Справа №11/2190/1215/2012р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ст.186 ч.5 КК України ОСОБА_1
Доповідач Вороненко Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року листопада місяця «27»дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Вороненко Т.В.

Суддів: Бугрименка В.Г., Ковальової Н.М.

З участю прокурора Чепуріної А.В.

адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

представників цивільного позивача, відповідача

ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, засудженого ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника цивільного відповідача ОСОБА_8 на вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від «14»червня 2012 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,

засуджено за ст.186 ч.5 КК України з застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, з відбуттям покарання у кримінально виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід змінено судом з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування: матеріальних збитків 693 430 грн. 32 коп., моральної шкоди 250 тисяч грн., а всього 943 430,32 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він будучі директором ПП БФ «Таврія»в жовтні 2007 року біля с.Шевченко Чаплинського району Херсонської області на полі №4 контурах 46, 47 де розташовані паї дванадцяті селян, різної площі, договори оренди з якими було укладено 05.08.2006 року ПП БФ «Таврія»на використання земельних ділянок, а також полі №4 контуру 46 на якому знаходилися земельні паї дванадцяти інших селян, договори оренди з якими було укладено 20.10.2006 року приватним підприємцем ОСОБА_9 на використання земельних ділянок, достовірно знаючи, що на вказаних полях загальною площею 141,98 га ОСОБА_9 навесні 2007 року відповідно до усної домовленості з попереднім землекористувачем ОСОБА_10, колишнім керівником СВК «Таврія»про обмін орендованими земельними ділянками посіяно та вирощено сою, умисно з метою заволодіння чужим майном, використовуючи працівників ПП БФ«Таврія», яким надав вказівку збирати та доставляти сою до зернотоку підприємства, відкрито заволодів врожаєм сої обємом 315,19 тонн, вартістю 693 430 грн. 32 коп., яку в подальшому реалізував, а отримані кошти витратив на власні потреби.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи ставить питання про скасування вироку у звязку необґрунтованим застосуванням ст.69 КК України при призначенні засудженому покарання і невідповідністю покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Просить постановити новий вирок яким призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_2 в апеляції вказує на незаконність вироку у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права судом, який, на думку апелянта, допустив однобічність при оцінки доказів, необґрунтовано не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, вирішуючи питання щодо матеріальних збитків, суд не взяв до уваги те що 693 430 грн. шкоди складається з вартості сої, зібраної зі всіх ділянок, проте ділянки які знаходилися в оренді у ОСОБА_14 не торкався, врожай зібрав тільки з ділянок що були у нього в оренді, про що свідчили у суді свідки не тільки захисту, но і обвинувачення. Вважає що в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбачений ст.186 ч.5 КК України, так як у нього не було корисного мотиву, а тому просить вирок скасувати, провадження по справі закрити.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_3 посилаються також на незаконність вироку, однобічність судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки ПП БФ«Таврія»не збирало врожай сої з земельних ділянок, орендованих ПП «Михайлов», що підтверджується показами свідків в суді, вважають що в діях потерпілого мало місце самоправство, а в діях засудженого відсутній склад злочину, передбачений ст.186 ч.5 КК України.

ОСОБА_5 також вказує що при розгляді справи порушено його право на захист, так як він був позбавлений можливості особисто ознайомитися з речовими доказами. Посилається на те, що вирок постановлено незаконним складом суду, так як головуюча по справі 22.05.2008 року розглядала скаргу його на постанову прокурора про порушення кримінальної справи за фактом привласнення чужого майна службовими особами ПП БФ «Таврія»за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, але не погодилася на відвід.

Просять вирок суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_15 також в апеляції висловлює думку про однобічність судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення матеріального законодавства, вважає що у справі відсутні докази вартості зібраної зі спірних полів сої і взагалі складу інкримінованого ОСОБА_5 злочину.

Просить також вирок скасувати, а провадження по справі закрити.

Апеляції адвоката ОСОБА_16 і представника відповідача ОСОБА_17 визнані судом такими що не підлягають розгляду.

В запереченнях на апеляцію прокурора захисник ОСОБА_16Ю, який діє в інтересах засудженого та представник відповідача ОСОБА_15 вказують на безпідставність доводів викладених в апеляції і просять її відхилити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, заслухавши прокурора, підтримавшого апеляцію прокурора та частково інші апеляції, представників потерпілого ОСОБА_6 і цивільного позивача ОСОБА_7, які підтримали апеляцію прокурора, а інші просили відхилити, думку захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, підтримавших свої апеляції та ОСОБА_5, та заперечувавших проти задоволення апеляції прокурора, пояснення та останнє слово засудженого ОСОБА_5, в яком він просив задовольнити його апеляцію та захисників, а в задоволенні апеляції прокурора просив відмовити, представника цивільного відповідача ОСОБА_8, яка підтримала свою апеляцію та інші апеляції, за виключенням апеляції прокурора, колегія суддів вважає що апеляції підлягають задоволенню частково, а вирок скасуванню з направленням справи на додаткове розслідування зі слідуючих підстав.

Відповідно до положень ст.368 КПК України однобічним або неповним визнається досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли залишається недослідженими такі обставини, зясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема коли не були витребувані і досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин.

Згідно з вимогами ст.22 КПК України слідчий зобовязаний вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а суд дотримуючись тих же засад, оцінити зібрані докази в їх сукупності і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до положень ст.64 КПК України при провадженні досудового слідства і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню подія злочину, винність обвинуваченого у вчиненні злочину і його мотиви, обставини що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Проте слідчим та судом вказані вимоги закону при провадженні досудового слідства і при розгляді справи дотримані не були.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 інкримінується відкрите заволодіння чужим майном, а саме врожаєм сої, який той зібрав як на орендованих приватним підприємцем ОСОБА_9 земельних ділянках, так і на полях, користувачем яких по договору оренди була юридична особа ПП БФ «Таврія», директором якого є засуджений.

Такий висновок зроблений з посиланням на те, що між ОСОБА_9 та колишнім керівником СВК «Таврія»ОСОБА_10 мала місце усна домовленість про обмін орендованими земельними ділянками, проте в матеріалах справи відсутні фактичні дані якими саме ділянками землі відбувся обмін між вказаними землекористувачами, не міститься такі дані і в долучених до справи договорах міни земельними ділянками між їх власниками.

Також слідчим не зясовано яким чином вказана домовленість ОСОБА_8 з попереднім землекористувачем стосувалася новоствореного 26.07.2006 року ПП БФ «Таврія»та чи було це приватне підприємство правонаступником СВК «Таврія».

Як вбачається з матеріалів справи досудовим слідством не встановлені обєктивні дані щодо розташування земельних ділянок орендованих ОСОБА_9, та площі земель, засіяної ним соєю, яку зібрав, відповідно до обвинувачення, ОСОБА_14.

І взагалі не встановлена площа посівів сої ПП БФ «Таврія»на полях контурів 46, 47.

Висновок слідства про заволодіння врожаєм сої ОСОБА_5 на площі 167,44 гектара, та зменшений у суді до 141,98 га, зроблений на підставі неповних даних та суперечливих доказів що є у справі.

Так, відповідно до матеріалів справи та показів потерпілого розмір землі засіяної ним соєю яку зібрав ОСОБА_14, постійно змінювався, проте на підставі цих показів слідчим визначена загальна площа посівів сої у 167,44 га. (т.2 а.с.1).

ОСОБА_18 на досудовому слідстві і в суді заперечував будь яку домовленість з ОСОБА_9 про обмін землями, та стверджував що збір врожаю сої у 2007 році відбувся на орендованих ПП БФ «Таврія»полях, які вони обробляли і засіяли. Такі ж покази на досудовому слідстві і в суді підтвердили свідки ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_12, проте дані обставини під час слідства не перевірялися як і можливість подвійного засіву спірних полів.

Відповідно до предявленого обвинувачення ОСОБА_18 зібрав сою на полях контурів 46, 47 разом з тим в акті перевірки від 11.10.2007 року, проведеної інспектором з контролю за використанням земель (т.2 а.с.153), на який як на доказ вини посилалися слідство та суд, слідує що збір врожаю сої в інкримінований період проводився на полі контуру 45, а не на контурах 46, 47 і загальна площа цього поля складала орієнтовано 140 га. Збір врожаю сої одночасно на ньому здійснювали як ПП БФ «Таврія»так і ПП Михайлов.

З показів ОСОБА_20 в суді слідує що під час даної перевірки він керувався договорами оренди і викопіровками земель. Орган досудового слідства не усунув вказані суперечності, не долучив до справи схемуплан спірних полів 3, 4 з зазначенням контурів, зокрема 46, 47 та не зясував зазначені в акті обставини про збір сої на спірному полі і ОСОБА_9.

Більш того, в матеріалах справи відсутні документи що підтверджують право користування ПП Михайлов окремими земельними ділянками, не містяться такі дані і в долучених до справи папках з речовими доказами, вилученими у потерпілого.

