П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2013 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Матіко Я.Ю.

з участю прокурорів Серпухова О.О.,
Дракіна О.Ю.

захисника ОСОБА_1

представника потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, матеріали
кримінальної справи по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, за національністю українця,
уродженця с.Ратівці Ужгородського
району Закарпатської області, який
проживає за адресою АДРЕСА_1, з
середньо-спеціальною освітою,
одруженого, який має на утриманні одну
малолітню дитину, інспектора 3-ої
категорії 2 відділення інспекторів
прикордонної служби ВПС «Ужгород»,
молодшого сержанта за контрактом,
раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1
ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського
міськрайонного суду знаходиться
кримінальна справа по обвинуваченню
ОСОБА_3 у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Органом досудового слідства ОСОБА_3
обвинувачується в тому, що він 04.11.2011
року, близько 11 год., керуючи
технічно-справним автомобілем марки
«ВАЗ-2108», д.н. НОМЕР_1, рухаючись по
автодорозі «Київ-Чоп» в напрямку м. Чоп,
доїжджаючи до перехрестя дороги, яка
веде до с.Ратівці Ужгородського району,
виконуючи маневр повороту ліворуч на
другорядну дорогу, в порушення вимог
пунктів 2.3 (б), 10.1 та 16.13 Правил
дорожнього руху України, не надав
перевагу в русі автомобілю марки
«БМВ-523», д.н. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_4, що рухався в цей час в
зустрічному напрямку, та допустив з ним
зіткнення на його смузі руху.

Внаслідок зіткнення пасажирка
автомобіля марки «БМВ-523» ОСОБА_5
отримала тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості у вигляді
часткового розриву зовнішньо-бокової
зв'язки правого гомілково-ступневого
суглобу, перелому дистальних відділів
мало-гомілкової кістки з відривом
кісткового фрагмента. Суглобна щілина
помірно звужена. Асиметрія лівого
велико-та малогомілкового синдесмозу.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК
України, як порушення правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило
потерпілому середньої тяжкості
тілесні ушкодження.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3
та його захисник ОСОБА_1 заявили
клопотання про призначення додаткової
комісійної судово-медичної експертизи
для встановлення тяжкості тілесних
ушкоджень потерпілою ОСОБА_5 в
результаті ДТП, проведення якої
доручити експертам Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, оскільки виконані в ході
досудового слідства судово-медичні
експертизи №1082 від 26.12.2011 року та №24
від 01.02.2012 року викликають недовіру
щодо дійсного пошкодження лівої ноги
під час дорожньо-транспортної пригоди,
а також визначення ступеня тяжкості
виявлених у потерпілої тілесних
ушкоджень.

На вирішення повторної експертизи
захисник просить поставити наступні
питання: чи відносяться тілесні
ушкодження у вигляді часткового
розриву зовнішньо-бокової зв'язки
правого гомілково-ступневого суглобу
до тілесних ушкоджень середньої
тяжкості? чи відносяться тілесні
ушкодження у вигляді перелому
дистальних відділів мало-гомілкової
кістки з відривом кісткового
фрагмента, суглобної щілини помірно
звуженої, асиметрії лівого велико- та
малогомілкового синдесмозу до
тілесних ушкоджень середньої тяжкості?
чи достатньо для лікування перелому
дистальних відділів мало гомілкової
кістки з відривом кісткового
фрагмента, суглобної щілини помірно
звуженої, асиметрії лівого велико- та
малогомілкового синдесмозу лише
накладення гіпсової пов'язки? чи є
тілесні ушкодження у вигляді перелому
дистальних відділів мало гомілкової
кістки з відривом кісткового
фрагмента, суглобної щілини помірно
звуженої, асиметрії лівого велико- та
малогомілкового синдесмозу
характерними для
дорожньо-транспортної пригоди? чи
можливо встановити наявність тілесних
ушкоджень у вигляді перелому
дистальних відділів мало-гомілкової
кістки з відривом кісткового
фрагмента, суглобної щілини помірно
звуженої, асиметрії лівого велико- та
малогомілкового синдесмозу лише через
10 днів з дня дорожньо-транспортної
пригоди?

