Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001021 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого:

1) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2003 року

за ст.15, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

2) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2007 року

за ч.1 ст.162 КК України на 3 роки обмеження волі,

на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

3) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.07.2008 року

за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України

на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2014 року,

у с т а н о в и л а :

_______________________________
Справа № 11-кп/796/29/2015
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1 .
Вироком Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2014 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання даного покарання з покараннями, призначеними вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2003 року та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.07.2008 року, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 9 місяців 4 дні, а також зараховано покарання, відбуті за вказаними вироками, і строк попереднього ув`язнення, у зв`язку з чим ОСОБА_8 вважається таким, що повністю відбув покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 9 місяців 4 дні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 9 720 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Судом прийнято рішення щодо речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження та про відшкодування процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі з подальшими змінами обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про фальсифікацію доказів у справі, а саме, речового доказу сліду пальця руки, конверт з яким, на його думку, відкривався під час досудового розслідування, і слід був замінений. ОСОБА_8 вказує, що вилучення сліду пальця руки під час огляду місця події було проведено неналежним чином, і показання свідка ОСОБА_11 , а також експерта ОСОБА_12 цього не спростовують.

Звертає увагу на те, що з 2001 року перебуває на дактилоскопічному обліку, і його дактилокарта знаходиться у відповідних базах даних. Між тим, навіть після проведення додаткової дактилоскопічної експертизи досудове слідство в справі зупинялося на підставі п.3 ч.1 ст.206 КПК України 1960 року у зв`язку з тим, що не було встановлено особу, яка вчинила злочин.

За таких обставин, за твердженням обвинуваченого, висновки суду першої інстанції про доведеність його винуватості не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Крім того, обвинувачений подав клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, а саме, протоколу огляду місця події від 21.05.2001 року, речового доказу, висновків експертів, рапортів тощо, посилаючись на те, що суд першої інстанції дав їм неправильну оцінку.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, скасувавши вирок і закривши кримінальне провадження у зв`язку з тим, що не встановлені докази для доведення його винуватості; доводи прокурора, який не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; повторно дослідивши обставини кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_8 21 травня 2001 року в період з 11 години 30 хвилин до 16 години 45 хвилин за допомогою невстановленого слідством предмета відкрив замок вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_10 два золотих ланцюжка, золотий хрестик, золотий годинник без браслету загальною вартістю 9 720 гривень, після чого з викраденим майном залишив місце вчинення злочину.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

На підтвердження встановлених обставин суд у вироку навів показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , протокол огляду місця події від 21.05.2001 року (т.2 а.с.16-18), висновок дактилоскопічної експертизи № 614 від 28.12.2007 року (т.2 а.с.34-39), а також речовий доказ конверт з слідом пальця руки, вилученим під час огляду місця події 21.05.2001 року (т.2 а.с.40).

Так, потерпіла ОСОБА_10 повідомила про те, що 21 травня 2001 року близько 8 години поїхала на роботу. Тоді вдома в квартирі АДРЕСА_2 залишалися її син ОСОБА_13 та чоловік ОСОБА_14 . Близько 16 години 10 хвилин на роботу зателефонував син і повідомив, що по поверненню додому виявив розкидані речі, у зв`язку з чим у неї виникла думка, що квартиру пограбували. Вдома виявила безлад, і син сказав, що квартира була зачинена, але замок зачинений на один оберт, наче двері захлопнули. Вона викликала працівників міліції, і коли вони приїхали, все оглянула і виявила відсутність виробів із золота на загальну суму 9 720 гривень.

Свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 дали аналогічні показання про обставини виявлення таємного викрадення майна потерпілої.

Згідно з протоколом огляду місця події від 21.05.2015 року під час огляду, який проводився слідчим СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_11 за участю понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , в одній з кімнат квартири АДРЕСА_2 при обробці спеціальним порошком кришки круглої дерев`яної коробки, що знаходилася на підлозі біля серванту, було виявлено та вилучено на липку стрічку-скотч слід пальця руки розміром 14 х 17 мм, тип узору петлевий (т.2 а.с.16-18).

Відповідно до показань свідка ОСОБА_11 21.05.2001 року вона як слідчий СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві у складі слідчо-оперативної групи оглядала квартиру АДРЕСА_2 , в якій ОСОБА_10 виявила крадіжку власних речей. Під час слідчої дії було вилучено один слід пальця руки на липку стрічку-скотч розмірами 14 х 17 мм з кришки шкатулки, яка знаходилася на підлозі. Слід було поміщено в конверт, опечатано, і поняті поставили свої підписи на конверті з цим слідом. Точно не пам`ятає, але зазвичай експерт показує понятим місце, де виявлено слід, який переноситься на стрічку і в їх присутності запаковується в конверт, який заклеюється і на ньому під супроводжувальним написом слідчого ставляться підписи понятих і слідчого. Печатка ставиться там, де конверт заклеюється. 21.05.2015 року вона вклала у конверт саме той слід, який було вилучено в ході огляду місця події. Конверт було заклеєно, скріплено підписами понятих та опечатано належним чином. Саме цей слід і було направлено для проведення дактилоскопічної експертизи.

Свідок ОСОБА_15 підтвердила, що брала участь як понята під час огляду місця події квартири її сусідки ОСОБА_10 . Результати огляду фіксувалися в протоколі, з яким вона та інший понятий ознайомилися та підписали. Також з предмету, який знаходився на підлозі, працівники міліції вилучили слід на липку стрічку-скотч, помістили в конверт і опечатали, а поняті поставити на конверті свої підписи. Підтвердила наявність на конверті, в якому міститься слід пальця руки, її підпису.

Згідно з висновком додаткової судової дактилоскопічної експертизи № 614 від 28.12.2007 року слід пальця руки, вилучений при огляді місця події 21.05.2001 року в квартирі АДРЕСА_2 , на відрізок липкої стрічки-скотч розмірами сторін 29 х 37 мм, залишено вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_8 (т.2 а.с.34-39).

Відповідно до показань свідка ОСОБА_12 вона проводила дактилоскопічну експертизу за слідом пальця руки, вилученим з вказаної раніше квартири, і складала висновок № 231 від 14.07.2001 року. На експертизу слід надійшов без порушень упаковки, конверт був опечатаний та містив підписи понятих і слідчого. З одного чи двох боків вона відкривала конверт, не пам`ятає. Вона підтверджує правильність інформації, викладеної у висновку, зокрема, що в конверті знаходився шматок фотопаперу розміром 37 х 29 мм, на який був наклеєний шматок липкої стрічки-скотч, на слідосприймаючу поверхню якої перекопійовано один слід пальця руки. Також підтверджує свої показання в ході досудового слідства про те, що у висновку міститься опечатка, а саме, розмір вилученого сліду пальця руки був 14 х 17 мм. Опечатку виявила, застосувавши масштабну лінійку до виміряння сліду по фототаблиці складеного висновку. Оскільки експертизи друкуються з використанням попередніх бланків, то, ймовірно, не звернула уваги і не змінила помилково вказаний розмір сліду 12 х 12 мм. Зазвичай оригінал висновку експерта з фототаблицею передавався слідчому, а їх копії разом з супровідним листом керівника експертного підрозділу та інформаційною карткою направлялися до ГУ МВС України в м. Києві для внесення у базу Дакто 2000.

При цьому суд не взяв до уваги показання обвинуваченого, який категорично заперечив свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та зазначав, що у серпні 2001 року притягувався до кримінальної відповідальності Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві за вчиненні крадіжки з квартири на АДРЕСА_3 , але кримінальну справу щодо нього надалі було закрито. Він вчинив ряд квартирних крадіжок, за які засуджувався і відбув покарання. Вважає, що наявність у квартирі потерпілої сліду пальця його руки сфальсифіковано, тобто конверт відкривався і його вміст замінювався, що і пояснює встановлення належності йому сліду пальця лише відповідно до висновку додаткової дактилоскопічної експертизи.

Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що вказаним вимогам закону вирок суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Показання потерпілої, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які суд визнав належними і допустимими, що не заперечується в апеляційній скарзі, підтверджують лише факт крадіжки майна потерпілої з квартири і не доводять причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення.

Огляд місця події 21.05.2015 року проводився уповноваженою особою слідчим СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_11 за участю спеціаліста і понятих, тобто у встановленому законом порядку і з дотримання процесуальної форми, однак отримані при його проведенні фактичні дані слід пальця руки належним чином закріплені та засвідчені не були.

Так, зі змісту ст.ст.78, 79, 190, 191 КПК України 1960 року, який діяв на момент проведення вказаної слідчої дії, огляд місця події проводиться з метою виявлення слідів злочину та інших речових доказів, з`ясування обстановки злочину, а також інших обставин, які мають значення для справи. Огляд предметів, вилучених під час огляду місця події, слідчий проводить на місці події, а у випадках, коли це неможливо, за місцем провадження у справі. При цьому речові докази повинні бути уважно оглянуті, по можливості сфотографовані, докладно описані в протоколі огляду і приєднані до справи постановою особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора.

Між тим, будь-яких даних про те, яким чином був упакований вилучений під час огляду місця події слід пальця руки, і які заходи вжито слідчим для уникнення неконтрольованого доступу до нього, матеріали справи, в тому числі протокол огляду місця події не містять. Не дивлячись на те, що в ході огляду місця події проводилася фотозйомка, фотознімки до нього додані не були. З проханням виготовити фототаблицю слідчий звернувся лише 29.11.2011 року, що виявилося неможливим у зв`язку з браком фотоплівки (т.2 а.с.19, 20). Слід пальця руки розміром 14 х 17 мм, вилучений під час проведення огляду місця події на липку стрічку-скотч розмірами 29 х 37 мм, визнаний речовим доказом і приєднаний до справи відповідною постановою слідчого тільки 10.01.2011 року (т.2 а.с.42).

Показання свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_15 , що виявлений слід було поміщено в конверт, який опечатано, а поняті і слідчий поставили свої підписи на конверті, а так само показання свідка ОСОБА_12 , що на експертизу слід надійшов без порушень упаковки в опечатаному конверті, не можуть бути прийняті до уваги в частині опечатування конверта, оскільки печатка Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві на ньому відсутня (т.2 а.с.40), що встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, і на чому правильно наголошує обвинувачений. Та обставина, що слідчий не опечатав конверт з вилученим слідом, підтверджується і змістом дослідницьких частин висновків двох судових дактилоскопічних експертиз. А наявність на конверті підписів слідчого і понятих не може достеменно доводити, що його вмістом є саме слід, вилучений при огляді місця події.

А тому колегія суддів приходить до висновку, що речовий доказ є недопустимим доказом, у зв`язку з чим не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень. З огляду на те, що слід пальця руки був об`єктом дослідження експерта, не може бути взятий до уваги і висновок судової дактилоскопічної експертизи № 614 від 28.12.2007 року, на який суд послався у вироку як на доказ винуватості ОСОБА_8 .

Окрему увагу колегія суддів вважає за необхідне звернути і на такі обставини.

Висновком судової дактилоскопічної експертизи № 231 від 14.07.2001 року слід пальця руки, вилучений в ході огляду місця події 21.05.2001 року за фактом крадіжки з квартири АДРЕСА_2 , визнаний придатним для ідентифікації по ньому особи (т.2 а.с.23-25). При цьому об`єктом дослідження був слід розмірами 12 х 12 мм, перекопійований на слідосприймаючу поверхню липкої стрічки-скотч, яку наклеєно на шматок фотопаперу розмірами 37 х 29 мм.

Саме з приводу розмірів сліду суд першої інстанції допитував як свідка ОСОБА_12 ( ОСОБА_17 ), яка проводила експертизу.

З рапортів начальника ВЕКЗР Печерського РУ НДЕКЦ при ГУ МВС України в м. Києві від 15.11.2007, оперуповноважених ВКР Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 10.12.2007, 17.12.2007, начальника НДЕКЦ при ГУ МВС України в м. Києві від 10.12.2007 випливає, що виявлений під час огляду місця події слід пальця руки після попереднього дослідження було направлено на перевірку по базі даних автоматичної дактилоскопічної оперативно-пошукової системи Дакто 2000 і встановлено, що він залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_8 , який утримується в СІЗО, поставлений на облік Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, дактилоскопійований у Дніпровському та Деснянському РУ ГУ МВС України в м. Києві (т.2 а.с.27, 28, 29, 30).

Після цього в справі було проведено додаткову судову дактилоскопічну експертизу № 614 від 28.12.2007 року. З дослідницької частини висновку слідує, що слід пальця руки описано та проілюстровано у висновку експерта № 231 від 14.07.2001 року.

Однак фактичні дані стосовно розміру сліду пальця руки не узгоджуються з даними, наявними в протоколі огляду місця події, згідно з яким було вилучено слід розмірами 14 х 17 мм. Наявні суперечності і в рапортах, у відповідності з якими слід залишено вказівним пальцем правої (а не лівої) руки.

Колегія суддів вважає, що показання свідка ОСОБА_12 не усувають суперечності та сумніви щодо того, чи був об`єктом експертного дослідження саме слід пальця руки, вилучений під час огляду місця події.

