Справа № 11-776 2007 року Головуючий у 1-й інстанції
185 ч.3 КК України Гальченко О.О.
УХВАЛА

Іменем України

2007
року липня місяця 18 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого
- судді Гладія
С. В.

суддів Бурди
К.І., Павленка В.П.

з участю
прокурора Гриня
Н.Г.

адвоката ОСОБА_2

засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві кримінальну справу за апеляцією засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на
вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2006
року, яким:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1,
українець, громадянин України, освіта неповна середня, неодружений,
не працюючий, раніше судимий:

· 22.07.1993
року Октябрським райсудом
м. Полтави за ст.
141 ч.2, 45 КК України до 2 років
6 місяців позбавлення волі умовно на 1 рік;

· 21.06.1998
року Октябрським райсудом
м. Полтави за ст. ст. 140 ч.2,
145 ч.1, 42 КК України до 2 років
6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

· 23.09.1999
року Київським райсудом м. Полтави
за ст.
ст. 140 ч.3, 140 ч.2,
145 ч.1, 42, 43 КК України до 5 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Звільнений 20.07.2004 року
умовно-достороково на 2 місяці 5 днів, -

засуджений
за ст.
185 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець і мешканець АДРЕСА_2, українець,
громадянин України, освіта
середня, одружений, має двох неповнолітніх дітей 1995 та 2001
р.н., не працюючий, раніше судимий:

- 22.07.1993
року Октябрським райсудом
м. Полтави за ст.
140 ч.2,

213 ч.2, 141
ч.2, 42 КК України до 2 років
позбавлення волі з

конфіскацією майна;

2

28.08.1997
року Київським райсудом
м. Полтави за ст.
ст. 140 ч.2, 17,
140 ч.2, 145 ч.1, 42 ЮС України до 1 року позбавлення волі з KM;

· 23.09.1999
року Київським райсудом м. Полтави за
ст. 140 ч.3, 145 ч.1,
187 ч.2, 42 КК України до 3 років
6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

· 26.12.2001
року Октябрським райсудом
м. Полтави за ст.
ст. 15, 185 ч.3, 44, 43
КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

· 23.08.2002
року Октябрським райсудом
м. Полтави за ст.
185 ч.3, 69 КК України до 2 років
позбавлення волі. Звільнився 09.10.2003 року по відбуттю строку покарання, -

засуджений
за ст.
185 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1
та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 580 грн. в рахунок відшкодування заподіяної
злочином матеріальної шкоди.

Згідно вироку ОСОБА_1
та ОСОБА_3 визнані винними та засуджені за вчинення повторно чотирьох
крадіжок за попередньою змовою,
поєднаних з проникненням у житло, шляхом зламу дверних запорів та розбиттям
віконного скла, а саме:

на
початку квітня 2005 року близько 17 год.
з дачного будинку ОСОБА_5 в с. Жуки Полтавського району викрали двоє
дерев'яних дверей та дві віконні рами на суму 1200, 00 грн.;

08
квітня 2005 року близько 18 години з дачного будинку ОСОБА_6 в с
Жуки Полтавського району викрали дерев'яні двері, шість віконних рам, пластмасовий стіл з двома стільцями та 3
рулони по 10 м сітки "робиця" на суму 1900, 00 грн.;

13
травня 2005 року близько 19 години з дачного будинку ОСОБА_4 в с.
Жуки Полтавського району викрали велосипед
"України", електричний насос
"Малиш", електроточило, три сковороди та 2 чавунні каструлі на суму
580, 00 грн.;

16
травня 2005 року близько 17 години з дачного будинку ОСОБА_7 в с Жуки
Полтавського району викрали пластиковий стіл з 3 стільцями та електронасос на
суму 500, 00 грн.

Всього
ОСОБА_1 та ОСОБА_3
викрали чужого майна на загальну суму 4180, 00 грн.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1
спочатку зазначав про незаконність вироку,
фальсифікацію доказів по справі,
допущення істотних порушень норм КПК при слуханні справи в суді першої
інстанції та при проведенні досудового слідства, а тому просив вирок районного суду
скасувати, а справу направити на
додаткове розслідування. В доповненнях до апеляції, не заперечуючи вини в скоєнні крадіжки по
двом епізодам, просив інші епізоди
обвинувачення виключити із вироку та пом'якшити покарання, обмежившись фактично відбутим по цій
справі, при цьому врахувавши його стан
здоров'я.

В апеляції засуджений ОСОБА_3,
вказуючи на причетність до двох злочинів, а саме до зберігання та реалізації майна
завідомо здобутого злочинним шляхом,
заперечив відношення до двох інших крадіжок та просить перекваліфікувати
його дії з обранням покарання не пов'язаного з реальним відбуттям його в місцях
позбавлення волі, врахувавши при цьому
наявність в нього двох неповнолітніх дітей.

з

Заслухавши
доповідача, засуджених ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 та в інтересах останнього адвоката ОСОБА_2 в обгрунтування поданих апеляцій, думки прокурора Гриня Н.Г. про
безпідставність апеляцій, перевіривши
доводи апеляцій засуджених та матеріали кримінальної справи, колегія суддів не знаходить підстав для їх
задоволення, виходячи з наступного.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_1.
та ОСОБА_3 в крадіжці майна потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6
, ОСОБА_4, ОСОБА_7 обгрунтований сукупністю досліджених
в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний в судовому засіданні
засуджений ОСОБА_1
підтвердив, що саме ним була вчинена
крадіжка із дачних будинків громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т. 4 а.с.
35, 38-40), при цьому в ході досудового слідства
ствердив, що вчинив злочин із ОСОБА_3 та
на місці вказав із яких саме будинків ними були вчинені крадіжки, (т.2 а.с.
8-Ю, 11-21, 32-33).

