У Х В А Л А

02.06.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , підсудного ОСОБА_4 , законного представника підсудного ОСОБА_5 , захисника підсудного ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши заяву про самовідвід у кримінальній справі № 308/18151/13-к за обвинувальним висновком про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Мукачево, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, інваліда 3 групи, раніше не судимого, у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 152 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального висновку по кримінальній справі № 1122808 обвинувачується неповнолітній ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 121 ч. 1, ст. 152 ч. 3 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»», п. 11 , 19 Перехідних положень КПК України від 13 квітня 2012 року № 4651-VI, ч. 1 ст. 56, п. 5 ч. 1 ст. 54 КПК України 1960 року суддею ОСОБА_1 було заявлено собі самовідвід у кримінальній справі № 1/308/41/15, оскільки суддя вважає, що не має право розглядати справи щодо неповнолітнього.

Самовідвід заявлений до початку судового слідства.

Згідно п. 11 Перехідних положень КПК України від 13 квітня 2012 року № 4651-VI кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Як зазначено у ст. 57 КПК України, введеного в дію з 1 квітня 1961 року Законом Української РСР від 28 грудня 1960 року, у разі заявлення відводу судді суд повинен вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думку учасників судового розгляду. Заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. У разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 16-2 цього Кодексу.

В судовому засіданні 02.06.2015 судом було з`ясовано думку учасників судового розгляду щодо заявленого відводу та вирішено його задовольнити з урахуванням наступного.

Прокурор, обвинувачений, його законний представник, захисник та захисник потерпілої заперечили проти задоволення зазначеної заяви, оскільки вважають, що КПК України 1960 року не передбачені такі обмеження, тому їх не слід застосовувати.

Як зазначено у ст. 432 КПК України, введеного в дію з 1 квітня 1961 року Законом Української РСР від 28 грудня 1960 року, провадження в справах про злочини неповнолітніх визначається загальними правилами цього Кодексу і, крім того, статтями цієї глави. Положення цієї глави застосовуються в справах про злочини осіб, які на момент провадження в кримінальній справі не досягли вісімнадцятирічного віку.

Згідно п. 19 Перехідних положень нового КПК України не пізніше трьох місяців з дня опублікування цього Кодексу у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ проводяться збори суддів з метою обрання суддів, уповноважених на здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, у порядку, встановленому Законом України "Про судоустрій і статус суддів". У разі якщо у зазначений строк суддю, уповноваженого на здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, не було обрано, його повноваження здійснює суддя, який має найбільший стаж роботи на посаді судді та досвід розгляду кримінальних справ.

Зазначене положення міститься у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, якою встановлено, що у місцевих загальних судах та апеляційних судах діє спеціалізація із здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх.

Судді (суддя), уповноважені здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, обираються з числа суддів відповідного суду зборами суддів цього суду за пропозицією голови суду або за пропозицією будь-якого судді цього суду, якщо пропозиція голови суду не була підтримана, на строк не більше трьох років і можуть бути переобрані повторно. Кількість суддів, уповноважених здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, визначається окремо для кожного суду зборами суддів цього суду. Суддею, уповноваженим здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, може бути обрано суддю зі стажем роботи суддею не менше десяти років, досвідом здійснення кримінального провадження в суді і високими морально-діловими та професійними якостями. У разі відсутності в суді суддів з необхідним стажем роботи суддя, уповноважений здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, обирається з числа суддів, які мають найбільший стаж роботи на посаді судді.

Суд дійшов висновку, що зазначені положення необхідно застосовувати до кримінальних справ, провадження у яких здійснюється за Кримінальним процесуальним кодексом України, введеним в дію з 1 квітня 1961 року Законом Української РСР від 28 грудня 1960 року, оскільки вони направлені на поліпшення становища особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, у даному випадку неповнолітньої особи.

Суддя ОСОБА_1 була призначена вперше на посаду судді за Указом Президента України від 07.11.2013 № 620/2013, проте фактично почала працювати суддею з 28.03.2015 року, тобто з дня прийняття присяги судді.

Як встановлено ч. 1 ст. 56 КПК України 1960 року, за наявності обставин, передбачених статтями 54 і 55 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 54 цього кодексу суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 162 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КПК України 1960 року справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів.

Оскільки зазначені вимоги діючого законодавства щодо спеціалізації суддів не були враховані при автоматичному розподілі кримінальної справи № 308/18151/13-к за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 121 ч. 1, ст. 152 ч. 3 Кримінального кодексу України, суд вважає за необхідне задовольнити зазначений самовідвід судді ОСОБА_1 та передати справи на повторний автоматичний розподіл у відповідності до ст. 16-2 КПК України 1960 року.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 54, ст. 57 КПК України, введеного в дію з 1 квітня 1961 року Законом Української РСР від 28 грудня 1960 року, -

У Х В А Л И В:
Задовольнити заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 у кримінальній справі № 308/18151/13-к за обвинувальним висновком про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 121 ч. 1, ст. 152 ч. 3 Кримінального кодексу України.

Справу № 308/18151/13-к передати на повторний автоматичний розподіл у відповідності до ст. 16-2 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1