Заслухавши думку прокурора та інших
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку:

Відповідності до роз'яснень, які
містяться в п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
експертизу в кримінальних і цивільних
справах» №8 від 30.05.1997 р. додаткова
експертиза призначається після
розгляду судом висновку первинної
експертизи, коли з'ясується, що усунути
неповноту або неясність висновку
шляхом допиту експерта неможливо.
Висновок визнається неповним, коли
експерт дослідив не всі подані йому
об'єкти чи не дав вичерпних відповідей
на порушені перед ним питання. Неясним
вважається висновок, який нечітко
викладений або має невизначений,
неконкретний характер..

Як вбачається з досліджених судом
матеріалів, зокрема з акту
судово-медичного обстеження №960 від
30.11.2011 року та висновку експерта №1082
від 26.12.2011 року при проведенні
судово-медичного обстеження, із
врахуванням даних медичної
документації спеціалістів та
ренгеногенографії, у ОСОБА_5 були
виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
«Частковий розрив зовнішньо-бокової
зв'язки правого гомілково-ступневого
суглоб. Відмічається перелом
дистальних відділів мало-гомілкової
кістки з відривом кісткового
фрагмента. Суглобна щілина помірно
звужена, Асиметрія лівого велико-та
малогомілкового синдесмозу». Виникли
дані тілесні ушкодження внаслідок дії
тупих твердих предметів по ударному
механізму дії, якими могли бути
виступаючі частини салону автомобіля
під час ДТП. Дані тілесні ушкодження
потягли за собою розлад здоров'я на
строк більше 21 дня і по цій ознаці
згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного
визначення ступеня тяжкості тілесних
ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ
України №6 від 17.01.1995 року
кваліфікуються як тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Згідно висновку повторної
судово-медичної експертизи №24 від
10.02.2013 року, яка була призначення за
клопотанням захисника підсудного, «із
врахуванням даних акту
судово-медичного обстеження №960 від
30.11.2011 року, висновку експерта №1082 від
26.12.2011 року, а також додаткового
обстеження 26.11.2011 року у ОСОБА_5
встановлено гіпсові лонгети на лівій і
правій гомілці, які проходять від
верхньої третини гомілки до пальців
стопи. Клінічно в травмапункті УЦМКЛ
куди вона звернулась 04.11.2011 року і
лікарем рентгенологом і травмологом за
29.11.2011 року у неї встановлений діагноз
«Частковий розрив зовнішньої бокової
зв'язки правого гомілково-ступневого
суглоб. Відрив верхівки
мало-гомілкової кістки з відривом
кісткового фрагмента, що
підтверджується даними ренген
знімками від 04.11.2011 р., 18.11.2011 року, а
також даними консультації обласного
лікаря рентгенолога за 09.02.2012 року». По
давності виникнення з урахуванням
звернення за медичною допомогою можуть
вкладатися в дату ДТП, що мала місце
04.11.2011 року. Дані тілесні ушкодження
потягли за собою розлад здоров'я на
строк більше 21 дня і по цій ознаці
згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного
визначення ступеня тяжкості тілесних
ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ
України №6 від 17.01.1995 року
кваліфікуються як тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні експерт
ОСОБА_6 повністю підтримав виконаний
ним висновок експертизи №1082 від 26.12.2011
року щодо кваліфікації тілесних
ушкоджень виявлених в ОСОБА_5 та
показав, що тілесні ушкодження,
отримані ОСОБА_5 є типовими для
дорожньо-транспортної пригоди і
пошкодження правої і лівої ноги, як
окремо, так і в сукупності відносяться
до тілесних ушкоджень середньої
тяжкості.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи
до уваги, що при проведенні
вищезазначених судово-медичних
експертиз експертами були досліджені
всі подані їм матеріали медичної
документації, ними надано вичерпні
відповіді на порушені перед ним
питання, суд приходить до переконання,
що підстав для задоволення клопотання
про призначення додаткової комісійної
судово-медичної експертизи для
встановлення тяжкості тілесних
ушкоджень отриманих потерпілою ОСОБА_5
не має.

Статтею 67 КПК України визначено, що
висновок експертизи, як доказ, не має
наперед встановленої сили та переваги
над іншими джерелами доказів, підлягає
перевірці й оцінці за внутрішнім
переконанням суду, яке має
ґрунтуватися на всебічному, повному й
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи у сукупності.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 196, 273 КПК України,
суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання підсудного
ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_1 про
призначення додаткової комісійної
судово-медичної експертизи для
встановлення тяжкості тілесних
ушкоджень отриманих потерпілою ОСОБА_5
в результаті дорожньо-транспортної
пригоди - відмовити.

Суддя
Микуляк П.П.