справа №4-1777/08
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008 року Печерський
районний суд м. Києва в складі головуючого судді Кузьменко В.В. при секретарі
Своринь Ю.Г. за участю прокурора військової прокуратури Центрального регіону
України Суховець В.Й. та адвоката Грищенко І.І. розглянувши в відкритому
судовому засіданні в залі суду подання слідчого в особливо важливих справах військової прокуратури Центрального
регіону України майор юстиції Сидоров Є.В., про продовження строків тримання
під вартою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець с. Ялтушків Барського району Вінницької області,
українець, громадянин України, із вищою освітою, колишній співробітник 5
відділу УВКР ДКР СБ України, майор запасу, одружений, має дві дитини, раніше не
судимий. Проживав за адресою АДРЕСА_1

,-

Встановив:

19 травня 2003 року стосовно колишнього співробітника 5 відділу УВКР ДКР СБ
України майора запасу ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ознаками злочинів,
передбачених ст.ст. 424 ч. 1, 146 ч. 3, 186 ч. 1, 189 ч. 2, 358 ч. 3 КК України.

8 серпня 2003 року відносно ОСОБА_1. винесена постанова про притягнення
його як обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 146 ч. 3, 186 ч.
2, 189 ч. 2, 424 ч. 1 КК України;

14 серпня 2003 року судом обрано
ОСОБА_1. запобіжний захід у вигляді взяття під варту з подальшим його етапуванням для утримання в СІЗО № 13 м.
Києва.

21 серпня 2003 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_1.

5 березня 2004 року слідство зупинено у зв'язку із розшуком обвинуваченого
ОСОБА_1.

2 червня 2008 року ОСОБА_1. відповідно до ст.ст. 106, 115 КПК України
затриманий слідчим Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області як
підозрюваний у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 424 ч. 1, 146 ч. 3, 186
ч. 1, 189 ч. 2, 358 ч. 3 КК України.

2 червня 2008 року у зв'язку із розшуком обвинуваченого ОСОБА_1. досудове
слідство відновлено.

3 червня 2008 року ОСОБА_1. пред'явлено обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених
ст.ст. 146 ч. 3, 186 ч. 1, 189 ч. 2, 424 ч. 1 КК України, наступного змісту:

Майор ОСОБА_1. проходив дійсну військову службу у Службі безпеки України на
посаді старшого оперуповноваженого 5 відділу Управління військової
контррозвідки Департаменту контррозвідки з травня 2000 року по 5 травня 2003
року.

Як військовослужбовець Служби безпеки України ОСОБА_1. являвся службовою
особою і повинен був відповідно до ст.ст. 19, 60 Конституції України діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та
законами України, не виконувати явно злочинні розпорядження чи накази; згідно
ст.ст. 2 і 5 Закону України „Про Службу
безпеки України” - здійснювати захист прав громадян на їх свободу та особисту
недоторканість; згідно ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України -
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України,
військової присяги, та загалом повинен був належним чином і в повному обсязі
виконувати вимоги як Законів, так і нормативних актів, відомчих наказів та
інструкцій СБ України.

Згідно подання під час проходження служби в СБ України ОСОБА_1. перевищив
свої службові повноваження і став на шлях злочинної діяльності.

Так, у березні 2003 року громадяни ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вступили у злочинний
зговір між собою з метою вимагання передачі їм від громадянина ОСОБА_4. майна -
коштів у сумі 2 млн. доларів США. Вони також склали перелік порушень, нібито
скоєних ОСОБА_4., якими на їхню думку можливо було шантажувати останнього для
вимагання у нього грошових коштів.

У квітні 2003 року вказані особи для реалізації і виконання своєї мети по
відчуженню чужого майна вступили у злочинний зговір із заступником начальника
Управління державної охорони України полковником ОСОБА_5. та старшим
оперуповноваженим Управління військової контррозвідки Департаменту
контррозвідки Служби безпеки України майором ОСОБА_1 Відповідно до розробленого
плану вчинення злочинів та розподілу ролей між його співучасниками, ОСОБА_1. та
ОСОБА_5., як представники правоохоронних органів, повинні були надати видимість
законності затримання ОСОБА_4. в аеропорту «Бориспіль» та подальшого його
незаконного поміщення в ІТТ Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській
області.

Для виконання своїх злочинних намірів зазначені особи - ОСОБА_1., ОСОБА_2,
ОСОБА_5., ОСОБА_3 - увечері 22 квітня 2003 року прибули в аеропорт «Бориспіль»
(Київська область). Знаходячись у аеропорту «Бориспіль» (Київська область)
ОСОБА_2 надав співробітнику Служби безпеки України ОСОБА_1. фотографію із
зображенням ОСОБА_4., яка була використана для впізнання останнього серед інших
пасажирів в аеропорту та його незаконного затримання. Там же, близько 24 - ї
години вказаного дня ОСОБА_1., використовуючи своє службове посвідчення
співробітника Служби безпеки України і перевищуючи свої службові повноваження,
разом з невстановленими слідством особами, без належного документального
оформлення та передбачених чинним законодавством України підстав,
представившись ОСОБА_4, який прибув в аеропорт «Бориспіль» (Київська область)
із службового відрядження, співробітником Служби безпеки України, та під
приводом нібито наявності інформації про злочинну діяльність останнього, із
застосуванням спецзасобів - наручників доставив разом із невстановленими слідством особами ОСОБА_4. до
Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області. З метою надання видимості
законності затримання ОСОБА_4., заступник начальника Управління державної
охорони України полковник ОСОБА_5., перевищуючи свої службові повноваження,
незаконно надав для зашифровки автомобіля, на якому ОСОБА_4. доставлено до
ізолятора тимчасового утримання Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській
області, наявні у нього автомобільні номера, які були у службовому користуванні
Управління державної охорони України.

