Справа № 144/118/15-к
Провадження № 1-кп/144/19/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2015 року Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теплик кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мишарівка Теплицького району Вінницької області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 12 березня 2010 року Теплицьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України до п`яти років позбавлення волі; 16 квітня 2010 року Теплицьким районним судом за ст.395, ч.4 ст.70 КК України до п`яти років одного місяця позбавлення волі; звільненого умовно-достроково за ухвалою Вінницького міського суду від 27 вересня 2013 року на 1 рік 6 місяців 8 днів, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,
установив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи під адміністративним наглядом, який встановлений ухвалою Теплицького районного суду від 18 лютого 2014 року терміном на один рік, відповідно якої встановлено наступні обмеження: знаходитись щоденно за місцем проживання в АДРЕСА_1 з 22 год. вечора до 6 год. ранку наступного дня; заборонено на період нагляду виїзд в особистих справах за межі Теплицького району без дозволу начальника Теплицького РВ УМВС України у Вінницькій області; заборонено відвідувати заклади, де на розлив продаються спиртні напої, що розташовані на території Теплицького району, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце свого постійного проживання по АДРЕСА_1 з 16 січня по 20 січня 2015 року без поважних причин і повідомлення працівників міліції, що здійснюють нагляд за місцем проживання у межах одного населеного пункту, тим самим ухилився від адміністративного нагляду.
Умисними протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, тобто самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст..395 КК України, не визнав. Пояснив, що проживає одиноко, свого будинку не має, односельчанка дозволила йому проживати у своєму будинку. Ніяких доходів у нього немає, тому перебивається випадковими заробітками. В січні вирішив піти до знайомого в м.Христинівка, щоб позичити трохи грошей, або розраховував, що той допоможе знайти роботу. Пішки він добрався до м.Христинівка, зустрівся з знайомим. ОСОБА_6 йому сказав, що сам грошей немає, хворіє, роботи не має. Також, на те, що він пішов до ОСОБА_7 вплинуло те, що до нього щодень, а то й кілька разів на день, приходили працівники міліції, але ухилитись від адміністративного нагляду він наміру не мав. Кілька днів він погостював у ОСОБА_7 і вирушив додому, де його зустрів дільничний і почав з`ясовувати де він перебував. Просить врахувати його похилий вік і суворо не карати.
Встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_3 злочину підтверджуються такими доказами:
Показаннями свідка ОСОБА_8 , який під час допиту в суді пояснив, що він працює дільничним інспектором в с.Мишарівка, в якому проживає ОСОБА_3 , відносно якого в лютому 2014 року було встановлено адміністративний нагляд. ОСОБА_3 був ознайомлений з ухвалою суду, йому були добре відомі встановлені обмеження. Сусідка ОСОБА_3 повідомила, що останнього немає вдома. 16 січня він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приїхали до будинку ОСОБА_3 після 22-ї години, на дверях був навісний замок, самого ОСОБА_3 не було. Також, він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приїжджали до цього будинку після 22-ї години 17 та 18 січня, ОСОБА_3 так і не було. Появився він вдома у вівторок, він відібрав у нього пояснення, де ОСОБА_3 вказав, що пішов до друга в м.Христинівка, бо до нього часто приходять часто працівники міліції і перевіряють. З лютого 2014 року, коли було встановлено адміністративний нагляд, ОСОБА_3 жодного разу не притягувався до відповідальності за порушення правил адмінінагляду.
Показаннями свідка ОСОБА_11 , який під час допиту в суді пояснив, що знає ОСОБА_3 близько двадцяти років. В січні цього року зустрівся з ним в м.Христинівка на вулиці, запросив до себе, той попросився побути кілька днів. Про адміністративний нагляд ОСОБА_3 нічого йому не казав, просто прийшов. ОСОБА_3 розповідав, що хворіє, шукає роботу, але він нічим не міг допомогти, бо сам живе нужденно. На третій день ОСОБА_3 пішов.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , який під час допиту в суді пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_3 він не знайомий і ніколи не бачив. Дільничний ОСОБА_8 попросив його поїхати за свідка перевірити чи вдома ОСОБА_3 , який проживає в сусідньому селі, пояснив, що останньому не можна виходити з дому після 22-ї години. З ними ще був ОСОБА_12 , вони приїхали після 22-ї години до будинку, зі слів дільничного було відомо, що в ньому проживає ОСОБА_3 , однак, вулиці і номера будинку вказати не може. Будинок старий, з цегли, до хати вела стежка. До цього будинку вони приїжджали тричі: в п`ятницю, в суботу та в неділю після 22-ї години. В денну пору до цього будинку не приїжджали. В
- 2 -

автомобілі писали пояснення, він підписував, що ОСОБА_3 відсутній за місцем проживання після 22-ї години.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , який під час допиту в суді пояснив, що він проживає в с.Мала Мочулка, раніше ОСОБА_3 не знав. Дільничний ОСОБА_8 запросив його як понятого перевірити людину в с.Мишарівка, яка перебуває під наглядом. Три дні після 22-ї години він, дільничний та ОСОБА_13 їздили до будинку, за кермом знаходився дільничний. Це відбувалось в січні, точно дати назвати не може. В якому будинку проживає ОСОБА_3 йому не було відомо, адреси назвати не можу, вулиця, можливо, ОСОБА_14 . Зі слів дільничного йому було відомо, що в будинку, до якого вони приїжджали, проживає ОСОБА_3 .. Дільничний пояснював, що останній має бути вдома після 22-ї години, але в ті дні дома нікого не було, на дверях висів навісний замок старого зразку. В машині писали документи, що нікого немає вдома. Вдень до цього будинку не приїжджали.
Судом встановлено, що за ухвалою Теплицького районного суду від 18 лютого 2014 року, яка набрала законної сили, встановлено адміністративний нагляд строком на один рік за ОСОБА_3 , з визначенням обмежень: знаходитись щоденно за місцем проживання в АДРЕСА_1 з 22 год. вечора до 6 год. наступного дня; заборонено виїзд в особистих справах за межі Теплицького району без дозволу начальника Теплицького РВ УМВС України у Вінницькій області; заборонено відвідувати заклади, де реалізуються на розлив спиртні напої на території Теплицького району.
19 січня 2015 року дільничним інспектором Теплицького РВ УМВС ОСОБА_8 на ім`я начальника Теплицького РВ УМВС України у Вінницькій області було подано рапорт про те, що під час перевірки адмінпіднаглядного ОСОБА_3 було встановлено, що він покинув місце проживання 16 січня 2015 року в невідомому напрямку без дозволу наглядового органу, в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України.
На підставі вказаного рапорту до ЄРДР 19 січня 2015 року було внесено повідомлення про кримінальне правопорушення за ст..395 КК України.
Стаття 395 КК України встановлює відповідальність за самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
У відповідності до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення(час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Щодо заперечення обвинуваченим ОСОБА_3 в тому, що у нього не було мети ухилятись від адміністративного нагляду коли він самовільно пішов в м.Христинівка Черкаської області, де перебував кілька днів у знайомого ОСОБА_11 , суд виходить з роз`яснень, які викладені в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 28 березня 1986 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про порушення правил адміністративного нагляду», відповідно якого під самовільним залишенням піднаглядним місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду слід розуміти зміну ним без поважних причин і повідомлення працівників міліції, які здійснюють нагляд, місця проживання як у межах одного й того ж населеного пункту, так і виїзд без дозволу органу внутрішніх справ до іншого населеного

пункту.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 своїми протиправними та винними діями скоїв суспільно небезпечне діяння при встановлених у суді обставинах, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, і підлягає покаранню за вчинене.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України злочин, передбачений ст.395 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд визнає повторність та рецидив злочину, оскільки обвинувачений був раніше засуджений за вчинення умисних злочинів та за ст.395 КК України.
Крім того, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує його відношення до вчиненого, визнання своєї вини, дані про його особу, що він раніше неодноразово судимий, негативно характеризується за місцем проживання, і вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції ст. 395 КК України, а саме у виді арешту.
При цьому остаточне покарання необхідно визначити на підставі ст..71, ч.4 ст.81 КК України за сукупністю вироків, оскільки ОСОБА_3 , до якого було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за ухвалою Вінницького міського суду від 27 вересня 2013 року, вчинив новий злочин протягом невідбутої частини покарання, яка на час постановлення вироку 26 червня 2015 року становить 1 рік 6 місяців 8 днів, з врахуванням положень п.п.а п.1 ч.1 ст.72 КК України, відповідно якого одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -
ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.395 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ст.395 КК України у виді арешту строком два місяці.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання з врахуванням положень п.п.а п.1 ч.1 ст.72 КК України приєднати частково невідбуте за вироком Теплицького районного суду від 16 квітня 2010 року покарання, і остаточно до відбування ОСОБА_3 призначити один рік шість місяців дев`ять днів позбавлення волі.
- 3 -

Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту приведення вироку у виконання.
Вирок може бути оскаржено особами, визначеними в ст..393 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Теплицький районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: