Справа № 1601/6722/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2013 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого - судді Сировєтнік Т.І.,

при секретарі - Махлай К.М.,

з участю прокурора Іщенка С.В.

захисника адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не одружений, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимий : 1). 28.02.2002 року за ст. 185 ч.3, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України з відстрочкою виконання на 1 рік; 2). 16.02.2011 року за ст. 185 ч.1, ч.2, 70 КК України до 2-х років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України з відстрочкою виконання на 1 рік;

яка надійшла з постановою в.о. слідчого СВ Автозаводського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3, для вирішення питання відносно обвинуваченого ОСОБА_2, який притягається до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 187 КК України (в редакції 2001 року) про звільнення від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності ,

В с т а н о в и в :

11.01.2001 року неповнолітні ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 приблизно 22 год., проходячи біля кіоску-магазину, розташованого поруч із 9-ти поверховим будинком №31 по проспекту 50 років Жовтня в м. Кременчуці побачили особу похилого віку - ОСОБА_7, який перебував у стані алкогольного спяніння та мав намір придбати у вказаному кіоску-магазинові товар. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний намір на відрите заволодіння майном ОСОБА_7, а саме грошима, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого. Про свій намір ОСОБА_4 повідомив своїх друзів та підбіг до літнього чоловіка та наніс йому декілька ударів правою ногою в живіт та по тулубу, від чого ОСОБА_7 вдарився спиною об металеву решітку кіоску-магазину. В цей час ОСОБА_5 вирішив підтримати злочинний задум ОСОБА_4 та заволодіти грошима, які побачив в руках потерпілого. Виконуючи вказівку ОСОБА_4, ОСОБА_5, маючи намір на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7, діючи групою осіб з ОСОБА_4, підбіг до ОСОБА_7 та вихопив у із руки купюру номіналом 5 грн., яка розірвалася навпіл, одна половина купюри залишилась в руках у ОСОБА_7 Злякавшись, що їх помітила продавщиця з кіоску-магазину, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 забігли за інший кіоск взуттєвий, що був розташований поруч, де вже стояли ОСОБА_2 та ОСОБА_6, де заховались. В цей час потерпілий ОСОБА_7 придбав у кіоску пляшку горілки та направився в напрямку буд.31, про що іншим трьом хлопцям повідомив ОСОБА_5, який зауважив,що мабуть у потерпілого є гроші. Таким чином, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вирішили наздогнати потерпілого та відібрати гроші шляхом здійснення нападу на нього. ОСОБА_6 залишився за взуттєвим кіоском, відмовившись таким чином від участі у вчиненні злочину. В той момент, коли потерпілий відійшов від кіоску та зайшов за нього, прямуючи до буд.31 по пр.-ту 50 років Жовтня м. Кременчука, виконуючи спільний задум, його наздогнав ОСОБА_2 та наніс удар ногою в спину, від чого ОСОБА_7 впав на асфальтову дорогу, а ОСОБА_2 відбіг до взуттєвого кіоску, де став поруч із ОСОБА_6 В цей час неповнолітній ОСОБА_4, маючи злочинний намір на заволодіння чужим майном шляхом скоєння розбійного нападу, бажаючи довести розпочатий ним, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 задум, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого шляхом нападу, підбіг до ОСОБА_7, який намагався піднятися та, явно виходячи за рамки попередньої домовленості з ОСОБА_2 та ОСОБА_5, почав наносити ОСОБА_7 численні удари ногами, взутими у взуття, по різним частинам тіла, в тому числі і в живіт - не менше двох ударів, по тулубу та в голову потерпілого. Після цього, ОСОБА_4, до якого приєднався ОСОБА_5, почали оглядати речі потерпілого. ОСОБА_4 обшукав кишені потерпілого та витягнув гроші в сумі 1 грн. 50 коп., які тому дали на здачу в кіоску-магазині після придбання горілки, забрав із рук потерпілого пляшку горілки Пшенична вартістю 3 грн. 50 копійок та другу половину 5-ти гривневої купюри, яку перед цим намагався вихопити із рук потерпілого ОСОБА_5

Заволодівши, таким чином, особистим майном потерпілого, а саме : купюрою номіналом 5 грн., дрібними грошима в сумі 1 грн. 50 коп. та пляшкою горілки Пшенична вартістю 3 грн. 50 копійок, а загалом на суму 10 грн. неповнолітні ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розпорядились ними на власний розсуд.

Дії ОСОБА_2 органами досудового слідства було кваліфіковано за ч.2 ст. 187 КК України, як напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в судовому засіданні показаннями ОСОБА_2, який підтвердив свою причетність до вчиненого злочину, показаннями підсудного ОСОБА_4, свідка ОСОБА_6 та іншими письмовими доказами - матеріалами кримінальної справи у їх сукупності.

Санкцією ч.2 ст.187 КК України, за вчинення даного злочину передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Частиною 1 статті 106 КК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у звязку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Відповідно до пункту 3 частини 2 вказаної статті особа, яка вчинила тяжкий злочин у віці до вісімнадцяти років, підлягає звільненню у із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину минуло сім років.

Досудовим слідством встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується гр. ОСОБА_2, було вчинено 11.01.2001 року та на момент вчинення цього злочину йому було 16 (шістнадцять) років, тобто був неповнолітнім.

Згідно з інформацією з УОІ м. Полтава у вимозі про судимість від 28.10.2012 року зазначено, що ОСОБА_2 притягувався до кримінальної, а саме : 1). 28.02.2002 року за ст. 185 ч.3, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України з відстрочкою виконання на 1 рік; 2). 16.02.2011 року за ст. 185 ч.1, ч.2, 70 КК України до 2-х років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України з відстрочкою виконання на 1 рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій даної статті строків особа вчинила новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин. Отже обчислення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення інкримінованого йому злочину починається з дня вчинення ним нового злочину, тобто з 30.08.2001 року (відповідно до вироку Автозаводського р/с від 01.12.2004 р.), коли він перервав строк давності, вчинивши новий злочин.

Таким чином, з дня вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, який йому інкримінується, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за який обчислюється з 30.08.2001 року та закінчується 30.08.2008 року, минуло більше ніж 7 років. На протязі вказаного періоду часу ОСОБА_2 інших злочинів не вчиняв, а вчинив новий злочин лише наприкінці липня 2010 року, тобто з моменту обчислення строків давності за вчинений ним тяжкий злочин минуло 8 років 11 місяців, розслідування по справі тривало довгий час по незалежних від обвинуваченого причинам і не було пов*язано з його розшуком .

На підставі вище викладеного суд вважає за необхідне закрити провадження по кримінальній справі відносно ОСОБА_2, який вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, у зв*язку з перебігом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 11-1, 12, 282 КПК України в редакції 1960 року, ст.49, ч.2 ст.106 КК України, п.11 розділу ХІ перехідних положень до КПК України в редакції 2012 року, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.187 КК України (в редакції 2001року) у звязку із закінченням строків давності.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_2 підписку про невиїзд, відмінити.

Постанова може бути оскаржена на протязі 7 діб до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський райсуд м. Кременчука.

Суддя: