Справа №589/5271/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/222/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми в порядку апеляційного розгляду матеріали кримінального провадження № 0000862 від 19 травня 2014 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2015 року, щодо

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми в порядку апеляційного розгляду матеріали кримінального провадження № 0000862 від 19 травня 2014 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2015 року, щодо

виправданого за ст. 286 ч.2 КК України, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 , в яких ставиться питання про скасування вироку та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Даним вироком ОСОБА_9 виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні, не погоджується із вироком суду першої інстанції, оскільки вважає його незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурор не погоджується з тим, що при ухваленні вироку суд своє рішення щодо виправдання мотивував тим, що стороною обвинувачення не надано належних і допустимих доказів на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_9 . Зокрема зазначає, що на момент проведення слідчого експерименту обґрунтованих підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України у слідчого та прокурора не було, тому було вирішено питання про проведення з останнім слідчого експерименту, в якого на той момент був статус свідка. На підставі отриманих даних було назначено судову автотехнічну експертизу. З її висновків вбачається, що ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та мав технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом. Після отримання висновків експертизи, ОСОБА_9 було повідомлено про підозру. В своєї апеляційної скарзі прокурор також зазначає, що суд порушив норми Кримінального процесуального кодексу тим, що в судовому засіданні не визнав протокол слідчого експерименту та висновок авто технічної експертизи недопустимими, тим самим не надав можливості учасникам кримінального провадження заявити клопотання про проведення експертизи в суді, що на думку прокурора є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вказує на те, що суд не надав жодної оцінки висновку експерта № 104 від 20.06.2014 року в якому зазначено, що всі пошкодження могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, і що настання смерті потерпілого ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями. Також вказує на те, що суд не в повному обсязі взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , а лише звернув увагу на ті свідчення, які на його думку, виправдовують ОСОБА_9 і не вмотивував це у вироку. Тому прокурор просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки висновку експерта в якому зазначено, що всі ушкодження, завдані потерпілому ОСОБА_10 , могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, і його смерть знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями. Потерпілий у своїй скарзі не погоджується із висновком суду щодо відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_9 , вказує, що суд не в повному обсязі взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 . Отже, на думку потерпілого ці обставини є істотним порушенням кримінального процесуального кодексу, а тому просить суд скасувати вирок та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановив суд, 18 травня 2014 року близько 22 години 30 хв., ОСОБА_9 керуючи автомобілем «Great Wall-Voleex C30», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Робочій в м. Шостка Сумської області з боку вул. Онупрієнка, та при виконанні повороту ліворуч в бік заїзду у двір будинку № 10 по вул. Робочій, в порушення п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р., проявивши неуважність, не в повній мірі оцінивши дорожню обстановку, яка склалася, і при зміні напрямку руху: повороту ліворуч, не переконавшись, що це дії будуть безпечним і не створять небезпеки для руху, виїхав на зустрічну смугу, не надавши дорогу мотоциклу «Suzuki-Bandit 400», р.н. НОМЕР_2 , що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, та допустив зіткнення з мотоциклом «Suzuki-Bandit 400», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозгової травми з переломом кісток черепа та забоєм головного мозку, крововиливом під оболонки мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 104 від 20.06.2014 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя та від яких ОСОБА_10 помер у Шосткинській центральній районній лікарні. Згідно обвинувачення порушення ОСОБА_9 пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з вчиненою дорожньо-транспортною пригодою та завданню водію ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і прохав скасувати виправдувальний вирок суду, виправданого ОСОБА_9 , якій вважає вирок суду законним і обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про недоведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, встановлена у передбаченому законом порядку на підставі досліджених в судовому засіданні належних та допустимих доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження по факту скоєння дорожньо транспортної пригоди, мотивовано поклавши в основу вироку належні та допустимі докази, зокрема, надані під час судового розгляду:

- допит потерпілого ОСОБА_7 - рідного брата загиблого ОСОБА_10 , якій в судовому засіданні показав, що в той день ввечері він був в с. Вороніж, коли йому близько 23-00 години зателефонував товариш та повідомив, що його брат потрапив у ДТП. Коли він приїхав в м. Шостка на вул. Робочу, брата вже забрали в лікарню, на місці пригоди ні автомобіля, ні мотоцикла не було, лише на дорозі лежали уламки скла та пластику. Посвідчення водія брат отримав років 3 тому, але загалом його водійський стаж складає років 6-7. Брат був акуратним водієм, але, на його думку, на такому мотоциклі, який брат взяв проїхатись, кожний би захотів «розігнатись..», вважає, що в у ДТП є вина як обвинуваченого, так і його брата.