А саме, в справі відсутні договори оренди ОСОБА_9 земельних ділянок у їх власників: ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, тобто документи що підтверджують належність врожаю сої на цих ділянках потерпілому, заволодіння яким також інкримінується ОСОБА_5.

Таким чином, органом досудового слідства, як правильно вказано в апеляціях, обєктивно не встановлено на підставі чого, хто, коли і які земельні ділянки обробляв, засіював соєю та на яких збирав врожай сої, зясування цих обставин має істотне значення для вирішення питання про наявність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ст.186 КК України.

Дана неповнота може бути усунута тільки під час додаткового розслідування в ході якого слід зясувати правомірність користування вищевказаними земельними ділянками, провести огляд місця події, на підставі документів скласти план-схему користування ПП БФ «Таврія»і ПП Михайлов земельними ділянками на полях 3, 4 з зазначенням власників паїв на контурах 46, 47 провести відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_5, ОСОБА_9, а при необхідності перевірку показів свідків на місці:

Провести інші слідчі дії для зясування питання щодо збору врожаю сої на спірних земельних ділянках ПП Михайловим, як про це зазначено в акті перевірки від 11.10.2007 року.

Згідно з вимогами ст.64 КПК України під час досудового слідства підлягають доказуванню також обставини що впливають на ступень тяжкості злочину, характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Органом досудового слідства ОСОБА_5 інкримінується заволодіння врожаєм сої в особливо великому розмірі, а саме в обємі 371,717 т., вартістю 854 949,1 гривень, проте на підставі яких доказів слідчим зроблений такий висновок не зрозуміло, в обвинувальному висновку посилання на такі докази відсутнє.

До справи слідством долучені дві довідки видані ОСОБА_9 начальником районного управління агропромислового розвідку району, про те що середня врожайність сої в 2007 році становила 22,2 цн/га по району (т.2 а.с.128) та те що срідньозважена ціна на сою складає 2200 -2500 грн., без зазначення одиниці обєму (тоннах, центнерах, кілограмах) і періоду під час якого діяли такі ціни.

Такі довідки за змістом ст.65 КПК України не можуть являтися доказами.

Як вбачається з протоколів обліку та виїмки на час інкримінованого ОСОБА_5 злочину на складі та зернотоку ПП БФ «Таврія»било вилучено всього 203 тонни сої (т.1 а.с.125), яка і визнана речовим доказам.

Проте досудовим слідством не зясовано з якої площі цей врожай було зібрано і де поділася інша соя якою заволодів ОСОБА_18 відповідно до обвинувачення.

В звязку з чим під час додаткового розслідування необхідно витребувати дані, які можуть бути джерелом доказів щодо розміру заподіяної шкоди, тобто вартості сої що має суттєві значення по справі оскільки при наявності складу злочину впливає на його кваліфікацію.

Вказані неповнота та однобічність не можуть бути усунуті під час судового слідства, так як по справі необхідно провести ряд слідчих дій, а при необхідності і експертиз.

Зазначені недоліки досудового слідства перешкоджали постановленню вироку, проте суд першої інстанції не звернув уваги та постановив вирок, який підлягає скасуванню у відповідності до положень ст.368 КПК України з направленням справи на додаткове розслідування. Під час якого необхідно провести слідчі дії викладені в мотивувальній частині ухвали, а також перевірити інші доводи апеляції із врахуванням встановленого вирішити питання у відповідності з вимогами кримінального та кримінально-процесуального закону.

Якщо після додаткового розслідування справа надійде до суду і під час її розгляду судом першої інстанції будуть встановлені тіж фактичні обставини справи що і цим вироком, то призначення засудженому покарання із застосуванням ст.69 КК України слід визнати мяким.

Так, як запобіжний захід ОСОБА_5 з підписки про невиїзд на взяття під варту змінено рішенням суду, яке підлягає скасуванню, то і обраний судом першої інстанції вказаний запобіжний захід підлягає зміні на підписку про невиїзд.

Керуючись ст.ст. 365; 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника цивільного відповідача ОСОБА_8, прокурора задовольнити частково.

Вирок Чаплинського районного суду Херсонської області від 14 червня 2012 року щодо ОСОБА_25 скасувати, а справу направити прокурору Чаплинського району для організації додаткового розслідування.

Запобіжний захід у вигляді взяття під варту ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживає м.Херсон пров.Будівельний,27 змінити на підписку про невиїзд, звільнивши з під варти в залі суду.

Судді: Т.В.Вороненко(підпис);ОСОБА_26(підпис);ОСОБА_27(підпис)