АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/457/13 Справа № 191/946/13-к Головуючий у 1 й інстанції - Черкова Н. Т. Доповідач - Стуковенкова Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2013 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Стуковенкової Т.Г.

суддів Капелюхи В.М., Чернусь К.П.

за участю прокурора Кальнік О.М.

секретаря Письменної К.В.

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 000132 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2013 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, розведеного, раніше судимого 23.03.2010 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.04.2012 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 12 днів, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України та призначено покарання у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, з застосовунням вимог ст.72 КК України, остаточно визначено покарання у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі, з ізоляцією засудженого та поміщенням його в кримінально-виконавчу установу закритого типу.

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2010 року він був засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

05 квітня 2012 року, постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_2 звільнений від відбування покарання умовно - достроково на 1 рік 12 днів. Також, постановою того ж суду від 5.04.2012 року відносно нього був встановлений адміністративний нагляд на строк 1 (один) рік, та обмеження: заборонено відлучатися з місця проживання з 20-00 до 4-00 годин кожного дня; заборонено виїжджати з особистих питань за межі міста; зявлятися у відділ міліції для реєстрації 4 рази на місяць.

Згідно п. «а», «в» ст.9 Закону України « Про адміністративний нагляд за особами, що звільняються з місць позбавлення волі», особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, зобовязані вести законопослушний спосіб життя, не порушувати громадський порядок і додержуватись таких правил: прибути у визначений установою виконання покарань термін в обране ним місце проживання і зареєструватися в органах внутрішніх справ; повідомляти працівників міліції, які здійснюють нагляд, про зміну місця роботи чи проживання.

12.04.2012 р. ОСОБА_2 особисто, під підпис, був ознайомлений з постановою суду про встановлення йому адміністративного нагляду та обмеженнями, а також з тим, що він зобовязаний прибути та зареєструватися в трьох денний термін, але не пізніше 15.04.2012 року в Синельніковському МВМ.

Однак, з 12.04.2012 року ОСОБА_2 на реєстрацію до відділу міліції Синельниківського МВ ГУМВС України не з'явився та не прибув у визначений термін в обране ним місце проживання: АДРЕСА_1 чим порушив встановлені правила адміністративного нагляду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_2 просить вирок суду змінити та помякшити призначене судом покарання. При цьому вказує, що під час досудового слідства йому було відмовлено про приєднання до матеріалів кримінального провадження копії свідоцтв про народження його двох дітей, та цей факт не взятий до уваги судом при призначенні йому покарання. Крім того, вказує, що свідок ОСОБА_3, на показання якого послався суд, як на підтвердження його вини, сам привозив його до міліції для відмітки, а потім складав акти, за якими його притягували до адміністративної відповідальності у вигляді штрафів

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який просив залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 без задоволення, пояснення ОСОБА_2, який, підтримуючи апеляційну скаргу повідомив, що йому не вручався обвинувальний акт, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і проаналізувавши доводи, що містяться в апеляційній скарзі, зіставивши їх з наявними у провадженні матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.293 КПК України, прокурор, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду, зобовязаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Перевіряючи твердження обвинуваченого в судовому засіданні апеляційного суду про невручення йому копії обвинувального акту прокурором, колегією суддів при перевірці матеріалів кримінального провадження було установлено, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_2 було затверджено старшим прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури Горбатенко Д.М. - 22 лютого 2013 року. Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження(а.с.4), міститься розписка підозрюваного ОСОБА_2 про отримання ним копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, без зазначення кількості їх аркушів, датована 21 лютого 2013 року.

При таких обставинах, вручення ОСОБА_2 обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, а саме, раніше чим він був затверджений прокурором, визиває великий сумнів.

В підтвердження таких висновків свідчать також дані, що містяться в повідомленні на імя підозрюваного про завершення досудового розслідування, із якого вбачається, що ОСОБА_2 має право на доступ до матеріалів досудового розслідування, для чого йому необхідно прибути до слідчого СВ Синельниківського МВ ГУМВС України 22 лютого 2013 року. В той же час, відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів ( а.с. 51) ОСОБА_2 ознайомлений з матеріалами кримінального провадження 21 лютого 2013 року, про що зроблена відмітка слідчим, а не самим обвинуваченим.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Не вручення обвинуваченому прокурором ( слідчим) обвинувального акту, свідчить що були порушені його права на отримання докладної інформації щодо суті та причини обвинувачення, висунутого проти нього, та його право мати достатньо часу і можливостей для підготування свого захисту.

Вищевказане порушення вимог кримінально-процесуального закону, на думку колегії суддів, перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому є суттєвим, що відповідно до ст.415 КПК України є однією з підстав скасування судом апеляційної інстанції вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки відповідно до ч.3 ст.314 КПК України, вирішити питання про повернення обвинувального акту прокурору, в звязку з невідповідністю його вимогам закону, суд має право в підготовчому судовому засіданні, колегія суддів вважає за необхідне повернути дане кримінальне провадження на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання. При цьому колегія суддів не входить в обговорення доводів, що містяться в апеляційній скарзі, і вони підлягають перевірці при новому розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Разом з тим, необхідно звернути уваг, що призначаючи покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України, суд першої інстанції не перевірив підстави призначення обвинуваченому покарання за сукупністю вироків та не витребував і не приєднав до справи рішення суду про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_2 від покарання за попереднім вироком, на яке є посилання в обвинувальному акті та у довідці про звільнення ( т.2 а.с. 25).

З огляду на обставини справи, згідно з якими ОСОБА_2 пред'явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення у період умовно-дострокового звільнення, та враховуючи дані про особу обвинуваченого, колегія суддів не знайшла підстав для скасування або зміни раніше обраного судом щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому вважає за необхідне даний запобіжний захід продовжити, оскільки жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2013 року відносно ОСОБА_2 скасувати і призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 продовжити до 1 листопада 2013 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді