Справа № 333/9496/14-к
Справа №333/9496/14-к
Провадження №1-кп/333/86/15
ВИРОК

Іменем України
05 травня 2015 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0004134 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, офіційно непрацюючого, неодруженого, маючого неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є депутатом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
В С Т А Н О В И В:
11.10.2014 року, приблизно о 09-30 годині, ОСОБА_6 , знаходячись біля торгового кіоску №570, розташованого на території ринку «Олександрівський» по вул.Чумаченка в м.Запоріжжя, діючи умисно, в ході конфлікту, який виник на ґрунті з`ясування особистих непорозумінь, завдав потерпілому ОСОБА_4 шляхом нанесення не менш одного удару кулаком руки в обличчя останнього тілесні ушкодження, чим спричинив йому закритий перелом вінцевого відростку нижньої щелепи зліва без зсуву кістних фрагментів, посттравматичний артрит верхнього нижнього щелепного суглобу справа, струс головного мозку, які згідно судово-медичної експертизи №4501 від 18.11.2014 року, в сукупності, кваліфікуються як середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, не визнав та суду пояснив, що 11.10.2014 року, приблизно о 09-00 годині, перебуваючи на території ринку «Олександрівський» по вул.Чумаченка в м.Запоріжжя, він почув від ОСОБА_9 , що їй повернули куплений вранці радіатор, пояснивши при цьому, що купили більш кращий радіатор у ОСОБА_4 . Почувши це, він підійшов до торгового кіоску, де працював ОСОБА_4 , для розмови з останнім з приводу проданого ним радіатора. У ході розмови він штовхнув останнього руками в область плечей. Після цього ОСОБА_4 обхватив його руками за талію, тому він почав намагатися відштовхнути потерпілого руками. Далі підійшов ОСОБА_10 та розняв їх. Конфлікт тривав менше хвилини. За час конфлікту ОСОБА_4 він кулаками не бив. Цивільний позов потерпілого не визнає у повному обсязі.
Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим, суд вважає, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Так, із показів допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 суд встановив, що з обвинуваченим він знайомий вже майже 10 років, разом працюють на ринку по вул.Чумаченка в м.Запоріжжя. 11.10.2014 року, приблизно о 09-30 годині, ОСОБА_6 підійшов до його робочого місця на ринку, в них виник словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений схопив його за одяг, витягнув з кіоску та наніс удар кулаком правої руки в ліву частину щелепи. Потім він схопив його лівою рукою за голову та почав наносити правою рукою удари зверху по голові. Скільки було ударів він не пам`ятає, приблизно більше десяти. Він періодично втрачав свідомість. Все це бачили ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Останній взяв за руку ОСОБА_6 та відтягнув його до виходу з ринка. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 також бачили конфлікт. Все це тривало приблизно півгодини. Потім ОСОБА_6 знову прийшов до його робочого місця і сказав: «Пішли, поговоримо». Його знову вивели з ринку. Всі, хто був на ринку, бачили дії обвинуваченого. Після зазначених подій в нього почалась кровотеча з носу, запаморочення, йому було погано. Швидку допомогу він не викликав, сам собі намагався надати першу допомогу, зупинити кровотечу з носу. Потрохи він зібрав речі та пішов додому. Це було приблизно о 14-00 годині. Вдома його стан погіршився, у зв`язку з цим він поїхав на таксі в П`яту міську лікарню, де йому зробили знімки та поклали до лікарні. Під час конфлікту обвинувачений знаходився в стані алкогольного сп`яніння. У лікарні він знаходився в період з 11.10.2014 року по 21.10.2014 року. Він є інвалідом другої групи. При проведені судової медичної експертизи він повідомляв про це експерта та надавав відповідне посвідчення. Заявлений ним цивільний позов він підтримує повністю, просить суд його задовольнити. Також просить суд покарати обвинуваченого суворо.
Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 суд встановив, що остання працює на ринку «Олександрівський» по вул.Чумаченка в м.Запоріжжя, з обвинуваченим мешкає однією сім`єю, мають спільну дитину. Самого конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не бачила. Останнього може охарактеризувати як не конфліктну людину. Після конфлікту видимих тілесних ушкоджень на потерпілому не бачила.
Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 суд встановив, що він працює на ринку по вул.Чумаченка в м.Запоріжжя, потерпілого він знає більше 10 років, разом працюють на ринку, обвинуваченого також знає по роботі. Восени 2014 року, приблизно о 10-00 годині, до ОСОБА_4 підійшов ОСОБА_6 та між ними виник спочатку словесний конфлікт, який переріс в штовханину. Саму бійку він не бачив, так як вони відійшли в бік. Він чув лише звуки. ОСОБА_10 потім пішов їх розбороняти.
Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 суд встановив, що він знає ОСОБА_6 та ОСОБА_4 по роботі. Восени 2014 року, у суботу, точної дати не пам`ятає, між обвинуваченим та потерпілим виник словесний конфлікт, пов`язаний з роботою. Потім він побачив як ОСОБА_6 бив ОСОБА_4 , який пригнувся, в область голови зверху. Все відбувалося швидко. До них підбіг ОСОБА_10 та розборонив їх. Скільки ударів наніс обвинувачений потерпілому, він не знає, не рахував. Обвинувачений наносив потерпілому удари обома руками. ОСОБА_6 потім пішов, а ОСОБА_4 сидів біля кіоску, тримаючись за голову. Потерпілий постійно витирав платком ніс, чи була кров, він не пам`ятає. У той день потерпілий пішов з ринку раніше, ніж звичайно.
Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 суд встановив, що він працює на ринку по вул.Чумаченка в м.Запоріжжя, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 знає по роботі. Восени 2014 року, точної дати не пам`ятає, знаходячись на ринку, він, почувши галас, крики, вискочив з кіоску. Хто був ініціатором конфлікту, він не знає. Коли він підбіг, ОСОБА_6 тримав ОСОБА_4 за голову лівою рукою. Обвинувачений наносив удари потерпілому по голові кулаком. Підбігши до них, він взяв ОСОБА_6 за руку та розборонив їх. ОСОБА_6 сказав йому, що конфлікт виник через радіатор. Скільки обвинувачений наніс ударів потерпілому, він не знає.
Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 суд встановив, що вона працює на ринку по вул.Чумаченка в м.Запоріжжя, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 знає по роботі. Восени 2014 року, точної дати не пам`ятає, вранці, знаходячись на ринку, вона побачила як до ОСОБА_4 підійшов ОСОБА_6 та почав про щось голосно розмовляти. Через деякий час, коли вона знову обернулася, то побачила як останній замахувався на ОСОБА_4 . Влучав він у нього, чи ні, вона не бачила, адже обзору заважав товар на прилавку.
Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 суд встановив, що він працює на ринку по вул.Чумаченка в м.Запоріжжя, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 знає по роботі. Восени 2014 року, приблизно о 09-30 годині, точної дати не пам`ятає, знаходячись на ринку, він почув конфлікт та побачив як ОСОБА_6 замахується у бік ОСОБА_4 , останній нахилився і обвинувачений не влучив. Коли він підбіг до них, то ОСОБА_10 вже їх розняв.
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_15 підтвердила висновки, отримані в результаті проведених нею судово-медичних експертиз №4501 від 16.10.2014 року та №4502Д від 16.10.2014 року, додатково пояснивши суду, що при складанні висновку спиралася на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, з вивчених рентгенограм встановила, що визначені в них травматичні пошкодження були в день отримання травми потерпілим. Також зазначила, що визначений на рентгенограмах перелом не міг бути давнім, адже були відсутні костні мозолі та закруглення крайов перелому.
Крім показів потерпілого, експерта та свідків судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 16.10.2014 року суд встановив, що ОСОБА_4 звернувся до Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності особу, яка 11.10.2014 року, приблизно о 09-30 годині, знаходячись біля торгового кіоску №570, розташованого на території ринку «Олександрівський» по вул.Чумаченка в м.Запоріжжя, побив його, чим завдав тілесні ушкодження та фізичний біль.

