Ухвала іменем україни 23 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

вироком судової колегії у кримінальних справах Одеського обласного суду від 26 квітня 1999 року ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ст. 86-1, п. п. «б», «г», «е» ст. 93, ст. ст. 42, 43, 14 КК України 1960 року до вищої міри покарання - смертної кари (розстріл).

Верховний Суд України 09 вересня 1999 року змінив вищевказаний вирок та виключив з нього застосування до засудженого ОСОБА_2 примусового лікування від алкоголізму на підставі ст. 14 КК України 1960 року. В решті вирок суду залишений без змін.

Ухвалою Одеського обласного суду від 30 травня 2000 року засудженому ОСОБА_2 замінено призначене за вказаним вироком суду покарання у вигляді смертної кари на довічне позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_2 11 листопада 2014 року звернувся до Апеляційного суду Одеської області із заявою про перегляд вироку Одеського обласного суду від 26 квітня 1999 року за нововиявленими обставинами та надав клопотання про поновлення строку такого звернення.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року відмовлено засудженому ОСОБА_2 у задоволенні його клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами, а заяву повернуто останньому, мотивуючи це тим, що останнім не наведено поважних причин пропуску вказаного строку.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2 порушує питання про скасування вищезазначеної ухвали і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. При цьому посилається на те, що апеляційним судом не дотримано вимог ч. 4 ст. 461 КПК України оскільки, на досудовому слідстві його затримання було без санкції на те прокурора і це є обставиною, яка підтверджує невинуватість засудженого в інкримінованих злочинах, тому перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено. Крім того, зазначає, що апеляційний суд при ухваленні судового рішення мав би керуватися положеннями Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, а не Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року.

Перевіривши касаційну скаргу, дотримання засудженим порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копію ухвали й інші матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З огляду на положення ч. 6 ст. 399 КПК України, ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Як вбачається з копії ухвали апеляційної інстанції, засудженому ОСОБА_2 відмовлено у поновленні строку звернення до суду із заявою про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами, а заяву повернуто останньому.

Так, вимогами ч. 1 ст. 461 КПК України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. А з огляду на положення ч. 4 вищевказаної статті цього Кодексу вбачається, що за наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами строками не обмежено, тому посилання ОСОБА_2, як зазначено в ухвалі апеляційного суду, на його затримання без санкції прокурора та відеозапис слідчої дії за його участю, не може бути доказом невинуватості засудженого, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, в ухвалі апеляційного суду зазначено, що обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_2 у своїй заяві, не є нововиявленими, крім того, вони стали йому відомі ще під час розгляду кримінальної справи по суті у суді першої інстанції, який тривав з 28 січня 1998 року по 26 квітня 1999 року.

Таким чином, трьохмісячний строк пропущений засудженим ОСОБА_2 без поважних причин, з чим погоджується і колегія суддів.

А згідно з вимогами ч. 2 ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке є підставою для скасування судового рішення є: 1) за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов'язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов'язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване засудженим ОСОБА_2 судове рішення на підставі положень Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, що вбачається з мотивувальної частини ухвали, колегія суддів Апеляційного суду Одеської області допустила описку, коли зазначила положення закону, яким вона керувалась, а саме статтями 90, 353 КПК України 1960 року.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 379 КПК України виправлення описки, допущеної у судовому рішенні, здійснюється за ініціативою цього суду або за заявою учасника кримінального провадження.

Тому, порушення апеляційним судом при ухваленні судового рішення вимог кримінального процесуального закону, з огляду на положення ст. 412 КПК України, не є істотним і не є підставою для безумовного скасування судового рішення.

У зв'язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки, на її думку, апеляційний суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову засудженому у поновленні строку звернення із заявою про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5