В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2013 року Ленінський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді -
Калініченка Г.П.

при секретарі -
Жидковій Н.В.

за участю прокурора - Ражди
В.В.

захисника -
адвоката ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську кримінальне
провадження №000533 відносно

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.
Керносівка Новомосковського району
Дніпропетровської області, раніше не
судимого, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою:
АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч.3 ст.190, ч.3 ст.358 КК
України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, в період часу з 11.07.2000 року по
31.07.2013 року, не маючи будь-яких законних
підстав на отримання пенсії у
відповідності до чинного
законодавства України з пенсійного
забезпечення, переслідуючи корисливий
мотив, вирішив заволодіти коштами
Пенсійного фонду України шляхом
шахрайства та використання завідомо
підроблених документів.

Приблизно у липні 2000 року, точна дата
слідством не встановлена, ОСОБА_2 діючи
умисно, із корисливих мотивів,
реалізуючи свій злочинний намір за
невстановлених обставин отримав від
невстановлених осіб завідомо
підроблені документи - трудову книжку,
заповнену на його ім'я до якої були
внесені завідомо неправдиві відомості
про його трудовий стаж на
Дніпропетровському коксохімічному
заводі ім. Калініна, а саме завідомо
неправдиві відомості про те, що він у
період часу з 04.07.1980 року по 04.08.1982 року
нібито працював у вказаному
підприємстві машиністом коксових
машин 6 розряду коксового цеху, довідку
ВАТ «Дніпрококс» № 13-ОК від 24.06.1999 року
заповнену на його ім'я про те, що він
працював повний робочий день у період
часу з 04.07.1980 року по 04.08.1982 року
машиністом коксових машин коксового
цеху та згідно переліку робочих місць,
виробництв, робіт, професій і посад
підтверджено його право на пільгове
пенсійне забезпечення за списком №1,
розділом 4, підрозділу 1 «а»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України.

Однак, згідно довідки № 220-43 від 29.08.2013
року ПАТ «Євраз-ДМЗ ім. Петровського»
(правоприємник ВАТ «Дніпрококс) ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на Дніпропетровському
коксохімічному заводі імені Калініна
не працював, довідка, уточнююча
особливий характер роботи чи умови
праці, необхідні для призначення
пільгової пенсії від 24.06.1999 року № 13-ОК,
не видавалась.

Після чого 11.07.2000 року ОСОБА_2,
продовжуючи свою злочинну діяльність
та усвідомлюючи злочинну
спрямованість своїх дій,
використовуючи завідомо підробні
документи надав вище зазначені
завідомо підроблені документи до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі міста
Дніпропетровська, розташованому за
адресою: місто Дніпропетровськ,
проспект Калініна, 52, які послугували
підставою для призначення ОСОБА_2
згідно протоколу УПФУ в Ленінському
районі міста Дніпропетровська
пільгової пенсії за віком пожиттєво у
розмірі 189,20 гривень щомісяця,
починаючи з 11.07.2000 року, з подальшими
перерахуваннями.

Продовжуючи скоєння злочину,
спрямованого на заволодіння шляхом
шахрайства грошовими коштами
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі міста
Дніпропетровська, ОСОБА_2, діючи умисно,
з єдиним злочинним наміром, із
корисливих мотивів, в період часу з
11.07.2000 року по 31.08.2013 року щомісячно
отримував нараховану йому пільгову
пенсію, заволодівши таким чином шляхом
шахрайства грошовими коштами УПФУ в
Ленінському районі міста
Дніпропетровська на загальну суму
186031,17 гривень, яка більш ніж у 324 рази
перевищує неоподатковуваний мінімум
доходів громадян, що завдало значної
шкоди Управлінню Пенсійного фонду
України в Ленінському районі міста
Дніпропетровська.

Таким чином, ОСОБА_2 шляхом обману
заволодів чужим майном, а саме:
грошовими коштами у сумі 186031,17 гривень
та розпорядився ними на свій розсуд,
чим завдав Управлінню Пенсійного фонду
України в Ленінському районі міста
Дніпропетровська матеріальну шкоду у
великих розмірах на загальну суму 186031,17
гривень.

Вказані дії ОСОБА_2 органом досудового
розслідування кваліфіковані за ч.3
ст.190, ч.3 ст.358 КК України.

