України судом не виявлено.

Ураховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого, виходячи з положень ст. 65-68, 69-1 КК України, наявних у матеріалах кримінального провадження відомостей, належно перевірених та оцінених судом, ураховуючи поведінку обвинуваченого під час судового провадження, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі з застосуванням положень ст. 75 КК України, оскільки дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування реального покарання з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, що буде максимально сприяти досягненню мети покарання.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд ,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ст. 336 КК України та призначити покарання ТРИ роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку в ОДИН рік ШІСТЬ місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов"язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в П"ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя ОСОБА_1