Кримінальне провадження № 1-кп/760/271/15
Справа № 760/550/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві кримінальне провадження про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 14.10.2014, приблизно о 09 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останній ножем множинні колото-різані поранення тіла, у тому числі в життєво важливі органи, які згідно з висновком експерта № 2968 від 14.01.2015 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких (за критерієм небезпеки для життя), від яких ОСОБА_9 померла на місці.

Смерть ОСОБА_9 настала від проникаючих колото-різаних поранень грудей та живота з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до розвитку крововтрати та шоку.

Між проникаючими ушкодженнями грудей та живота і настанням смерті ОСОБА_9 існує прямий зв`язок, всі ушкодження виникли в короткий проміжок часу (не більше 30-40 хв.), здійснення потерпілою активних самостійних дій після отримання таких тілесних ушкоджень малоймовірне.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

У відповідності до даних висновку судово психіатричного експерта №257 від 16.12.2014 ОСОБА_8 на період інкримінованого йому кримінального правопорушення страждав стійким хронічним психічним розладом: Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний дефект (МКХ-10 F20.00), і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим режимом.

Незважаючи, що на момент вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_8 знаходився в стані неосудності і не міг нести відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення в передбаченому законом порядку, його винуватість повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами в їх сукупності, дослідженими в суді:

- даними протоколу огляду місця події від 15.10.2014 з фототаблицею до нього, в ході огляду квартири АДРЕСА_2 , виявлений труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті;

- даними лікарського свідоцтва про смерть № 2968 ОСОБА_9 від 15.10.2014 із зазначенням причини смерті - численні проникаючи колото-різані поранення грудної клітки з ушкодженням органів грудей та живота, висновками експертиз тощо.

В судовому засіданні сторони підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Вислухавши сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах провадження, які є належними і допустимими, суд вважає, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення в стані неосудності, а тому на підставі ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності і до нього, як до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру.

Визначаючи вид примусових заходів медичного характеру, суд враховує обставини вчинення і тяжкість вчиненого діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_8 , а також ступінь небезпечності останнього для інших осіб.

У відповідності до ч. 5 ст. 94 КК України відносно психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, судом може бути застосована госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Разом з тим, вид примусового заходу медичного характеру відносно неосудної особи, враховуючи характер і тяжкість її захворювання, може бути визначений лише комісією лікарів при проведенні відповідної судової експертизи. Наявність у провадженні такого висновку для вирішення судом питання про застосування примусових заходів медичного характеру є обов`язковим.

За наведених підстав, суд приймає до уваги викладене в акті № 257 судово-психіатричного експерта від 16.12.2014, вважаючи висновок експертів обґрунтованим і переконливим.

Таким чином, суд приходить висновку, що відносно ОСОБА_8 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Питання з речовими доказами у провадженні суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України, ч. 2 ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що ОСОБА_8 , як неосудна особа, звільнений від оплати судових витрат, суд приходить висновку, що вартість проведених у провадженні досліджень підлягає компенсації за рахунок держави.

За викладеним, керуючись ст. ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
застосувати відносно ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.

До вступу ухвали в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - залишити без змін.

Речові докази у провадженні знищити.

Судові витрати в сумі 5306.40 грн. - компенсувати за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча: Судді: 1)

2)