Знаходячись у кабінеті начальника Баришіського РВ ГУ МВС України в
Київській області ОСОБА_1. та ОСОБА_5., діючи відповідно до попередньо
розробленого плану та розподілу ролей, представившись працівниками
правоохоронних органів та пред'явивши свої службові посвідчення, повідомили
керівника Баришіського РВ ГУ МВС України в Київській області про необхідність
виділення камери для роботи із затриманим ОСОБА_4. При цьому ОСОБА_1., діючи
згідно розробленого плану та розподілу ролей між ним та ОСОБА_3, ОСОБА_5.,
ОСОБА_2, використав завідомо підроблений документ, а саме лист на бланку Служби
безпеки України з вигаданим реєстраційним номером №2/3-7181 від 22 квітня 2003
року «про сприяння в тимчасовому утриманні ОСОБА_4. (терміном до двох годин),
який підозрюється у підготовці до вчинення правопорушень, пов'язаних із
охороною державної таємниці». Вказаний лист було надано начальнику
Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області у якості обґрунтування
тимчасового затримання ОСОБА_4. в камері ізолятора тимчасового тримання. На
підставі звернення співробітника Служби безпеки України ОСОБА_1. та вказаного листа ОСОБА_4.
був незаконно позбавлений волі та утримувався в камері.

При поміщенні ОСОБА_4. в камеру ізолятора тимчасового утримання
Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1., без складення
відповідних документів, відкрито, незаконно вилучив майно ОСОБА_4., а саме: два
золотих ланцюжка, каблучку, наручний годинник, кулькову ручку та кошти в сумі 9
800 доларів США. Вилучені грошові кошти ОСОБА_1. у подальшому передав іншим
членам групи.

У подальшому ОСОБА_1., діючи за попередньою змовою у групі із ОСОБА_5.,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 у ніч з 22 на 23 квітня 2003 року незаконно позбавив ОСОБА_4.
волі, тимчасово помістивши його в камеру ізолятора тимчасового утримання
Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області. Знаходячись у приміщенні
ІТТ Баришіського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1., з погрозою
введення наявної у нього в шприці невідомої речовини, вимагав у ОСОБА_4. 2 млн.
доларів США.

6 травня 2003 під час чергової зустрічі в ресторані швидкого харчування
«Макдональз», який знаходиться в Оболонському районі м. Києва, із ОСОБА_4 з
метою вимагання у нього вказаної суми коштів ОСОБА_1., ОСОБА_3, ОСОБА_5., були
затримані працівниками Служби безпеки України.

Але для повного, об'єктивного та всебічного розслідування кримінальної
справи необхідно виконати наступне:

- отримати висновки призначених експертиз та ознайомити обвинувачених;

- ознайомити з постановами про призначення експертиз та висновками
експертиз обвинувачених ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2;

- встановити осіб, які разом з ОСОБА_1 приймали участь у затриманні
громадянина ОСОБА_4. в аеропорту „Бориспіль” і доставили його до приміщення ІТТ
Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області (після чого дати юридичну
оцінку їх дій);

- додатково допитати свідка Пишого та провести очну ставку між ним та
обвинуваченим ОСОБА_2;

- додатково допитати свідка ОСОБА_6 та провести очну ставку з обвинуваченим
ОСОБА_1;

- провести очну ставку між обвинуваченим ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_1;

- на підставі зібраних по справі доказів доповнити обвинувачення ОСОБА_1.,
ОСОБА_5., ОСОБА_3; ОСОБА_2.;

- виконати вимоги ст.ст. 217-218 КПК України.

В засіданні прокурор підтримав подання, просить його задовольнити та
продовжити строк утримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник проти
продовження строку тримання під вартою. Просять застосувати підписку про
невиїзд. Адвокат звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1не переховувався від
слідчих органів та що відсутні підстави для обрання такого заходу та
продовження тримання під вартою.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали подання суд вважає що
воно підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що відносно ОСОБА_1. порушено кримінальну справу та
пред'явлено обвинувачення. Відносно нього обрано запобіжний захід тримання під
вартою, строк досудового слідства продовжено до 15 місяців. Приймаючи до уваги,
що у 2-х місячний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1. виконати
всі необхідні для закінчення досудового слідства по кримінальній справі слідчі
дії не можливо, враховуючи, що ОСОБА_1. обвинувачується у вчиненні тяжких
злочинів за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на
строк понад три роки, особу обвинуваченого, характер вчиненого ним злочину,
відсутність постійного місця проживання,
і роботи, ухиляння на протязі 5-ти років від слідства та суду, суд вважає що підстав для зміни запобіжного
заходу не має і строк тримання під вартою потрібно продовжити до 4 місяців.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 148-150, 155, 156, 165-2,
165-3 КПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1, до чотирьох місяців з утриманням в
Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління Державного департаменту України з
питань виконання покарань.

В клопотанні про застосуванні запобіжного заходу „ підписка про невиїзд”
відмовити.

Копію постанови вручити під розписку ОСОБА_1.

На постанову може бути подано апеляцію до апеляційного суду м. Києва
протягом 3 діб з дня винесення.

Головуючий: