АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
Головуючий у 1 інстанції: Погребний М.М.
ст. 185 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

іі вересня 2007
року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду
Донецької області у складі:

головуючого:
Галатина О.М.

суддів: Єстеніної В.В., Кулагіної В.Г.

за участю
прокурора Ільченко С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місці
Донецьку кримінальну справу за апеляцією засудженоїОСОБА_1. на вирок
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2007 року,
яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, раніше судиму 5. 09. 2006 року тим же судом за
ч.1, 2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 1 року позбавлення волі,
постановою Сніжнянського міського суду від 8.02.2007 року звільнену від
відбування покарання умовно-достроково на 5 місяців 13 днів,

засуджено за ч.2
ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..71 КК України
остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вироком суду
засудженуОСОБА_1. визнано винною в тому, що вона о 17-00 год. 5 березня 2007
року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння за аАДРЕСА_1, навмисно і
повторно, із корисливих спонукань, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_2
після спільного вживання спиртних напоїв заснув, таємно викрала майно
останнього вартістю 898 грн. 70 коп

В апеляції
засудженаОСОБА_1. просила змінити вирок суду та пом'якшити призначене їй
покарання, посилаючись на те, що протягом досудового та судового слідства вона
не ухилялася від відповідальності, повернула потерпілому викрадене майно і той
претензій матеріального чи морального характеру до неї не має

Заслухавши
доповідача, прокурора, який не погодився з принесеною апеляцією, дослідивши
матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що принесена апеляція
задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до
вимог ст..65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про
практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003
року, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається
винною у вчиненні злочину, суди зобов'язані дотримуватися загальних засад
призначення покарання, бо через останні реалізуються принципи законності,
справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання;
приймати до уваги
ступінь тяжкості вчиненого винною
особою злочину, дані про його особу та обставини справи, що обтяжують чи
пом'якшують покарання.

Особі, яка
вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з
вироку суду, вирішуючи питання про призначення покарання засудженійОСОБА_1..
суд, керуючись наведеними вище вимогами чинного матеріального закону,
обгрунтовано взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який
відповідно до ст..12 КК
України віднесено до категорії середньої ; попередню судимість, вчинення нового
умисного злочину в період умовно-дострокового звільнення від покарання за
попереднім вироком, а також - у стані алкогольного сп'яніння, негативну
характеристику та щиросердне каяття. При цьому, суд першої інстанції призначив
засудженійОСОБА_1. покарання в мінімальній межі санкції закону, відповідно до
якого її визнано винною та обгрунтовано призначив остаточне покарання
відповідно до вимог ст..71 КК України .

Підстав для
подальшого пом'якшення покарання, призначеного судом засудженійОСОБА_1.,
колегія суддів не вбачає.

Кримінальну
справу переглянуто в межах апеляції.

Враховуючи
викладене та керуючись ст.ст.365 - 366 КПК України,колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженої ОСОБА_1 відхилити; вирок Артемівського міськрайонного суду від 19
червня 2007 року стосовно неї залишити без зміни.