Справа №11а-2032
2007 р. Головуючий у 1 інстанції Дундар І.О. Доповідач Самойленко А.І.
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2007 року

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Самойленко А.І.

суддів Свіягіної
І.М., Черкащина М.В.

з участю
прокурора Красної К.О.

розглянув у
відкритому судовому засіданні
в місті Донецьку
справу за

апеляцією
засудженого ОСОБА_1. на вирок
Калінінського районного суду

м.Горлівки від
13 березня 2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця і мешканця м.Горлівки Донецької області,
раніше судимого: 1) 12.05.2000 р. за ст.81 ч.І КК України 1960 року на 6
місяців позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку відповідно до ст.46-1
КК України 1960 року 2) 3.11.2000 р. за ст.140 ч.2, 208 КК України 1960 року на
1 рік 6 місяців позбавлення волі 3)

2004
р. за ст.ст. 185 ч.3, 309 ч.І, 70 КК України на
4 роки позбавлення
волі 5)

2005
р. за ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України на 4 роки 1 місяць
позбавлення волі, звільненого з місць
позбавлення волі

2006
р. умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 8 днів

засуджено
за ст. 186 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі, за ст. 187 ч.3 КК
України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна засудженого. На
підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим призначено 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна
засудженого. Відповідно до ст.71 КК України до цього покарання частково
приєднано невідбуте покарання за вироком Центрально-міського районного суду
м.Горлівки від 11.02.2005 року і остаточно призначено покарання у виді 8 років
6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна засудженого.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2.
задоволено частково і постановлено стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2. 700 гривень на
відиікодування матеріальної шкоди і 3000 гривень на відшкодування моральної
шкоди.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1судові
витрати у сумі 294 гривні 19 копійок.

ОСОБА_1визнано винним у вчиненні таких злочинів.

12 листопада 2006 року ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння в квартирі
АДРЕСА_1в м.Горлівці, застосовуючи до ОСОБА_3. насильство, яке не було
небезпечним для житія чи здоров'я останнього, відкрито, повторно викрав
телевізор вартістю 200 гривень, який належав потерпілому.

17 листопада 2006 року приблизно о 2-й годині 40 хвилин він же, перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою з особою, справа
щодо якої виділена в окреме провадження, з метою вчинення розбійного нападу
проникли в будинок АДРЕСА_2у м.Горлівці, де напали на потерпілу ОСОБА_2., яка є інвалідом
першої групи. Під час нападу ОСОБА_1,
погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров'я
потерпілої, відкрито заволодів майном ОСОБА_2на загальну суму 920 гривень.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить пом'якшити йому покарання, посилаючись на те, що
суд не врахував у повній мірі усі обставини, які пом'якшували покарання, через
що воно призначено йому надмірно суворим.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність
відхилити апеляцію і залишити вирок без зміни, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляція не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_1у
вчиненні злочинів, за які його засуджено, в апеляції ним не оспорюються.
Фактичні обставини вчинення злочинів не оспорювались засудженим і в суді першої
інстанції через що справа була розглянута відповідно до вимог ч.3 ст.299 КПК
України. Тому згідно положень ст.365 КПК України підстави для перевірки вироку
в цій частині у апеляційного суду відсутні.

Призначаючи покарання засудженому, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_1 є особою, яка
неодноразово судима за вчинення умисних злочинів, що він знову вчинив тяжкий та
особливо тяжкий злочини. В якості обставин, які обтяжували покарання, суд
обгрунтовано, відповідно до вимог ст.67 КК України визнав те, що злочини
вчинені у стані алкогольного сп'яніння, а один з них - щодо особи похилого
віку, що перебувала в безпорадному стані. Разом з тим, суд врахував і
обставини, які пом'якшували покарання засудженого, зокрема те, що він повністю
визнав свою вину і розкаявся у вчиненому.

Покарання за ст. 187 ч.3 КК України призначено йому у
межах, близьких до мінімальних, а покарання за сукупністю злочинів призначено
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Оскільки ці злочини
вчинені засудженим під час умовно-дострокового звільнення від покарання у виді
позбавлення волі за попереднім вироком, до знов призначеного покарання суд відповідно
до вимог ст.71 КК України частково приєднав невідбуте покарання за попереднім
вироком.

Тому покарання призначено ОСОБА_1у
відповідно до вимог ст.65 КК України, а доводи апеляції засудженого про
його надмірну суворість не можуть бути визнані обгрунтованими.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст.365, 366 КПК України,
апеляційний суд

ухвалив:

Вирок Калінінського районного суду м.Горлівки від 13 березня 2007 року щодо
ОСОБА_1
залишити без зміни, а апеляцію засудженого - без задоволення.