Дата документу Справа № 240/954/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 240/954/14-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/564/15 ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 125 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 24 грудня 2014 року року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Сергіївка, Красноармійського району Донецької області, яка проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і їй призначено покарання у вигляді 120 громадських робіт.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_7 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, порушення норм кримінального процесуального законодавства, наявність в її діях ознак складу адміністративного, а не кримінального правопорушення, просить вирок суду скасувати, провадження по справі закрити.

Як встановив суд, 27 жовтня 2014 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в с. Іверське Олександрівського району Донецької області, з метою встановлення причин неприязних відносин між нею та сусідкою ОСОБА_8 зайшла на територію домоволодіння останньої за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи в коридорі домоволодіння ОСОБА_8 , ОСОБА_7 неочікуванно нанесла ОСОБА_8 , принесеною з собою дерев`яною палицею, удар по голові, спричинивши останній легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу лівої лобно-вискової області.

Обгрунтовуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, суд послався на показання потерпілої, свідків ОСОБА_9 ОСОБА_10 , дані, отримані при огляді місця події, висновок судово-медичної експертизи.

В суді апеляційної інстанції:

обвинувачена ОСОБА_7 повністю підтримала свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, стверджує, що саме їй було заподіяно тілесні ушкодження, надала документи, які підтверджують наявність тривалого конфлікту між нею та потерпілою, а також копії медичних документів щодо стану свого здоров`я;

прокурор заперечує проти апеляційної скарги обвинуваченої, вважає вину ОСОБА_7 повністю доведеною, а доводи обвинуваченої такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження і доказами, викладеними у вироку.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою, в якій просить розглянути кримінальне провадження без її участі, заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 ..

Заслухавши доповідь судді, вислухавши сторони у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї вини в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, її вина повністю підтверджується сукупністю доказів, зібраних в установленому законом порядку і належним чином оцінених судом.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні, описуючи події 27 жовтня 2014 року зазначила, що ОСОБА_8 вона ударів не наносила, в зазначений у вироку час пішла додому до потерпілої з метою прояснити зіпсовані стосунки, та взяла з собою палицю, щоб захищатись від собаки. Міщур зустріла її у коридорі будинку, вони поговорили деякий час і вона повернулась додому.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні спростувала показання обвинуваченої, пояснила, що між нею та ОСОБА_7 27 жовтня 2014 року стався конфлікт і сварка через те, що остання накидала сміття до нею у двір. Буданцева почала їй погрожувати і вона зайшла до себе в дім. Через деякий час вирішила вийти на вулицю, і в коридорі свого будинку зустріла ОСОБА_7 , яка принесеною з собою палицею нанесла їй удар по голові. Вона намагалась виштовхнути із будинку ОСОБА_11 , але остання схопила її за волосся, знову намагалась нанести їй удар, але розбила скло у вікні.

Свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підтвердили показання потерпілої і пояснили, що бачили, як ОСОБА_7 з палицею в руках забігла в будинок ОСОБА_8 , чули сварку, після чого ОСОБА_11 вибігла із будинку потерпілої, продовжуючи висловлювати погрози. ОСОБА_10 , який знаходився у дворі ОСОБА_8 , побачив, що в коридорі будинку розбита шибка, а ОСОБА_8 , яка вийшла із будинку, трималась за голову і повідомила, що ОСОБА_7 вдарила її палицею по голові.

Показання потерпілої ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_10 узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи від 27.10.2014 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_8 виявлені крововиливи в лобно-висковій області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 33).

При огляді коридору в будинку потерпілої встановлено пошкодження шибки в одному із вікон, яке зафіксовано у фото таблиці до протоколу огляду (а.с.11-13).

В апеляційній скарзі обвинувачена не навела жодних обставин, які б ставили під сумнів показання потерпілої або свідків, лише виклала свою версію подій, не заперечуючи, що без запрошення та відома потерпілої зайшла до її будинку, де відбувалась між ними сварка, вважаючи, що її дії підпадають під ознаки дрібного хуліганства, за яке передбачена адміністративна відповідальність.

Підстав для скасування вироку суду, виходячи із доводів апеляційної скарги, колегія суддів не встановила.

Надані суду апеляційної інстанції обвинуваченою документи свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між нею та потерпілою, та жодним чином не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у спричиненні потерпілій ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень за обставин, викладених у вироку.

Таким чином, суд, надавши оцінку показанням потерпілої, свідків та письмовим доказам по справі, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 спричинила потерпілій ОСОБА_8 умисне легке тілесне ушкодження, правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд послався на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу обвинуваченої.

Правильність призначеного покарання, його вид і розмір в апеляції не оскаржується.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 24 грудня 2014 року, яким ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4