Не
заперечував факт скоєння даних крадіжок за попередньою змовою з ОСОБА_1 в ході
досудового слідства і сам ОСОБА_3 давши відповідні свідчення в якості
підозрюваного та при відтворенні обстановки та обставин подій злочину (т.2
а.с. 62-65, 66-73).

Зазначені
показання засуджених знайшли своє об'єктивне підтвердження в свідченнях водія
служби таксі "005" автомобіля "Газель" ОСОБА_7 , який двічі за визовом ОСОБА_1 виїжджав в
район с. Жуки, де
ОСОБА_1 та ОСОБА_3
завантажували столярні вироби (т.1 а.с.
95, т.2 а.с. 230),
а тому вони судом обґрунтовано,
на рівні з іншими доказами,
покладені в основу обвинувального вироку по вказаним епізодам.

За таких
обставин колегія суддів критично відноситься до пояснень ОСОБА_1. про нібито вчинення
вказаних злочинів не із ОСОБА_3, а із
громадянином ОСОБА_8 (чи чоловіком на
ім'я "ОСОБА_9"), та ОСОБА_3
про причетність тільки до зберігання та реалізації краденого, постільки вони носять по справі нестабільний
характер, змінювались в залежності від
отриманих по справі доказів,
спростовуються вищенаведеними доказами,
а також показаннями свідка ОСОБА_9 про знаходження сина ОСОБА_8 з 2002 року за кордоном та відповідними
документами (т.З. а.с. 151-156, 247-248,
249-250).

Колегія
суддів також критично відноситься до стверджень засуджених в апеляції про
нібито непричетність до крадіжок із дачних будинків громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Так, будучи затриманим після
вчинення злочинів ОСОБА_1
відповідно 16 та 17 червня 2005 року написав явки з повинною, де власноручно вказав обставини скоєння
крадіжок майна потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_7 разом із ОСОБА_3 (т.1 а.с. 125,
154).

4

Свої свідчення
ОСОБА_1 підтвердив при допиті
в якості

підозрюваного
(т.2 а.с. 8-10), обвинуваченого (т.2 а.с. 32-33) та безпосередньо на місцях вчинення
крадіжок (т. 2 а.с. 11-21).

Аналогічні
свідчення в ході досудового слідства дав по справі і засуджений ОСОБА_3 (т.2
а.с. 62-65, 66-73).

Саме
виходячи із наведених свідчень засуджених,
органам досудового слідства вдалось встановити свідка ОСОБА_10, якому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продали викрадений з
дачного будинку ОСОБА_4 велосипед та свідка ОСОБА_11, якій засуджені продали пластиковий стіл зі
стільцями та електронасос (т. 1 а.с.
159-161, т.2 а.с. 110,
194) належний ОСОБА_7

А тому
суд мотивовано розцінив не визнання вини засудженими за даними епізодами
крадіжок, як обраний ними спосіб
уникнути відповідальності.

З цих же підстав суд обґрунтовано не прийняв до уваги показання ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14.

Не
приймає до уваги колегія суддів і доводи засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про
нібито фальсифікацію матеріалів справи та застосування до них в ході досудового
слідства недозволених методів слідства та порушення права на захист, що призвело до самообмови, оскільки вони спростовуються доказами по
справі.

Так, в ході досудового слідства даючи зізнавальні
показання про обставини вчинення крадіжок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 неодноразово заявляли, що свідчення давали добровільно, без будь-якого тиску на них (т.1 а.с. 38,
92, 125-127, 154-156,
т.2 а.с. 7-21, 24,
62-65, 66-73, 76).

Про
добровільність дачі свідчень в ході відтворення обстановки та обставин подій
злочину ОСОБА_1 та ОСОБА_3, підтвердили
в судовому засіданні свідки ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, які приймали участь в слідчих діях в якості
понятих (т. 4 а.с. 32, 54-57).

Не
знайшли свого підтвердження заяви ОСОБА_1. та ОСОБА_3 про застосування
недозволених методів слідства і в ході прокурорської перевірки, в зв'язку з чим в порушенні кримінальної
справи відносно працівників Полтавського райвідділу міліції відмовлено за
відсутністю в їх діях складу злочину. (т.З а.с.
194-204, 253-264).

Неодноразово
в ході досудового слідства роз'яснювались ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права підозрюваних та обвинувачених, в тім числі на захист, після чого вони власноручно зазначали, що в послугах адвоката не потребують, а свій захист будуть здійснювати самостійно
(т.2 а.с. 2-4, 26-28, 41-42, 55-58,
78-80).

На виявлені ж порушення норм кримінально-процесуального законодавства, допущені в ході досудового слідства, які носять по справі неістотний характер та
не можуть бути підставою для скасування вироку,
районний суд в порядку ст. 23-2 КПК України відреагував окремою
постановою (т. 4 а.с. 110). Будь-яких
інших порушень КПК, які б тягнули
скасування вироку по справі не встановлено.

5

Об'єктивно
встановивши фактичні обставини по справі,
суд вірно дії ОСОБА_1
та ОСОБА_3 кваліфікував за ст. 185 ч.3 КК України.

Відповідає
вимогам ст. 65 КК України і призначене засудженим
покарання, яке обране як з урахуванням
даних про їх особи, так і виходячи із
тяжкості вчинених злочинів, а тому
підстав для його пом'якшення колегія суддів не знаходить.

Знайшовши
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 винними у скоєнні злочинів передбачених ч.3 ст. 185 КК України, суд вірно вирішив по справі і цивільні
позови.

Виходячи
з наведеного, апеляції засуджених
ОСОБА_1 та ОСОБА_3
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду
Полтавської області від 29 червня 2006 року відносно них - без змін.