Справа
№ 11-601/2008 р.
Головуючий 1 інстанції: Бабич О.І.
- ст. 191 ч.5 КК України
Доповідач: Козак В.І.
02 жовтня 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Чернігівської області в складі:
судді Антипець В.М.
суддів Козака В.І.,
участю прокурора Сороки Г.В.
захисника ОСОБА_1
обвинуваченого ОСОБА_2
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією
старшого помічника прокурора Талалаївського району Ніщименка В.М. на постанову
Талалаївського районного суду від 07 серпня 2008 року
в с т а н о в и л а:
Цією постановою кримінальна справа по обвинуваченню:
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина України, уродженця та мешканця
АДРЕСА_1, з вищою технічною освітою, одруженого, працюючого директором ПСП
„Відродження”, в силу ст. 89 КК України не судимого,
ст. 190 ч.4, 191 ч.5, 222 ч.2, 358 ч.2, 358 ч.3, 366 ч.1, 366 ч.2 КК України.
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, громадянки України, уродженки с.
Новоселівки Зеньківського району Полтавської області, мешканки АДРЕСА_1, світа
вища медична, заміжньої, працюючої лікарем стоматологом, приватного підприємця,
раніше не судимої,
ст. 190 ч.4, 191 ч.5, 222 ч.2, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України.
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, громадянки України, уродженки та мешканки
АДРЕСА_2, не працюючої, вдови, раніше не судимої,
за ст.222 ч.2 КК України.
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, громадянина України, уродженця с.
Земляничне Білогорського району Кримської області, мешканця АДРЕСА_3,
одруженого, працюючого трактористом ПСП „Відродження”, раніше не судимого,
190 ч.4 КК України повернута прокуророві Чернігівської області для проведення
додаткового досудового розслідування.
ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що в період 2004 - 2005 років будучи
власником та службовою особою об'єкта підприємницької діяльності - директором
ПСП „Відродження” в смт. Срібне, залучив до протиправної діяльності ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснював на території Срібнянського району та м. Прилуки
діяльність пов'язану зі незаконним заволодінням майном юридичних осіб.
16 січня 2004 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діючи умисно за попередньою змовою,
відповідно до спільного злочинного плану по заволодінню фінансовими ресурсами
банку ВАТ „Банк Демарк” в Прилуки, склав та надав банку анкету позичальника від
16.01. 2004 року, в якій підробив підписи від імені ОСОБА_3 не зазначивши в
рахунку та наявної заборгованості по кредитному договору № 503 ОСОБА_3
одержаний 23.12.2003 року та зарахований в сумі 74 000 грн. на розрахунок
ОСОБА_3, в цей же день вони уклали з відділенням ВАТ „Банк Демарк” в м. Прилуки
Кредитний договір № 13 про відкриття кредитної лінії в розмірі 70 000 грн. на
року ОСОБА_3 за вказівкою ОСОБА_2 ввели в оману працівників банку стосовно
обсягів вартості права власності на майно, що надається в заставу за укладеним кредитним
договором склала та надала до банку завідомо неправдивий договір застави за кредитним
договором №13 від 16.01. 2004 року гарантуючи за п.5 що предмети застави не обтяжені правами
третіх осіб і таким чином передала у заставу банку транспортні засоби, які не
були її власністю, а саме: борони марки БДВ- 6,3 заводські номери №6, №9,№70 ,
№74 які були власністю лізингової компанії „Украгромашінвест” м. Киів та
перебували в СПД ОСОБА_3 у користуванні га підставі договорів фінансового
лізингу № 480-л від 17 .04. 2003 року та 3518-л від 1.01. 2004 року. Зазначена
17.04.2003 року ЯЖНШ № 616996 від 19.01.2004 року та отримав техніку за видатковими накладними №917 , №968
та актами прийому передачі №917 , №968 від
17.04. 2003 року та 20.01. 2004 року без згоди лізингодавця у супереч до п.8.3 зазначених договорів лізингу в
порушення п.5 передали у заставу майно
- дискові борони, що належать їй на праві власності.
метою унеможливлення стягнення в подальшому банком кредитних коштів з ОСОБА_3 грошові кошти були отримані ОСОБА_2
разом з ОСОБА_3 готівкою за його підписами у
від 30.01.2004 року на 5000,00 гривень
та використані на власний розсуд.
