Ухвалаіменем україни

26 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,

суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

за участю прокурора ОСОБА_4.,

захисника ОСОБА_8,

секретаря ОСОБА_5.

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056, за касаційними скаргами засудженого, захисника ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_3 на вирок Апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Бабчинці Могилів-Подільського району, мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

в с т а н о в и л а:

вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 30 вересня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, зобов'язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця навчання, проживання або роботи.

Задоволено цивільний позов потерпілої.

Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року вирок районного суду в частині призначеного покарання ОСОБА_4 скасовано.

За ч. 2 ст. 286 КК України призначено покарання 3 позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком 3 роки. Врешті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційних скаргах засуджений, захисник ОСОБА_2 та потерпіла ОСОБА_5 ставлять питання про скасування вироку апеляційного суду в зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону, що потягло суворість призначеного ОСОБА_4 покарання. Зокрема, ухвалюючи новий вирок, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги обставини, які дають можливість відбувати призначене покарання з випробуванням, не врахував позицію потерпілої, котра просила не позбавляти засудженого волі.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за те, що він 14 березня 2014 року, керуючи автомобілем «ЗАЗ» по проїзній частині вул. Леніна в смт. Піщанка, при зміні напрямку руху та об'їзду транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення із мотоциклом під керуванням ОСОБА_6 Внаслідок ДТП пасажир мотоцикла ОСОБА_7 отримав важку черепно-мозкову травму від якої помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в лікарні.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав скарги та просив їх задовольнити, прокурора, котрий заперечив доводи скарг та вважав, що скарги задоволенню, а вирок апеляційного суду скасуванню не підлягає, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки руху ґрунтується на сукупності доказів, зібраних відповідно до вимог КПК України, а кваліфікація злочину за ч. 2 ст. 286 КК України є правильною, що не оспорюється у скаргах.

Доводи касаційних скарг про призначення засудженому несправедливого покарання є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановленої відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м'якість або суворість.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За матеріалами справи ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, який за класифікацією відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких.

Від злочинних дій засудженого загинула особа молодого віку.

Як убачається з мотивувальної частини вироку апеляційного суду покарання засудженому призначено з урахуванням обставини, що обтяжує покарання - стан алкогольного сп'яніння, та тих обставин, які його пом'якшують, та на які є посилання у касаційних скаргах.

Колегією суддів апеляційного суду враховано позицію потерпілої, оскільки ОСОБА_4 призначено мінімальне покарання за санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Вважати призначене ОСОБА_4 покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, як вимагає ст. 414 КПК України при зміні вироку, підстав немає.

Призначене покарання засудженому відповідає вимогам ст.ст. 50 ч. 2, 65 КК України.

Підстав для застосування ст. 75 КК України суд касаційної інстанції не вбачає.

За відсутності інших підстав для зміни судових рішень, у задоволенні касаційних скарг належить відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 433-438 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційні скарги засудженого, захисника ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2. ОСОБА_3. ОСОБА_1