Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 1 189/10
ВИРОК
Іменем України
22 листопада 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

02 липня 2009 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік,

06 вересня 2010 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,

за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України
встановив:
Підсудний ОСОБА_5 вчинив ряд повторних, в т.ч. тяжкий злочин проти власності за таких обставин:
18 січня 2010 року, близько 18-00 год. ОСОБА_5 знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що вхідні двері в квартиру АДРЕСА_2 залишились не замкненими, таємно, шляхом вільного доступу, з метою викрадення чужого майна, проник до згаданої квартири, де з кишені шуби, що висіла в прихожій, викрав мобільний телефон марки «Самсунг-900» в чохлі, дві сім-карти та пару шерстяних жіночих печаток, внаслідок чого заподіяв неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3171 грн.

Викраденим майном підсудний розпорядився на власний розсуд сім-карти, чохол та печатки викинув, телефон продав реалізаторам мобільних телефонів в м. Кременчуці, а гроші залишив на власні потреби.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , 04 червня 2010 року, близько 10-00 год., з метою викрадення чужого майна, прийшов до будинку АДРЕСА_3 , де піднявшись на третій поверх, шляхом вільного доступу, із загального коридору згаданого будинку, таємно, з корисливих спонукань викрав велосипед марки «Winner titan», який згодом продав своєму знайомому ОСОБА_7 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1880 грн.

Свою вину в пред`явленому обвинуваченні підсудний визнав повністю, і суду показав, що за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, умисно, таємно, з корисливих спонукань заволодів майном потерпілих, яке продав з метою особистого збагачення. Аналогічні показання були надані ОСОБА_5 під час досудового слідства, в т.ч. під час відтворення обстановки та обставин подій злочинів.(а.с. 83-90).

Вартість викраденого майна /через відсутність відповідних заперечень з боку ОСОБА_5 / визначена ПП Ломбард Павленко і компанія та товарним чеком на викрадений велосипед (а.с. 19-23, 70).

Вина підсудного у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджена по справі також показаннями свідка ОСОБА_7 , який придбав у ОСОБА_5 велосипед /в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ознака злочину, передбаченого ст..198 КК України на стадії досудового слідства відмовлено/, показаннями законних представників неповнолітніх потерпілих та письмовими доказами по справі, в т.ч. випискою із журналу прийому мобільних телефонів (а.с. 18), згідно з записом в якому належний потерпілій ОСОБА_6 телефон був проданий особисто ОСОБА_5 .

Таким чином, аналіз зібраних по справі доказів дають суду підставу дійти висновку про те, що умисні дії ОСОБА_5 які виразились в таємному, повторному викраденні чужого майна, пов`язаними з проникненням у житло /по епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 /, органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 повторно вчинив тяжкий умисний злочин проти власності. Має Ш групу інвалідності з народження. Має неповнолітню дитину, розлучений, спільно з сім`єю не проживає, притягався до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства, під час відбуття покарання за попереднім вироком характеризується негативно. Не працює, зі слів підсудного існує за рахунок пенсії по інвалідності.

За висновком ЛКК є практично здоровим, працездатним і таким, що може виконувати фізичну працю з обмеженням, примусового лікування від наркоманії та алкоголізму не потребує.

Вирішуючи питання про вид та міру кримінального покарання, суд, приймаючи до уваги ту обставину, що підсудний раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину і знову вчинив ряд умисних, в т.ч. тяжкий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, з врахуванням положень ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_5 повинен в лише в умовах ізоляції від суспільства. Строк покарання визначений судом з врахуванням пом`якшуючої покарання обставини - визнання підсудним своєї вини.

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілими позовів (а.с. 50, 71), суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна (далі Постанова) при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Вартість втраченого майна по справі встановлена органами досудового слідства, і ніким з учасників процесу не оспорюється.

Покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324,328 КПК України, суд,

засудив:
ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю вчинених злочинів призначити ОСОБА_5 три роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комсомольського міського суду від 02.07.2009 року і остаточно, за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_5 до відбуття чотири роки шість місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід у відношенні засудженого залишити попередній тримання під вартою.

Строк покарання відраховувати з 06 вересня 2010 року.
Цивільні позови потерпілих задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_6 завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 3171 грн., на користь ОСОБА_10 , що діє в інтересах ОСОБА_8 , стягнути з засудженого матеріальні збитки в розмірі 1880 грн.

На вирок суду протягом 15 діб з часу його проголошення, засудженим в той же строк з часу вручення копії вироку, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя ОСОБА_1