16 грудня 2013 року між прокурором відділу
процесуального керівництва при
провадженні досудового розслідування
органами внутрішніх справ та
підтримання державного обвинувачення
прокуратури Дніпропетровської області
Раждою В.В., якому на підставі ст.37 КПК
України надані повноваження прокурора
у даному кримінальному провадженні
№0000533, та підозрюваним ОСОБА_2 в
порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472
КПК України, укладено угоду про
визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та
обвинувачений ОСОБА_2 дійшли згоди щодо
формулювання обвинувачення, всіх
істотних для даного кримінального
провадження обставин та правової
кваліфікації дій обвинуваченого
ОСОБА_2 за ч.3 ст.190, ч.3 ст.358 КК України,
обвинувачений ОСОБА_2 у повному обсязі
сформульованої підозри беззастережно
визнав свою винуватість у вчиненні
даних кримінальних правопорушень.
Також сторонами угоди визначено
узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_2
повинен понести за вчинені кримінальні
правопорушення, а саме:

- за ч.3 ст.358 КК України - у вигляді 1
(одного) року обмеження волі;

- за ч.3 ст.190 КК України - у вигляді 5
(п'яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим призначити остаточне
покарання у вигляді 5 (п'яти) років
позбавлення волі. На підставі ст.75 КК
України звільнити обвинуваченого
ОСОБА_2 від відбування основного
покарання з іспитовим строком 3 (три)
роки. На підставі п.п.2, 3, 4 ст.76 КК
України зобов'язати ОСОБА_2 не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання; періодично
з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчу інспекцію.

При визначенні покарання прокурором
отримана згода обвинуваченого на його
призначення. В угоді передбачені
наслідки її укладення, затвердження та
невиконання, які роз'яснені
обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість
затвердження даної угоди про визнання
винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у
кримінальному провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості,
тяжких злочинів, внаслідок яких шкода
завдана лише державним чи суспільним
інтересам, може бути укладена угода між
прокурором та підозрюваним чи
обвинуваченим про визнання
винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважав,
що при укладенні даної угоди дотримані
вимоги і правила КПК та КК України,
просив цю угоду затвердити і
призначити обвинуваченому узгоджену в
угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_2 в судовому
засіданні також просив вказану угоду з
прокурором затвердити і призначити
узгоджену в ній міру покарання та інші
передбачені угодою заходи, при цьому
беззастережно визнав себе винуватим у
вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч.3 ст.190, ч.3 ст.358 КК
України, в обсязі підозри, дав згоду на
застосування узгодженого виду та
розміру покарання, заявивши, що здатен
реально виконати взяті на себе
відповідно до угоди зобов'язання. Крім
того, обвинувачений ОСОБА_2 повністю
визнав заявлений цивільний позов,
завіривши своє бажання в найкоротший
час відшкодувати завдану шкоду державі
в особі Пенсійного фонду України.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні
яких ОСОБА_2 беззастережно визнав себе
винуватим, згідно із ст.12 КК України, є
злочином середньої тяжкості і тяжким,
від яких потерпілих немає, а шкода
завдана державним інтересам.

Суд шляхом проведення опитування
сторін кримінального провадження
переконався, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді. При цьому, судом
з`ясовано, що ОСОБА_2 повністю
усвідомлює зміст укладеної з
прокурором угоди про визнання
винуватості, характер обвинувачення,
щодо якого визнає себе винуватим,
цілком розуміє свої права, визначені п.1
ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки
укладення, затвердження даної угоди,
передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та
наслідки її невиконання, передбачені
ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, а також те, що
умови угоди про визнання винуватості
між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_2
відповідають вимогам КПК України та КК
України, суд, врахувавши заслухані
доводи сторін кримінального
провадження, дійшов висновку про
наявність всіх правових підстав для
затвердження даної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним
те, що ОСОБА_2 використав завідомо
підроблений документ, а також
заволодів шляхом обману чужим майном у
великих розмірах, а тому його дії
кваліфікує за ч.3 ст.190, ч.3 ст.358 КК
України, за якою належить призначити
ОСОБА_2 міру покарання, узгоджену
сторонами угоди про визнання
винуватості.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
314,373,374,475 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання
винуватості, укладену 16 грудня 2013 року
між прокурором відділу процесуального
керівництва при провадженні
досудового розслідування органами
внутрішніх справ та підтримання
державного обвинувачення прокуратури
Дніпропетровської області Раждою В.В.
та ОСОБА_2 у кримінальному провадженні
№0000533.

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст.190 КК
України, та призначити йому узгоджене
сторонами угоди про визнання
винуватості від 16 грудня 2013 року
покарання у вигляді:

- за ч.3 ст.358 КК України - обмеження
волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.3 ст.190 КК України -
позбавлення волі на строк 5 (п'ять)
років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити ОСОБА_2 покарання
у вигляді 5 (п'ять) років позбавлення
волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбування покарання,
встановивши засудженому іспитовий
строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ч.1 п.п.3,4 ст.76 КК України
покласти на ОСОБА_2 обов'язки не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої інспекції,
періодично з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчу інспекцію і
повідомляти інспекцію про зміну місця
проживання.

Цивільний позов Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в
особі Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди -
суму в розмірі 176 031 (сто сімдесят шість
тисяч тридцять одну) гривню 17
(сімнадцять) копійок.

Заходи забезпечення кримінального
провадження відносно ОСОБА_2 не
застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений
обвинуваченим, прокурором виключно з
підстав, передбачених ст.394 КПК України,
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська протягом тридцяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Г.П.Калініченко

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -