Справа № 743/1205/14-к провадження № 11-кп/795/264/2015 Категорія - ст. 15, ч. 2ст. 305 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2015 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0000005 від 23 січня 2014 року, за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Чернігівської області на вирок Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2015 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Добрянка, Ріпкінського району, Чернігівської області, не працюючого, невійськовозобов`язаного, з початковою загальною освітою, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 305, частиною 1 статті 309 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі прокурор просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 305, частиною 1 статті 309 КК України та призначити покарання за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 305 із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років. За частиною 1 статті 309 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. Відповідно до частини 1 статті 70 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Вироком Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2015 року ОСОБА_6 виправдано за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 305 КК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.

За частиною 1 статті 309 КК України ОСОБА_6 визнано винним і призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік і шість місяців.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання і покладено обов`язки, передбачені пунктами 2, 3 частини 1 статті 76 КК України.

Вироком суду постановлено стягнути на користь держави з ОСОБА_6 судові витрати за проведення експертизи в сумі 922 гривні 35 копійок.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, не заперечуючи фактичних обставин кримінального провадження, вказав на невідповідність висновків суду, які викладені у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не були враховані доводи обвинувачення, щодо умисних винних дій ОСОБА_6 , спрямованих на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу через митний кордон України поза митним контролем.

Крім того, прокурор послався на порушення судом вимог статті 352 Кримінального процесуального кодексу України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 у липні 2013 року на присадибній ділянці, що розташована поряд з домоволодінням АДРЕСА_1 , незаконно, без мети збуту, зірвав верхів`я з чотирьох дикоростучих кущів коноплі, які переніс до нежилого приміщення колишнього гуртожитку Добрянської швейної фабрики, де зберігав до 13 січня 2014 року, після чого, без мети збуту, помістив висушену коноплю в газетний згорток і поклав у кишеню власної куртки, де вона зберігалась до 23 січня 2014 року.

Як вбачається зі змісту вироку місцевого суду, органом досудового слідства ОСОБА_6 висунуте обвинувачення в тому, що він 23 січня 2014 року, у невизначений час, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, в місцевому пункті пропуску через державний кордон України Добрянка, поза митним контролем, намагався перемістити через кордон особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс, вагою 13,22 грама, однак не довів свій намір до кінця, оскільки наркотичний засіб було виявлено військовослужбовцями Державної прикордонної служби України.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 305 КК України як замах на контрабанду переміщення поза митним контролем особливо небезпечного наркотичного засобу.

Ухвалюючи виправдувальний вирок місцевий суд зазначив, що висунуте ОСОБА_6 , органом досудового слідства, обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 305 КК України, ґрунтується на припущеннях та доказах, які відповідно до статті 87 КПК України, є недопустими через порушення права на захист.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, захисника, обвинуваченого, котрі вважали вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до змісту статей 94, 370, КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За змістом статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема формулювання обвинувачення.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 305 КК України, характеризується лише прямим умислом.

Як вбачається з обвинувального акту, висунуте ОСОБА_6 обвинувачення в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 305 КК України, носить неконкретний характер, оскільки в ньому не вказана суб`єктивна сторона контрабанди і містить лише хронологію подій, що є грубим порушенням права на захист, оскільки відповідно до статті 42 КПК України, обвинувачений має право знати у вчинені якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

За змістом статті 373 Кримінального процесуального кодексу України, виправдувальний вирок ухвалюється, зокрема у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції всебічно, об`єктивно, повно провівши судове слідство та оцінивши докази в їх сукупності, виходячи зі змісту положень частини 3 статті 62 Конституції України, про те що сумніви доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обґрунтовано дійшов висновку про відсутність складу злочину, внаслідок недоведеності умисних винних дій ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 305 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку в сукупності, і не оспорюється прокурором в апеляції.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною 1 статті 309 КК України, як незаконне придбання, та зберігання наркотичного засобу канабісу без мети збуту, судом першої інстанції кваліфіковано правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , за злочин, передбачений частиною 1 статті 309 КК України, суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання, в межах санкції частини статті за інкриміноване кримінальне правопорушення.

Суд дійшов обґрунтованого висновку та належним чином мотивував про можливість призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням статті 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, визначених статтею 76 КК України.

Таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 на вирок Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2015 року, залишити без задоволення.

Вирок Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2015 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4