року ОСОБА_2 з метою заволодіння грошових коштів надав до банку „Демарк” м. Прилуки
підписану ним від імені ОСОБА_3 заяву за збільшення кредиту та підробив підпис у
додатковій угоді №1 кредитного договору від 16.01. 2004 року від її імені на підставі
кошти у передбачений договором строк не повернув чим завдав матеріальну шкоду ВАТ Банк „Демарк” в м.
Прилуки в сумі 100000,00 гривні неповернутого
його дії досудовим слідством були кваліфіковані за ч.2, ч.З ст. 27, 22 ст.28, ч.4 ст. 190 КК України в
організації, виконанні, заволодінні грошовими коштами ВАТ Банк „Демарк” в особливо великих
розмірах -131805,55 грн. за попередньою змовою, групою осіб шляхом обману, що
полягає у приховуванні відомостей у поданій анкеті позичальника, повідомлення
неправдивих відомостей у договорі застави, заволодінню грошовими коштами шляхом
обману, тобто шахрайським шляхом.
обвинувачується і в тому, що залучивши до скоєння протиправної діяльності
ОСОБА_4 головного бухгалтера ПСП „Відродження” яка складала звіти та фінансово-господарські
документи СПД ОСОБА_3. Оскільки 14.04.2004 року склала та надала до ВАТ Банк „Демарк” м.
Прилуки кредитну заявку та анкету позичальника на одержання кредиту в сумі -300000,00
гривень в яких надали банку завідомо неправдиву інформацію, повідомивши про відсутність позик у інших банках та укладеного 25.03.2004 року з Прилуцькою філією
АППБ „Аваль” кредитного договору №011/04.251
дорученням №3 в оплату за сівалку СУЧН
-8-01 за підписом службових осіб ПСП „Відродження” ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в зв'язку з наданням такої інформації банк
уклав кредитний договір №30 на
відкриття кредитної лінії в розмірі 300000,00 грн.
27.05.2004 року ОСОБА_2
як службова особа ПСП „Відродження”, а ОСОБА_3
як фізична особа з метою усунення перешкод в отриманні кредиту шляхом надання неправдивої інформації відповідно до заяви
про згоду СПД ОСОБА_3 про надання
застави у забезпечення кредиту ПСП „Відродження” спільно склали та надали ВАТ Банк „Демарк” договір застави №646
гарантуючи, що предмет застави правами третіх осіб не обтяжені. Таким
чином, ОСОБА_3 передала у подвійну заставу майно яке перебувало у заставі по кредитному договору №503 від 23.12.2003 року,
що перебувало в заставі ВАТ
„Державний Ощадний банк Україна” та ОСОБА_3 за договором застави №731 від 23.12.2003 року три трактори Т-150, чотири
дискові борони БДВ-6,3 №6, №9, №70,
№74, які були власністю лізингової компанії „Украгромашінвест” та перебували в СПД ОСОБА_3 в користуванні на
підставі договорів фінансового
кошти за кредитним договором до цього часу не повернув чим завдав банку матеріальну шкоду в сумі 298825,50
та несплачених відсотків за кредитом, тому його дії були кваліфіковані за ч.2
ч. З ст. 27 , ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 222
КК України, а ОСОБА_4 за ч.2 ст. 222 КК України як шахрайство з фінансовими ресурсами.
дії ОСОБА_2 були кваліфіковані і за ч. З ст. 27, ч.2 ст.28, ч.2 ч. З ст. 358 КК України, оскільки він
разом з ОСОБА_3 за підробленим договором застави №646 від 2 7.05. 2004 року за
попередньою змовою в групі осіб приймав співучасть у підробленні документів.
прийняття участі в складенні підробленого договору застави №646 від 27.05. 2004 року за внесення
неправдивих відомостей до нього дії ОСОБА_2 були кваліфіковані за ч.2 ст. 27, ч.2ч.З
ст. 28 , ч.2 ст. 366 КК України як службова підробка, а дії ОСОБА_3 за ч.4 ст. 190, ч, 5
ст.191 ,ч.2 ст.222 ч.2ч.З ст. 358 КК України.
року ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_2 з метою заволодіння коштами ВАТ Банк „Демарк” на
користь ОСОБА_2 з метою введення в оману банківських працівників в усуненні перешкод в
отриманні кредиту незаконно шляхом повідомлення неправдивих відомостей стосовно фактичного
розміру своїх доходів підписав надану ОСОБА_2 анкету позичальника від
25.06.2004 року, де зазначив розмір середньої заробітної плати за останні шість
місяців в сумі 6758, 33 грн. За попередньою змовою між собою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 отримали
кошти в 6анку, якими
повинен був розпорядитися ОСОБА_2
підставі неправдивих даних щодо доходів ОСОБА_5, які забезпечували можливість повернення
кредиту протягом року ВАТ Банк „Демарк” м. Прилуки уклав з ОСОБА_5 кредитний
02.09.2004 року ОСОБА_2
від імені ПСП „Відродження” склав та надав до банку
завідомо неправдивий договір застави майна та майнових прав за №1-579, де гарантував,
що передане у заставу зерно соняшника з площі 150 га на суму 175000,00 грн. не заставлено за іншими договорами, яке вже
перебувало у заставі згідно з договором
№1 та додатку до нього №1 від 13.08. 2004 р. між філією „Відродження”
Промінвестбанк м. Прилуки та ПСП
„Відродження” по кредитному договору №58-о4 від 9.08. 2004 р. На підставі чого була укладена угода №1 до кредитного
договору №579 відповідно до якої
на свій розсуд, чим завдано матеріальну
дії Легкого були кваліфіковані як шахрайство за ч.2 ст.4 ст.27, ч.2 ст. 28, ч.4ст.19О КК України.
того, за виготовлення та використання підробленого договору застави майна та майнових прав №1-579,
щодо предмету застави дії ОСОБА_2 були кваліфіковані ще й за ч.2 ст. 366 КК України.
року, ОСОБА_2 будучи власником та службовою особою -директором ПСП
„Відродження” надав філії відділення „Промінвест банку” у м. Прилуки заяву на
отримання кредиту від 26 липня 2004 року вказавши неправдиву інформацію,
знизивши на 47 800 грн. суму заборгованості по кредиту отриманому 25.03.2004
заставлене майно за договором застави № 1354 від 20.04.2004 року на суму 67 000
грн. №999 від 25.06.2004 року на суму 19 580 грн. та за договором застави №1-13
від 27.05.2004 року на суму 175 000 грн. за кредитним договором № 13 від
16.01.2004 року укладене з ВАТ „Банк Демарк” та додаткові угоди № 1/1-13 від
17.06.2004 року до договору застави №1-13 на 337 000 грн. на підставі чого
09.08.2004 року між ПСП „Відродження” в особі ОСОБА_2 та філією „Відділення
Промінвестбанку” було укладено кредитний договір № 58-04 в сумі 84 000 грн. та
надано у заставу, яке перебувало у заставі за іншим кредитним договором.
урожай сої з площі 80 га на суму 175 000 грн. врожай греки з площі 135 га. на
суму 162 2000 грн. по кредитному договору № 13 від 16.01.2004 року укладено між
ВАТ „Банк Демарк” та фізичною особою ОСОБА_3, тому його дії були кваліфіковані
як шахрайство з фінансовими ресурсами за ч. 1 ст. 222 КК України та видачу
неправдивого договору застави № 1від 13.08.2004 року як службове підроблення за
ч.1 ст. 366 КК України.
передачу 01.02. 2005 року ОСОБА_3 у володіння ПП „Відродження” в особі власника
ОСОБА_2 дискові борони, які нею отримані та перебували в її розпорядженні, дії
ОСОБА_2 були кваліфіковані за ч.2 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.5 ст. 191 КК України
оскільки він отримавши лізингове майно завдав шкоди ВАТ „Лізингова компанія
України Промін вест” збитки в сумі 94 333 грн. 44 коп.
кримінальну справу прокурору Чернігівської області для організації проведення
додаткового розслідування суд першої інстанції дійшов висновку, що неповнота
досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні і в ході
додаткового розслідування повинні бути з'ясовані обставини, які мають істотне
значення для правильного вирішення справи. Так, у справі нез'ясовані форс
мажорні обставини та відсутня оцінка вартості проданого заставного майна ПСП
„Відродження” банком. Відсутні дані про отримані кошти за продане заставне
майно врожаю зернових ПСП „Відродження” та як вони вплинули на суму погашення
кредитної заборгованості ПСП „Відродження”. Не з'ясувалися належним чином
дійсність заключних договорів банком, відповідальності їх працівників, які по
справі проходять свідками, але місце знаходження їх невідоме. Невиконані вимоги
викладені в ухвалі апеляційного суду від 5.11.2007 року в частині співучасті та
дій ОСОБА_3, що потягли за собою тяжкі наслідки в зв'язку з чим та які. Які
неправомірні господарські функції вживала ОСОБА_3, що створила умови для
апеляції старший помічник прокурора Талалаївського району Ніщименко В.М.
просить постанову суду від 07 серпня 2008 року скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд в іншому складі суду. Свої вимоги аргументує тим, що
повертаючи справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
додаткове розслідування з причин неповноти досудового слідства, суд прийшов до
неправильного висновку щодо неповноти досудового слідства, яку неможна усунути
в судовому засіданні. Вважає, що досудовим слідством не було допущено
неповноти, а всі обґрунтування суду про причини направлення кримінальної справи
на додаткове розслідування не знаходять свого підтвердження і спростовуються
матеріалами справи.
Заслухавши доповідача по справі, прокурора Сороку Г.В., який підтримав
апеляцію і просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника
ОСОБА_1, які заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що
вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
5 листопада 2007 року дана кримінальна справа вже переглядалася апеляційним
судом і ухвалою суду була направлена на додаткове розслідування під час якого
необхідно було вказати конкретно в чому полягає злочинність дій ОСОБА_3, перевірити доводи засудженого
ОСОБА_5 про те, що він не мав наміру вчиняти шахрайські дії.
Як вбачається з матеріалів справи, органи досудового слідства фактично не
виконали вказівки суду, а провівши формально розслідування, винесли дві
постанови. Однією постановою кримінальну справу за фактом видачі грошових
коштів по підробленим підписам позичальників у видаткових документах за
кредитними договорами №13 ОСОБА_3 та №579 ОСОБА_5, закрито в частині, відносно
працівників банківської установи ВАТ „Банк Демарк” м. Прилуки за відсутністю
складу злочину. Другою постановою для додаткової перевірки були виділені
матеріали щодо дій службових осіб банку стосовно обставин видачі коштів з каси
банку за видатковими касовими документами на ім'я ОСОБА_3, а також на укладення 03.03.2004 року та 17.06.2004
року додаткових угод №1 та №2 до кредитного договору №13 від 16.01.2004 року.
При цьому органи досудового слідства не перевіряли ствердження як ОСОБА_2 так і
ОСОБА_5 про те, що працівники банку були не тільки обізнані для кого і для чого
видавалися кредити, але й консультували з приводу розміру заробітної платні,
яка повинна бути вказана в документах. Якщо під час додаткового розслідування
підтвердяться показання обвинувачених, органам досудового слідства необхідно
вияснити в чому полягає шахрайство і мета його. Також незрозуміло зі справи
чому в графі, де повинні стояти підписи позичальників, стоять інші підписи, не
тих осіб, які беруть кредит. Під час додаткового розслідування необхідно більш
детальніше перевірити всі свідчення свідків, які проходять по справі.
Встановити, який порядок видачі кредитів в банку, як повинно проходити
оформлення їх, хто повинен підписати, і чи повинна була бути зроблена
перевірка відповідність підпису
позичальника. Хто повинен бути присутнім при оформленні кредити, і чи
допускається присутність інших осіб.
За таких обставин органи досудового слідства не виконали вказівки
апеляційного суду від 5 листопада 2007 року і передчасно прийняли рішення про
направлення кримінальної справи до суду.
В той же час, вказівка суду на з'ясування форс мажорних обставин, які
можуть вплинути на рішення по справі є безпідставною і в цій частині апеляція
прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів
Апеляцію старшого помічника прокурора Талалаївського
району Чернігівської області задовольнити частково. Постанову Талалаївського
районного суду Чернігівської області від
07 серпня 2008 року про направлення кримінальної справи по обвинуваченню
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на додаткове розслідування змінити.
Виключити вказівку про вияснення форс мажорних обставин, а в решті постанову
судді:
Антипець В.М. Козак
В.І. Білобров В.Д.