Єдиний унікальний № 500/1282/15-к
Провадження № 1-кп/500/192/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
12 березня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачена ОСОБА_4 ,

потерпілий ТОВ «ТРЕЙДШУЗ»,
представник потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі угоди про примирення за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, працюючої за наймом, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
19 грудня 2014 року, об 11:20 годині, ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись в магазині «Центр Обувь», розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Пушкіна, 41, таємно викрала жіночу сумку марки «Centr Shoes» коричневого кольору зі штучної шкіри вартістю 389 грн., яка належить ТОВ «ТРЕЙДШУЗ», але не змогла довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки при виході з магазину була затримана працівником магазину ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в ході якого вона вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнала себе винуватою у вчиненні зазначеного злочину, щиро розкаялася в його вчиненні та вибачився перед представником потерпілого ОСОБА_5 , пояснивши, що вона, перебуваючи в магазині «Центр Обувь», побачила як одна з відвідувачок розрахувалася на касі за товар, а потім походила по магазину, взяла товар та пішла. Вона вирішила таким же чином заволодіти сумкою, не розрахувавшись за неї, але була затримана на виході з магазину. Сумку відразу взяли у неї.

12 березня 2015 року під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні між представником потерпілого ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 , з іншого, укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, та надана суду у судовому засіданні.

Згідно вказаної угоди обвинувачена ОСОБА_4 та представник потерпілого ОСОБА_5 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язку обвинуваченої вибачитися перед представником потерпілого у судовому засіданні, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд також погоджується з кваліфікацією її дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. Судом також встановлено, що санкцією ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України передбачене покарання, у тому числі, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені їй п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Представник потерпілого ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої нею та представником потерпілого міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченою ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 , з іншого, і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувалася, запобіжні заходи відносно неї не застосовувались.

Керуючись ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення від 12 березня 2015 року, укладену між представником потерпілого ТОВ «ТРЕЙДШУЗ» ОСОБА_5 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_4 , з іншого.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1