Після порушення кримінальної справи 28.05.2001 року за фактом крадіжки індивідуального майна ОСОБА_10 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.140 КК України 1960 року, постановами слідчих Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 26.07.2001, 22.05.2004, 20.02.2008 досудове слідство в ній неодноразово зупинялося на підставі п.3 ч.1 ст.206 КПК України 1960 року, оскільки не було встановлено особу, яка вчинила злочин, тобто навіть за наявності згаданих раніше рапортів, висновку додаткової судової дактилоскопічної експертизи і достовірних даних про місцезнаходження ОСОБА_8 (т.2 а.с.1, 4, 6, 9).

Крім того, відповідно до п.1 Інструкції про порядок функціонування дактилоскопічного обліку експертної служби МВС України, затвердженої Наказом МВС України № 785 від 11.09.2001, яка визначає порядок функціонування (формування, ведення та використання) дактилоскопічного обліку експертної служби МВС України, такий облік функціонує у Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України та Науково-дослідних експертно-криміналістичних центрах при Головних управліннях МВС, Управліннях МВС, Управліннях МВС на транспорті з метою використання дактилоскопічної інформації для ідентифікації особи, розкриття та розслідування злочинів.

Відповідно до п.п.1.3, 1.4 Інструкції дактилоскопічний облік призначений, серед іншого, для: підтвердження особи людини, яка раніше була піддана дактилоскопіюванню; встановлення осіб, які залишили сліди рук на місці події; встановлення фактів залишення однією особою слідів рук при вчиненні різних злочинів, і він складається з дактилокартотек масиву дактилокарт осіб, які були піддані дактилоскопіюванню відповідно до п. 1.5 Інструкції, тобто осіб, затриманих за підозрою у вчиненні злочину, взятих під варту, які звинувачуються у вчиненні злочину або піддані адміністративному арешту, а також слідотек реєстраційних карт слідів рук, які вилучені під час оглядів місць подій за фактами нерозкритих злочинів.

Попередньо також діяла Інструкція про порядок функціонування дактилоскопічних обліків експертно-криміналістичних підрозділів органів внутрішніх справ України, затверджена наказом МВС України № 976 від 20.12.1999 року.

Під час досудового слідства неодноразово надавалися доручення встановити особу, яка вчинила крадіжку, в тому числі і шляхом перевірки осіб, які перебувають на профілактичних обліках (т.2 а.с.64). ОСОБА_8 засуджувався у 1985, 2000, 2003, 2007 і 2008 роках, в тому числі і за вчинення крадіжок, неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, був дактилоскопійований, що дає достатні підстави вважати про наявність його дактилокарт у відповідній базі даних.

Показання ОСОБА_8 про те, що він затримувався Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи за фактом вчинення крадіжки 30.05.2001 року з квартири у Печерському районі м. Києва підтверджуються даними, що містяться в постанові судді Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2001 року про надання дозволу на проведення обшуку житла ОСОБА_8 (т.3 а.с.81).

А доводи в апеляційній скарзі про наявність дактилокарт ОСОБА_8 в автоматичній дактилоскопічній оперативно-пошуковій системі Дакто 2000 також доводяться даними листа від 19.11.2007 року, яким начальник Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві звертався до начальника Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві з проханням дати дозвіл на підняття арештованого ОСОБА_8 , а також надати копії документів, що посвідчують його особу, та дактилокарту (т.3 а.с.17).

Між тим, кримінальну справу щодо ОСОБА_8 було порушено лише 27.12.2010 року (т.2 а.с.72, т.3 а.с.102), що викликає об`єктивні сумніви стосовно встановлення саме тієї особи, яка вчинила злочин.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.17 КПК України, положення яких кореспондуються з ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів поза розумним сумнівом не доводить винуватість ОСОБА_8 і не може бути визнана достатньою для ухвалення щодо нього обвинувального вироку, що відповідно до вимог ст.ст.409, 411 КПК України є підставою для його скасування.

Згідно з п.3 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Згідно з ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Отже, доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на викладене вище є обґрунтованими, а тому його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню із закриттям кримінального провадження у зв`язку з недостатністю доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 .

Оскільки, як встановив суд апеляційної інстанції, докази причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення відсутні, позов ОСОБА_10 відповідно до вимог ч.3 ст.129 КПК України слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2014 року щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 0001021 скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3