Справа №11-248/2007 року
Головуючий в 1-й інстанції
ст.152 ч.3, ст.153 ч,2,
Доповідач Курдзіль В.Й.
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

4
квітня 2007
року колегія судців
судової палати у
кримінальних справах
Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого
судді: Ковтуна В.П. суддів: Курдзіля В.Й., Шершуна В.В. з участю прокурора:
Леськіва В.О. захисника :
ОСОБА_1. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому
справу за апеляціями засуджених ОСОБА_2., ОСОБА_3.
на вирок Білогірського районного суду від 25 січня 2007
року. Цим вироком :

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Лєтнєреченське Біломорського району Карельської
АР, Росії, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого,
не працюючого, мешканця АДРЕСА_1,
раніше судимого вироком Віньковецького районного суду 5 вересня 2003 року за ч.3
ст.185 КК України до 3 років
позбавлення волі, засуджено:

за ч.3 ст. 152 КК України на 8 років
позбавлення волі; за ч.2 ст.153 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення
волі, а на підставі ст. 70
КК України на 9 років
позбавлення волі.

Строк
відбування покарання ОСОБА_3.
постановлено рахувати з 12
липня 2006 року.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та
мешканця АДРЕСА_2, громадянина
України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше
судимого: 29 березня 2005 року, вироком
Хмельницького міськрайонного суду Хмельницького міськрайонного суду за ч.2
ст.186 КК України до 4-х
років позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, згідно ст.
75 КК України,

засуджено:

за ч.3 ст. 152 КК України на 7 років позбавлення
волі;

за ч.2 ст.153 КК
України на 3 роки
позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК
України на 4 роки
позбавлення волі, а на підставі ст.70 на 7
років

позбавлення волі.

У відповідності
до ст. 71 КК
України до нового покарання приєднано частково

невідбуту частину
покарання за попереднім вироком, та остаточно, за сукупністю вироків,

призначено - 7 років і 6 місяців
позбавлення волі.

Строк відбування
покарання ОСОБА_2. постановлено рахувати з 18 липня 2006
року.

До
набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженим ОСОБА_2., та ОСОБА_3. залишено
попередній - утримання
під вартою.

2

Постановлено стягнути:

- з ОСОБА_3. на
користь потерпілої ОСОБА_4. 3 тисячі гривень моральної шкоди.

- з ОСОБА_2. на користь потерпілої ОСОБА_4. 2
тисячі гривень моральної шкоди.

Питання про
речові докази вирішено на підставі ст.81 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_2.
та ОСОБА_3. визнано винними у тому, що вони 11 липня 2006 року біля 17-ї години, в
с.Хорошів, Білогірського району, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння і
під впливом наркотичних засобів зустріли на вулиці ОСОБА_4. і попросили
провести їх до церкви, а потім вдаривши рукою в обличчя, задоволили свою
статеву пристрасть неприроднім способом, а згодом здолавши опір потерпілої, по
черзі зґвалтували її. При цьому ОСОБА_3. погрожував потерпілій, що задушить
якщо вона буде кричати. В ході даних дій у потерпілої випав телефон
Самсунг-110, якого забрав ОСОБА_2, а ОСОБА_3., погрожуючи фізичним насильством
забрав у потерпілої золоті кульчики, вартістю 200 гривень.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_2. просить вирок суду скасувати,
зазначає, що працівники міліції змусили його зізнатися в злочині, якого він не
вчиняв. Просить врахувати стан здоров'я його і його батьків,а також те, що він
став на шлях виправлення, працевлаштувався.

Із змісту апеляції засудженого ОСОБА_3.
вбачається, що статевого акту з потерпілою він не вчиняв, а лише з її згоди
задоволив з нею статеву пристрасть неприроднім способом. Зазначає, що ні телефона, ні кульчиків він
не крав, а навпаки допомагав потерпілій повернути ці речі, які забрав ОСОБА_2.

В своїх запереченнях на апеляції засуджених помічник прокурора просить
вирок суду залишити без змін, як законний і обґрунтований, а апеляції
засуджених без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на їх
заперечення, засуджених та захисника ОСОБА_1. в підтримку апеляцій, перевіривши
матеріали справи та наведені доводи, колегія судців, знаходить, що апеляції не
підлягають до задоволення.

Висновок суду І інстанції про винність ОСОБА_3. і ОСОБА_2. у скоєнні зґвалтування ОСОБА_4., задоволенні з
нею статевої пристрасті та відкритого викрадення

належного їй
майна при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам справи і
ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

ОСОБА_3. винним себе визнав частково і пояснив, що потерпілу не ґвалтував,
лише задоволив з нею статеву пристрасть неприродним способом, а її кульчики
відібрав для того щоб ще раз з нею зустрітися.

ОСОБА_2. визнав себе винним лише у тому, що відібрав у потерпілої телефон і
взяв у ОСОБА_3. її
кульчики.

Проте вина підсудних у вчиненні усіх інкримінованих їм злочинів доведена
наступними доказами.

Так, з показань
потерпілої ОСОБА_4. вбачається,
що ОСОБА_3. і

ОСОБА_2. шляхом обману заманили її у
безлюдне місце, де з застосуванням

насильства зґвалтували, задовольнили статеву пристрасть неприродним
способом та

відкрито заволоділи її телефоном та кульчиками.

Про це вона повідомила батька, який згодом затримав ОСОБА_3. і відвів його у

відділ
міліції.

3

Свідок ОСОБА_5 . дав аналогічні
показання щодо затримання ОСОБА_3.

За даними висновку судово - медичної експертизи №
922 від 4 вересня
2006р. у ОСОБА_4. виявленні тілесні ушкодження характерні для вчинення з нею
насильницьких статевих актів, які відносяться до категорії легких.

Згідно висновку судово - імунологічної експертизи №195 від 8
вересня 2006р. у статевому органі потерпілої виявлені сліди сперми
походження якої не виключається як від ОСОБА_2. так і від ОСОБА_3.

Наведенні обставини підтверджені: даними протоколів огляду місця події, від
12 липня 2006р.,
відтворення обставин події від 13
та 21 липня
2006р. з участю ОСОБА_3. і ОСОБА_2., ставок віч - на - віч між ОСОБА_3. та
ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4.

Всім доказам суд дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_3. і
ОСОБА_2. за ст.ст. 152 ч.3, 153 ч.2, 186 ч.2 КК України.

Що ж стосується доводів апеляції про невинуватість ОСОБА_2., то колегія
суддів вважає їх безпідставними і спростованими.

У своїх показаннях під час досудового слідства ОСОБА_2.
послідовно і детально розповів про обставини вчинення статевих злочинів щодо
потерпілої і її грабежу разом з ОСОБА_3.

Ці показання не суперечать іншим наведеним доказам,
зокрема і висновку судово -імунологічної
експертизи.

З матеріалів
справи не вбачається, що ОСОБА_2. давав їх під будь яким примусом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2. прямо
заявив, що будь - які
незаконні методи працівниками міліції до нього не застосовувалися.

Доводи апеляції ОСОБА_3. про
те, що він не ґвалтував потерпілу і не відбирав її майно колегія суддів вважає
безпідставними і спростованими.

Так, потерпіла прямо вказала, що ОСОБА_3. та ОСОБА_2. крім іншого, ще й
почергово зґвалтували її.

Це підтверджено
висновком судово - імунологічної
експертизи, іншими доказами.

Доведена також вина
ОСОБА_3. і у відкритому заволодінні майном потерпілої за
попередньою змовою з ОСОБА_2.

Покарання ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням всіх обставин справи та даних,
які характеризують винних, в тому числі на які є посилання у апеляціях.

Підстав для
зміни чи скасування вироку колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України колегія судців,

ухвалила:

вирок
Білогірського районного суду від 25
січня 2007 р. щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_2,
залишити без зміни, а апеляції засуджених без задоволення.