АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/562/15 Справа № 206/7855/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 000036 від 24 вересня 2014 року, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого у буд. АДРЕСА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , її представника адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И Л А:
До апеляційного суду Дніпропетровської області звернувся прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2015 року.

В своїх апеляційних вимогах прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду скасувати та ухвали новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ст.76 КК України.

При цьому звертає увагу на те, що злочин, за який засуджений обвинувачений відноситься до категорії тяжких злочинів, наслідком якого є спричинення тяжких тілесних пошкоджень двом потерпілим.

Вказує, що обставини, на які послався суд при визначенні виду і розміру покарання не можуть бути визнані винятковими обставинами, які б дали право суду не застосовувати щодо ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України.

Судом ухвалено визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України за таких обставин.

Як визнав встановленим суд, 23 вересня 2014 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_6 , керуючи особистим технічно справним автомобілем ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці 20 років Перемоги, з боку вулиці Космонавта Волкова в напрямку вулиці Гавайської в Самарському районі міста Дніпропетровська, грубо порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виборі швидкості руху керованим ним автомобілем, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, внаслідок чого втратив контроль над керуванням та в районі перехрестя з вулицею Автопарковою виїхав на зустрічну смугу де скоїв зіткнення з автомобілем ДЕУ Нексія, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_6 водію автомобіля ДЕУ Нексія ОСОБА_8 та пасажиру цього автомобіля ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, пояснення потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , які просили вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами в їх сукупності, які не заперечувались.

Кваліфікація діянь ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України є правильною і теж ніким не оспорюється.

Що стосується призначеного покарання ОСОБА_6 , то воно на думку колегії суддів призначено відповідно до загальних засад призначення покарання, передбаченого ст.65 КК України.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_6 та призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами суд, як вбачається з вироку, врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, а саме те, що він за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, одружений, його дружина знаходиться в стані вагітності, пом`якшуючі покарання обставини, до яких відніс повне визнання вини та щире каяття, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, суд при призначенні ОСОБА_6 покарання у повній мірі врахував і тяжкість вчиненого злочину, особу винного, конкретні обставини справи, думку потерпілих, які просили обвинуваченого суворо не карати та призначити максимально м`яке покарання, про що підтвердили в суді апеляційної інстанції і прохали не застосовувати обвинуваченому додаткове покарання, і дійшов правильного висновку щодо можливості його виправлення без ізоляції від суспільства, прийнявши обґрунтоване рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

З врахуванням вищезазначених обставини, думки потерпілих, відсутності обтяжуючих обставин, суд прийняв обґрунтоване рішення про незастосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України позбавлення права керування транспортними засобами, згідно ст.55 КК України є факультативним додатковим покаранням і питання про його призначення є правом суду, а не обов`язком.

Закон не вимагає наявності виняткових обставин, які б давали суду право не застосовувати додаткове покарання, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є безпідставними.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку покарання, призначене ОСОБА_6 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Прокурором не наведені в апеляційній скарзі обставини, які б визивали сумнів в правильності та обґрунтованості призначеного обвинуваченому виду і розміру покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4