У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і Лавренюка М.Ю.

розглянувши в судовому
засіданні 21 червня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від
28 грудня 2005 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого судимості на підставі ст. 55 КК України,

за ч. 2 ст. 121 КК
України на сім років позбавлення волі,

установила:

Суд визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він 13 грудня
2004 року у квартирі, АДРЕСА_1, з неприязні ударив ногою по голові ОСОБА_2,
заподіявши йому тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2006 року вирок
залишено без зміни.

У касаційній скарзі з доповненням до неї засуджений
ОСОБА_1 просить скасувати вирок і ухвалу, а справу - направити на
додаткове розслідування. Твердить, що злочину він не вчиняв, потерпілий отримав
тілесні ушкодження за інших обставин. Вказує, що всі докази у справі є
сфальсифікованими, на досудовому слідстві він обмовив себе внаслідок
застосування до нього недозволених методів слідства. Крім того, звертає увагу на
порушення його права на захист.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Винуватість ОСОБА_1 в умисному заподіянні тяжкого
тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, матеріалами справи
доведена.

Сам ОСОБА_1 під час допитів на досудовому слідстві
твердив, що 13 грудня 2004 року під час сварки він ударив ногою по голові
ОСОБА_2

Як убачається з показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5., ОСОБА_6, 13 грудня 2004 року ОСОБА_1 вдерся до їхньої квартири та,
обвинувачуючи господарів у крадіжці, побив усіх присутніх, при цьому ОСОБА_2,
який лежав на підлозі, ударив ногою по голові.

Ураховуючи зазначені обставини і беручи до уваги дані,
які містяться у висновках судово-медичних експертиз про виявлені на тілі
потерпілого ОСОБА_2 тілесні ушкодження, їх кількість, характер і локалізацію,
суд мав підстави для прийняття рішення про те, що саме ОСОБА_1 умисно заподіяв
останньому тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили його смерть.

Доводи щодо причетності до цього злочину інших осіб, про
що йдеться в касаційній скарзі, належно перевірялись у судовому засіданні і
свого підтвердження не знайшли.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121 КК України є правильною.

Покарання винуватому призначено у відповідності з вимогами закону, воно є
необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Будь-яких даних щодо упередженості органу досудового слідства чи судових
інстанцій, порушення ними норм КПК України, у тому числі тих, які регулюють
право на захист, не встановлено.

Підстав для призначення кримінальної справи до
касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384
КПК України, немає.

Тому, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила :

відмовити засудженому ОСОБА_1 в задоволенні касаційної скарги.

Судді:

Заголдний В.В. Редька А.І. Лавренюк М.Ю.