Із дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_4 №4501 від 16.10.2014 року суд встановив, що закритий перелом вінцевого відростку нижньої щелепи зліва без зсуву кістних фрагментів, посттравматичний артрит верхнього нижнього щелепного суглобу справа, струс головного мозку у ОСОБА_4 в сукупності, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які не є небезпечними для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Зазначені пошкодження утворилися від дії тупих предметів. Давність утворення пошкоджень не суперечить строку, вказаному оглянутим, а саме: 11.10.2014 року.
Із дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_4 №4502Д від 16.10.2014 року суд встановив, що утворення тілесних пошкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , можливе при будь-якому взаєморозташувані потерпілого відносно нападаючого за умови доступності зон пошкоджень. Враховуючи локалізацію ушкоджень у ОСОБА_4 , останньому було нанесено не менш одного травмуючого впливу.
У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_6 .

У ході судового слідства суд всебічно і повно дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення та захисту, із дотриманням принципу змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Версія обвинуваченого та його захисника, що ОСОБА_6 не наносив удари потерпілому ОСОБА_4 в область голови, спричинивши тим самим закритий перелом щелепи та струс головного мозку,спростовуються показами допитаних у судовому засіданні потерпілого та свідків, висновками судово-медичних експертиз, поясненнями експерта.

Показання потерпілого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також показанням допитаних у судових засіданнях свідків, поясненням експерта, дослідженим у судовому засіданні матеріалам судово-медичних експертиз, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ вини обвинуваченого і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена і кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, його стан здоров`я на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працює. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд не вбачає.

Санкцією ч.1 ст.122 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема, його матеріальний стан, конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, положення ст.61 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на певний строк у межах санкції закону.
Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про його особу, зокрема позитивну характеристику за місцем мешкання та перебування на його утриманні неповнолітньої дитини, відсутність обставин, що обтяжують покарання останнього, суд з урахуванням вимог ст.75 КК України приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням.
По справі потерпілим ОСОБА_16 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 8970,00 гривень та моральної шкоди у розмірі 102030,00 гривень. Зазначений цивільний позов обвинувачений не визнав.
Положеннями ч.1 ст.129 КПК встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілому матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.
Зі змісту цивільного позову потерпілого ОСОБА_16 вбачається, що він просить стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 8970,00 гривень, які складаються з витрат на транспортний засіб таксі у розмірі 100,00 гривень, на покупку ліків 302,00 гривні, на їжу 500,00 гривень, витрат, пов`язаних із нездійсненням підприємницької діяльності на протязі 27 днів, а саме: розмір оплати за єдиний податок у розмірі 97,00 гривень, сплата суборенди у розмірі 1221,00 гривень, та не отриманий дохід від підприємницької діяльності за 27 днів у розмірі 6750,00 гривень.
Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
Згідно ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Під час судового розгляду кримінального провадження знайшли свого підтвердження витрати потерпілого на придбання ліків у розмірі 302,64 гривень, про що ОСОБА_4 надано товарні чеки. Тому з урахуванням розміру заявлених потерпілим вимог суд вбачає за можливе задовольнити позов в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 302,00 гривні.
В інший частині суд вважає заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не доведеними. Так, потерпілим не доведено належними та допустимими доказами витрати на транспорт та харчування. Не доведено також потерпілим у судовому засіданні відносність витрат по оплаті єдиного податку та суборенди до вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Потерпілим не надано також доказів на підтвердження не здійснення останнім підприємницької діяльності на протязі 27 днів та визначення середнього заробітку в день на рівні 250,00 гривень, що є необхідним для стягнення з винного не отриманого доходу від здійснення підприємницької діяльності.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілій моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України.
Згідно ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Оцінюючи вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди, яка оцінена ним в загальній сумі 102030,00 гривень, суд виходить з характеру та обсягу фізичних страждань потерпілого, що виникли в результаті протиправних дій обвинуваченого, моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, морально-психологічного хвилювання у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, принципів виваженості та справедливості, враховує те, що потерпілий в результаті заподіяних обвинуваченим тілесних ушкоджень поніс фізичні страждання, повинен був тривалий час лікуватися, поміняв звичний спосіб життя.
Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди частково, а саме стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 30000,00 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.100, 122, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді трьох років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошову суму у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 302 (триста дві) гривні 00 копійок.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1