Ухвала

іменем україни

30 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 01 квітня 2015 року щодо ОСОБА_4,

встановила:

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 грудня 2014 року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України,

уродженця м. Леово Республіки Молдови , проживаючого в АДРЕСА_1., раніше не судимого,

- засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов'язків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він на початку вересня 2013 року на присадибній ділянці за місцем свого проживання по АДРЕСА_1., знайшов дикоростучі рослини коноплі, які подрібнив та зберігав з метою збуту за місцем свого проживання.

24 вересня 2013 року та 26 вересня 2013 року, знаходячись по АДРЕСА_1., ОСОБА_4 збув ОСОБА_5 за 50 грн наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальними масами 10,788 г та 8, 279 г у перерахунку на суху речовину, який в ході особистого обшуку ОСОБА_5, було виявлено та вилучено працівниками міліції.

Крім того, 26 вересня 2013 року, о 18 год 37 хв, у ході обшуку по АДРЕСА_1., було виявлено та вилучено працівниками міліції особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 316, 5 г, який ОСОБА_4 зберігав з метою збуту.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 01 квітня 2015 року вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що апеляційним судом не спростовано доводів його апеляційної скарги про безпідставне застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд врахував дані про його особу, а також повне визнання ним своєї вини, щире каяття сприяння

розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання, те, що він є інвалідом третьої групи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та утримує неповнолітню дитину.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до положень ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з вироку, судом обґрунтовано враховано вид та розмір призначеного засудженому покарання, дані про особу засудженого та інші обставини справи, зокрема, те що злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів був вчинений ОСОБА_4 під контролем правоохоронних органів та обумовлений скрутним матеріальним становищем останнього.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

З висновками суду першої інстанції обґрунтовано погодився і апеляційний суд, який переглянув вирок суду постановлений відносно ОСОБА_4 з аналогічних касаційній скарзі доводів, та виніс мотивовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України з наведенням підстав, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим внаслідок м'якості та необґрунтованим застосування до нього положень ст.ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 01 квітня 2015 року щодо ОСОБА_4

Судді:

ОСОБА_2. ОСОБА_3 ОСОБА_1