У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого
- судді

Паневіна
В.О.,

суддів

Глоса Л.Ф.
і Школярова В.Ф.,

за участю
прокурора

Морозової С.
Ю.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 15 травня
2007 року кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора
Закарпатської області на судові рішення щодо ОСОБА_1,

встановила:

Вироком Іршавського районного суду
Закарпатської області від 15 лютого 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК
України на 8 років позбавлення волі.

Цим
вироком ОСОБА_1 засуджено за те, що він
ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 22 години, будучи у стані алкогольного сп'яніння, за
місцем свого проживання на ґрунті неприязних стосунків, що раптово виникли,
умисно завдав своїй матері ОСОБА_2 три удари руками по голові та численні удари
ногами в груди, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала
смерть потерпілої.

Ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 31 травня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

У касаційному поданні прокурор, не
оспорюючи обґрунтованість висновків суду про доведеність винуватості засудженого
та призначення йому міри покарання, вважає, що судове рішення щодо ОСОБА_1
підлягає зміні у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону.
Звертає увагу на те, що суд, в порушення вимог ст. 67 КК України, визнав
кваліфікуючу ознаку складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - настання тяжких
наслідків, обставиною, яка обтяжує покарання.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, пояснення прокурора Морозової С.Ю., яка підтримала
касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у
поданні доводи, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Висновки суду щодо доведеності
винуватості ОСОБА_1 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2
ст. 121 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних у справі доказів, вони є
правильними і у касаційному поданні не заперечуються.

При призначенні покарання засудженому
суд урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, пом'якшуючі
та обтяжуючі покарання обставини. Призначене покарання є справедливим,
необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових
злочинів.

Разом з тим, заслуговують на увагу
доводи подання про безпідставне врахування судом настання тяжких наслідків
обставиною, яка обтяжує покарання засудженого, оскільки ця обставина визначена у ч. 2 ст. 121 КК України як кваліфікуюча
ознака складу злочину, за яким засуджено ОСОБА_1 Тому відповідно до ч.4 ст. 67
КК України суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку,
що його обтяжує.

Виходячи з наведеного, з вироку суду належить
виключити посилання суду на обставину, що обтяжує покарання, - настання тяжких
наслідків. Однак, колегія суддів вважає, що це не дає підстав для пом'якшення
покарання.

Враховуючи, що ця помилка не була
виправлена при апеляційному розгляді справи, належить внести відповідні зміни і
в ухвалу апеляційного суду.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання заступника
прокурора Закарпатської області задовольнити.

Вирок Іршавського районного суду
Закарпатської області від 15 лютого 2006 року щодо ОСОБА_1 та ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 31 травня 2006 року - змінити.

Виключити з цих судових рішень
посилання суду на настання тяжких наслідків як на обставину, що обтяжує
покарання.

У решті вирок та ухвалу апеляційного суду залишити без
зміни.

Судді

Паневін В.О. Школяров В.Ф. Глос Л.Ф.