Справа № 514/218/15-к
Провадження № 1-кп/515/422/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

17 березня 2015 року Колегія суддів Татарбунарського районного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника служби у

справах дітей ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15

у закритому підготовчому судовому засіданні за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000618 від 19.11.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.304 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

19 лютого 2015 року до Татарбунарського районного суду надійшов вищевказаний обвинувальний акт по якому ухвалою суду від 19 лютого 2015 року було призначено підготовче судове засідання.

В ході підготовчого судового засідання адвокатом ОСОБА_13 була підтримана подана ним скарга на бездіяльність слідчого СВ Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_16 , мотивована тим, що слідчий не залучив його до участі у даному кримінальному провадженні, не надав матеріали кримінального провадження для ознайомлення та копіювання, не залучив його до проведення слідчих дій, чим порушив право підзахисного ОСОБА_10 на захист та позбавив адвоката можливості ознайомитися з доказами, якими обґрунтовується обвинувачення, а також заявити клопотання та надати докази, які могли б вплинути на обсяг обвинувачення. Аналогічна скарга поштовим відправленням надійшла до суду від адвоката ОСОБА_17 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 .

Крім того, при вирішенні питань, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, адвокатами ОСОБА_13 та ОСОБА_12 були заявлені клопотання про повернення обвинувального акту прокурору прокуратури Тарутинського району Одеської області у зв`язку з його невідповідністю нормам КПК України. Своє клопотання адвокати обґрунтовують тим, що зазначений обвинувальний акт поданий до суду з порушенням норм діючого кримінально-процесуального законодавства.

Адвокат ОСОБА_13 посилається на те, що обвинувальний акт містить не тільки протиріччя складових частин, неповноту та однобічність, але й містить порушення порядку та форми, встановленої для обвинувальних актів та доданих до нього матеріалів. Так, в обвинувальному акті слідчим не вказано яким чином було досягнуто змови між обвинуваченими, вбачаються розбіжності у визначенні часу скоєння кримінального правопорушення обвинуваченими, не міститься взагалі описання способу вчинення злочину, подолання опору потерпілою та яким чином воно здійснювалось, не зазначено в чому проявився безпорадний стан потерпілої та не зазначені мотиви скоєння злочину обвинуваченими. Також адвокат вважає, що під час досудового розслідування було порушено право на захист обвинувачених, оскільки захист всіх обвинувачених, в тому числі й неповнолітнього, здійснювався одним і тим же адвокатом, що є неприпустимим та тягне за собою визнання недопустимими доказів, отриманих під час досудового розслідування. Крім того, звернув увагу суду на те, що під час надання доступу до матеріалів досудового розслідування, законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 була ознайомлена з матеріалами кримінального провадження вже після підписання обвинувального акту прокурором, а саме 13.02.2015 року, в той час як в реєстрі матеріалів досудового розслідування значиться про виконання вказаної дії 11.02.2015 року. Також вважає таким, що не відповідає вимогам законодавства реєстр матеріалів досудового розслідування, який містить відомості, що суперечать обвинувальному акту та не містить дати його складання.

Адвокат ОСОБА_12 , погодившись з доводами, викладеними в клопотанні захисника ОСОБА_13 , також заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, мотивуючи його тим, що в обвинувальному акті з доданими до нього матеріалами відсутні дані на підтвердження повноважень слідчого щодо здійснення досудового розслідування відносно неповнолітніх відповідно до ч.2 ст.484 КПК України; не викладена правова кваліфікація вчиненого правопорушення щодо кожного злочину чи епізоду злочинної діяльності окремо. Також вважає порушенням те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 не визнаний потерпілим за ч.1 ст.304 КК України, обвинувачення за якою пред`явлено ОСОБА_8 .

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених клопотань, вважаючи, що слідчий СВ Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_16 діяв в межах своїх повноважень згідно ст.220 КПК України, тому в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_13 необхідно відмовити. Також зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 частини третьої ст.314 КПК України не встановлено, а тому справу можливо призначити до судового розгляду.

Представник служби у справах дітей та захисник ОСОБА_14 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, а вирішення питання щодо скарги адвоката ОСОБА_13 на бездіяльність слідчого, залишили на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_15 , обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 підтримали скаргу адвоката ОСОБА_13 на

бездіяльність слідчого, клопотання адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_12 про повернення обвинувального акту прокурору за вищенаведених мотивів.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з обвинувальним актом, доданими до нього матеріалами, вважає, що скарга на бездіяльність слідчого СВ Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_16 підлягає залишенню без розгляду, а обвинувальний акт - поверненню прокурору з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, адвокат ОСОБА_13 о 9 годині ранку 12.02.2015 року звернувся до слідчого СВ ОСОБА_16 з клопотанням про залучення його в якості захисника підозрюваного ОСОБА_10 та надання можливості ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, однак останній рішення з цього приводу не прийняв, що дає підстави вважати наявність порушення процедури допуску адвоката до участі у кримінальному провадженні та безпосередньо права підозрюваного ОСОБА_10 на захист.

Доводи прокурора про те, що на момент подання клопотання - 12.02.2015 року, прокурором був затверджений обвинувальний акт та посилання на те, що розгляд зазначеного клопотання, відповідно до ст.220 КПК України, можливий протягом 3-х днів з моменту його подання, судом не приймаються до уваги, оскільки вони спростовуються встановленими в судовому засіданні фактичними даними про те, що у вказаний адвокатом період часу справа знаходилась ще в провадженні слідчого, який згідно реєстру матеріалів, доданого до обвинувального акту (№453), надавав доступ до матеріалів досудового розслідування потерпілій та її законному представнику з 10.10год. до 12-42 год. До того ж, доступ адвоката до участі у кримінальному провадженні не є клопотанням в розумінні ст.220 КПК України, так як захисник має бути залученим до участі у кримінальному провадженні у будь-який момент відповідно до ст.48 КПК України.

При цьому, суд враховує вимоги ч.2 ст.3 Конституції України, відповідно до яких головним обов`язком держави проголошено утвердження та забезпечення прав і свобод людини, а отже, правоохоронні органи та суд при встановленні істини під час розслідування і розгляду кримінальної справи зобов`язані дотримуватись гарантій прав і свобод людини і громадянина, закріплених в основному Законі України, інших законах, прийнятих на виконання приписів Конституції України. Згідно ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на захист від обвинувачення та на правову допомогу.

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини за результатом розгляду справи „Леонід Лазаренко проти України" (остаточне рішення від 28.01.2011 року, заява № 22313/04) зазначено: суд завжди вважав доступ до захисника на ранніх стадіях провадження процесуальною гарантією права не свідчити проти себе та основоположною гарантією від поганого поводження зазначаючи про особливу вразливість обвинуваченого на ранніх стадіях провадження, коли він стикається зі стресом самої ситуації і все складнішими нормами кримінального і кримінально-процесуального законодавства. Будь-які винятки щодо реалізації цього права повинні бути чітко обумовлені, а їх застосування суворо обмежене в часі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що скарга адвоката ОСОБА_13 є обґрунтованою, бездіяльність слідчого СВ Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_16 в частині не залучення вказаного адвоката до участі у справі, дійсно, є незаконною. Однак, зважаючи на те, що завданням кримінального провадження є забезпечення належної правової процедури його розслідування, відповідно змісту ст.2 КПК України, враховуючи те, що на час розгляду зазначеної скарги адвокат ОСОБА_13 був допущений до участі у справі, ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, тобто фактично усунуто вказані порушення, які були допущені під час досудового розслідування, тому скарга має бути залишена без розгляду.

Аналогічна скарга адвоката ОСОБА_17 , який не з`явився в судове засідання та не підтримав її, повинна бути залишена без розгляду в порядку ч.3 ст.306 КПК України.

При вирішенні клопотань адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 про повернення обвинувального акту з додатками до нього прокурору, суд керується п.3 ч.3 ст.314 КПК України, згідно якого у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Всупереч вказаним вимогам закону, судом встановлено, що в обвинувальному акті слідчим не вказано яким чином було досягнуто змови між обвинуваченими, вбачаються розбіжності у визначенні часу скоєння кримінального правопорушення обвинуваченими, не міститься взагалі описання способу вчинення злочину (зазначається лише, що обвинувачені, "використовуючи перевагу у фізичній силі", не вказуючи яку саме перевагу та яким чином, "почергово здійснили з ОСОБА_18 насильницькі статеві гетеросексуальні зносини та задовольнили статеву пристрасть неприродним способом всупереч її волі", не визначивши роль кожного під час скоєння вказаних дій), не конкретизовано спосіб подолання опору потерпілої та яким чином він здійснювався, не зазначено в чому проявлявся безпорадний стан потерпілої та не наведено жодних посилань на джерело встановлення цього стану. До того ж, не зазначені мотиви скоєння злочинів кожним з обвинувачених.

Вищевказані недоліки виключають можливість призначення зазначеного обвинувального акту до судового розгляду, оскільки він не відповідає вимогам КПКУкраїни.

При цьому, судом враховується, що законодавець при складанні КПК України розраховував на те, що викладені слідчим в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення будуть абсолютно правильними і при доведенні прокурором в суді вини обвинуваченого ці обставини в незмінному вигляді будуть відображені в обвинувальному вироку без використання можливостей, які надає прокурору ст.338 КПК України, оскільки лише за таких умов буде досягатись мета справедливого правосуддя в розумні строки без коригування обвинувачення прокурором в суді.

Судом також встановлено, що під час досудового розслідування було порушено право на захист обвинувачених, оскільки захист на досудовому слідстві всіх підозрюваних, в тому числі й неповнолітнього, здійснювався одним і тим же адвокатом ОСОБА_12 , що є неприпустимим. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що під час надання доступу до матеріалів досудового розслідування, законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 була ознайомлена з матеріалами кримінального провадження вже після підписання обвинувального акту прокурором, а саме 13.02.2015 року, в той час як в реєстрі матеріалів досудового розслідування значиться про виконання вказаної дії 11.02.2015 року. При цьому, всім обвинуваченим, в тому числі і неповнолітньому ОСОБА_7 , слідчим надавався доступ до матеріалів кримінального провадження в приміщенні СІЗО 22 м. Ізмаїл одночасно, в присутності лише одного захисника ОСОБА_12 . Проте, в реєстрі, доданому до обвинувальному акту, зазначено різний час виконання цієї слідчої дії (№№455,458,461,464), а підозрюваному ОСОБА_7 - у присутності його законного представника, що не відповідає дійсності, оскільки їй відкриття матеріалів було здійснено в Тарутинському РВ, за відсутності неповнолітнього ОСОБА_7 . Вказані обставини є грубим порушенням права на захист, як неповнолітнього обвинуваченого, так і дорослих співучасників злочину.

До того ж, судом встановлено, що в обвинувальному акті та доданих до нього матеріалах, відсутні відомості на підтвердження повноважень слідчого ОСОБА_16 щодо здійснення ним досудового розслідування відносно неповнолітніх відповідно до ч.2 ст.484 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що повернення перевіреного судом обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам ст.2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

А тому, зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору з зобов`язанням його усунути виявлені недоліки протягом розумного строку.

Водночас, при розгляді клопотань про повернення обвинувального акту, колегія суддів вважає за необхідне, разом з тим, вирішити питання доцільності продовження тримання під вартою відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , термін тримання під вартою якого спливає 22.03.2015 року, оскільки органи досудового розслідування, на даному етапі, об`єктивно позбавлені можливості вирішувати це питання. Тому, керуючись положеннями ч.6 ст.9, п.5 ч.1 ст.7, ч.3 ст.315, ч.3 ст.331 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, терміном на 24 доби до 11.04.2015 року.

Керуючись ст.ст.3,9 Конституції України, ст.ст.2,7,9,48,291,303, 306,314-316,331,484 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Скарги адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_17 на бездіяльність слідчого СВ Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_16 - залишити без розгляду.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ч.1 ст.304 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України - повернути прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду недоліків.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 24 доби до 11.04.2015 року з утриманням його в СІЗО №22 м.Ізмаїл Одеської області.

Ухвала суду щодо повернення обвинувального акту може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуюча суддя Семенюк

Суддя Чебан

Суддя Сивоконь