Справа № 274/1205/15-к
Провадження №1-кп/0274/216/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.2015 Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,
за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
обвинуваченого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Осиково, Бердичівського району Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст.407 ч.3 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину за наступних обставин.
19 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 сержанта ОСОБА_5 було призвано на військову службу за мобілізацією, на особливий період та направлено для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) від 19 березня 2014 року №59, сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків частини та на всі види забезпечення. Того ж дня, наказом №1 командира військової частини, сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї, протитанкового артилерійського дивізіону.
Статтями 17 та 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Так, під час проходження військової служби, сержант ОСОБА_6 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.ст.11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, сержант ОСОБА_6 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях.
Реалізуючи задумане, 29 березня 2014 року, у не встановлений слідством час, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) сержант ОСОБА_6 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 67 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою ухилення від проходження військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період без дозволу командування та інших поважних причин, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, та самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, та в подальшому проводить час на власний розсуд до 27 січня 2015 року.
16 лютого 2015 року сержант ОСОБА_6 повернувся до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та приступив до виконання своїх службових обов`язків.
Вказані дії ОСОБА_4 , які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць, кваліфіковано органом досудового розслідування за ст.407 ч.3 КК України.
Відповідно до змісту вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.3 КК України, щиро розкаявся, а також погодився на призначення йому покарання за ст.407 ч.3 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, - у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ствердив визнання вини у скоєнні інкримінованого діяння та заявив клопотання про затвердження судом укладеної угоди.
Прокурор укладену угоду також підтримав, вважає, що вона у повній мірі відповідає закону та підлягає затвердженню.
Так, вказана угода укладена у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні злочину середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано органами досудового розслідування за ст.407 ч.3 КК України. Зважаючи на те, що обвинувачений свою винуватість визнав, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, своїми діями матеріальної шкоди не заподіяв, застосування щодо нього положень ст.69 КК України та визначення йому покарання з переходом до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції частини третьої статті 407 КК України є також обґрунтованим.
Умови укладеної угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси її сторін або інших осіб. У суду немає сумнівів у наявності добровільної згоди на укладення та затвердження угоди.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Арешт на майно обвинуваченого або інших осіб не накладався.
Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.369-371, 374, 376, 474-475КПК України, суд, -
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ст.407 ч.3 КК України та призначити йому покарання за даною статтею, із застосуванням положень ст.69 КК України та переходом до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті, а саме у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

прокурором - виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1