Справа № 1-56
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заліщицький районний суд Тернопільської області 11 грудня 2007 року

в складі: головуючого суду
Дудяка С.В.

при секретарі
Богдану В.М.

з участю: підсудного ОСОБА_1.

та потерпілого ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики
справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця АДРЕСА_1, жителя
АДРЕСА_2, із базовою вищою освітою, українця, громадянина України, одруженого,
працюючого священником УАПЦ с.Голігради Заліщицького району, раніше не
судженого, в скоєнні злочину передбаченого
ст.125 ч.2 КК України

встановив:

Підсудний ОСОБА_1. 25.03.2007
року біля 8 год. 30 хв., перебуваючи біля огорожі церкви с.Голігради
Заліщицького району, за допомогою сокири зірвав навісні замки на фіртці та
воротах церкви. Після того, одним із замків кинув в сторону потерпілого
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., яким влучив в ліву частину голови потерпілого
ОСОБА_2., заподіявши йому тілесні
ушкодження у вигляді рани лівої вушної раковини та скроневої ділянки голови
зліва, які відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров'я.

Не дивлячись на те, що підсудний ОСОБА_1. своєї вини у
заподіянні легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я
потерпіломуОСОБА_2. 25.03.2007 року не визнав, його вина знайшла своє повне
ствердження в судовому засіданні, як показами самого підсудного, який не визнав
своєї вини, показами потерпілого, показами свідків, висновком судово-медичної
експертизи.

Так, допитаний в судовому засіданні підсудний
ОСОБА_1. пояснив, що 25.03.2007 року він
приїхав в с.Голігради Заліщицького району відправляти службу в церкві. Так, як
ворота були зачинені на навісні замки, він не зміг потрапити в церкву. ОСОБА_2
відібрав від нього дипломат, зловив його за шкіряне пальто, яке розірвав. Люди
розбили замки і він зайшов до церкви. Замків він не розбивав і в сторону
ОСОБА_2. не кидав.

Стверджується вина підсудного
показами потерпілого ОСОБА_2., який пояснив, що 24.03.2007 року вони почепили
на вхідні ворота церкви замки, щоб 25.03.2007 року перед богослужінням
поговорити з людьми. Після 8 години приїхав ОСОБА_1., сокирою розбив замки і
кинув замком в сторону, де стояв він, ОСОБА_3. і ОСОБА_4., яким влучив йому в
ліву частину голови, пошкодивши йому вухо та голову. З отриманою травмою він
лежав в лікарні. Потерпілий також пояснив, що від цивільного позову він
відмовляється і просить обрати
підсудному міру покарання відповідно до закону.

Винність
підсудного стверджується показами свідка ОСОБА_3., який пояснив, що 25.03.2007
року біля 8 години він разом із ОСОБА_2. та ОСОБА_4. стояли біля будинку
культури. Приїхав священник і відразу пішов до фіртки. Потім пішов до ОСОБА_5.,
приніс сокиру, якою відбив замок від брами. Замком кинув в нашу сторону, замок
попав в ОСОБА_2., в нього з голови потекла кров і він упав, після цього
зчинився великий шум і крик. Йому вдалося забрати від священника сокиру, яку
він заніс до ОСОБА_6

Стверджується вина підсудного
показами свідка ОСОБА_4., який пояснив, що в цей день він стояв біля церкви,
фіртка була закрита, приїхав священник і сокирою розбив замки.

Вина підсудного стверджується
показами свідка ОСОБА_6, який пояснив, що чув, як зчинився шум біля церкви,
бачив, як ОСОБА_2 йшов з розбитою головою, а ОСОБА_3. ніс сокиру, яку заніс в
його господарство. Вони говорили, що ОСОБА_2. колодкою вдарив священник.

Винність підсудного
стверджується показами свідкаОСОБА_7, який пояснив, що коли йшов до церкви
бачив, як ОСОБА_2 йшов з розбитою головою, жінки говорили, що його побив
священник.

Стверджується вина підсудного
показами свідків ОСОБА_9та ОСОБА_8., які пояснили, що проводили перевірку
звернення ОСОБА_2. про те, що ОСОБА_1. заподіяв йому
тілесні ушкодження. Зі слів деяких свідків тілесні ушкодженняОСОБА_2. заподіяв
ОСОБА_1.

Вина підсудного також
стверджується висновком судово-медичної експертизи № 327 від 16.11.2007 року,
згідно якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани лівої
вушної раковини та скроневої ділянки голови зліва, які відносяться до категорії
легких з короткочасним розладом здоров'я, можуть відповідати строку 25.03.2007
року і могли бути заподіяні ударом навісного замка.

Оцінюючи покази підсудного ОСОБА_1.,
свідків ОСОБА_10., ОСОБА_11., суд не приймає їх до уваги, так як вони є
суперечливими, не мають логічної послідовності і спростовуються вищенаведеними
доказами.

А, тому, виходячи із встановленого в
судовому засіданні суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1. слід кваліфікувати за
ст.125 ч.2 КК України так, як він
заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний
розлад здоров'я потерпіломуОСОБА_2. і все це знайшло своє ствердження в
судовому засіданні.

Призначаючи міру
покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
а саме: те, що скоєний злочин є невеликої тяжкості, особу підсудного, а саме: те, що він вперше
притягується до кримінальної відповідальності, те, що він за місцем постійного
проживання характеризується з позитивної сторони. Обставин, які обтяжують
покарання підсудному, суд не вбачає. Обставини, які пом'якшують покарання, суд
враховує вищенаведені обставини, а тому вважає, що міру покарання підсудному
слід призначити за ст.125 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України та
Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року більш м'яку, ніж
передбачає санкція статті, а саме у
вигляді штрафу в дохід держави.

Керуючись ст.ст.
323,324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину
передбаченого ст.125 ч.2 КК України та
призначити йому покарання за даною статтею із застосуванням ст.69 КК України у вигляді однієї тисячі гривень штрафу в
дохід держави.

На вирок може бути подано апеляцію
протягом 15 діб в апеляційний суд Тернопільської області через Заліщицький
районний суд.

Головуючий: підпис

Копія вірна:

Голова Заліщицького

районного
суду:
С.В.Дудяк