Справа № 357/9904/15-к
1-кп/357/708/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.07.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця с. Свистунівка, Сватівського району, Луганської області, не одруженого, не працюючого, не судимого, який проходив військову службу з 17.05.2013 року у військовій частині НОМЕР_1 (п/п НОМЕР_2 ) до 22 липня 2015 року солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід не застосовувався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
22.04.2013 року ОСОБА_4 призваний для проходження строкової військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку проходив у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) у АДРЕСА_2 річчя Перемоги у званні старший солдат.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2013 року №110 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду водія - електрика 3 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону, а наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 13.ю01.2015 року №11 (по стройовій частині) зараховано у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 . Під час проходження строкової військової служби старший солдат ОСОБА_4 як військовослужбовець Збройних Сил України повинен був керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимог керівних документів, що регламентували його діяльність, старший солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби приблизно о 15 год. 07.11.2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та вибув до місця свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , де безпідставно у період з 07.11.2014 року по 02. 07.2015 року проводив час на власний розсуд та ухилявся від обов`язків військової служби.

02.07.2015 року близько 11 години старший солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 та заявив про вчинений злочин, після чого був доставлений працівниками ВСП 04.07.2015 року у АДРЕСА_2 до військової частини польова пошта НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що дійсно був призваний для проходження строкової військової служби, яку проходив у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) у АДРЕСА_2 . У зв`язку з тим, що після проходження служби в зоні проведення антитерористичної операції в період з 07.05.2014 по 21.07.2014 року втратив зв`язок з батьками, та не відпускали у відпустку 07.11.2014 року приблизно о 15 годині самовільно залишив розташування військової частини. По 02.07.2015 року перебував по місцю свого проживання після чого вирішив добровільно з`явитись для проходження служби так як зрозумів, протиправність свого вчинку. Просить суворо не карати, щиро розкаюється

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць вчинене особою, зазначено в ч. 1 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем строкової служби.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, наслідки які настали від вчинення злочину; особу обвинуваченого, який відповідно до характеристики по місцю служби характеризувався виключно з позитивної сторони, до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення інших правопорушень не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. у період з 07.05.2014 по 18.07.2014 року брав участь у виконанні бойових завдань по ізоляції кризових районів в районі проведення антитерористичній операції

З огляду на ставлення обвинуваченого до вчиненого суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, з`явлення із зізнанням, щире каяття а також сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання враховується ставлення обвинуваченого до вчиненого ним правопорушення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_4 йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 3 ст. 407 КК України,

Однак враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та ніші вищевказані обставини суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

На час ухвалення вироку підстав застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (роки) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України , а саме:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1