- допит свідка ОСОБА_11 , якій в судовому засіданні показав, що в той день ввечері, десь в проміжку з 22 до 23 години, вже було темно, він стояв біля магазину «АТБ» по вул. Робочій, розмовляв з товаришем, почув по звуку, що зі сторони вокзалу їде мотоцикл, а потім повз них на мотоциклі з включеною фарою проїхав на невеликій швидкості його знайомий ОСОБА_10 , який привітався, махнувши йому рукою. Після цього, судячи по звуку, мотоцикл почав набирати швидкість; він повернув голову за напрямком руху мотоцикла та побачив автомобіль, який в`їжджав у двір будинку за нічним клубом «Жокей». Машина в поворот входила не дуже швидко та її не досить добре було видно, оскільки остання гарна лампа освітлення розташована біля клубу «Жокей». На автомобілі горіло ближнє світло фар. Інших транспортних засобів на дорозі не було. Потім в районі нічного клубу «Жокей» почувся писк резини та гальм, за яким відразу ж слідував звук удару. Мотоцикл врізався в задню частину автомобіля, який від удару розвернуло. Він побіг до місця зіткнення та побачив водія автомобіля, який повідомив, що вже викликав швидку; ОСОБА_10 лежав на дорозі, біля голови на асфальті була кров.

- допит свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні показала, що в той вечір вона стояла на зупинці напроти магазину «АТБ», спочатку почула звук мотоцикла, а потім мотоцикл промчав повз неї на «неймовірній» швидкості, рухаючись в напрямку магазину «Імперія» по своїй полосі. Повернувши голову за рухом мотоцикла, вона побачила бік автомобіля, який повертав з дороги у двір будинку. Автомобіль було ледь видно, оскільки в тій частині вулиці погане освітлення. Мотоцикл врізався в автомобіль, водій мотоцикла впав на дорогу.

- допит свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні показала, що того вечора вона чекала додому сина, який затримувався, та вирішила вийти надвір. Вона сиділа на лавочці біля під`їзду їх будинку та побачила, що в двір повертає автомобіль, на якому і фари, і покажчики повороту були включені; автомобіль майже заїхав у в`їзд до двору, коли вона почула «рев» мотоцикла, а потім звук удару. Від удару автомобіль розвернуло.

- допит свідка ОСОБА_14 , якій в судовому засіданні показав, що влітку ввечері, близько 22-00 години, вже було темно, ОСОБА_9 підвозив його додому, він сидів на передньому пасажирському сидінні. Вони їхали по вул. Робочій зі сторони магазину «Імперія», автомобіль рухався на невеликій швидкості, на думку свідка, не більше 30 км/г, з включеним світлом фар, всі вікна в автомобілі були зачинені, музику водій не включав. Він спілкувався з водієм, який скаржився, що дещо втомився, та й вигляд у нього був втомлений. Звуків з вулиці в салоні не було чутно. Повз них проїхав автомобіль, інших транспортних засобів на дорозі не було. Перед виконанням повороту ОСОБА_9 загальмував та включив покажчик повороту. Коли автомобіль почав повертати у двір та наполовину з`їхав з дороги, він почув свист шин при гальмуванні, повернув голову, побачив світло фари, зрозумів, що це мотоцикл, хоча ні сам мотоцикл, ні водія він не побачив, відвернувся та відразу ж відчув удар, від якого автомобіль розвернуло. Перед тим, як почув свист шин при гальмуванні, жодних інших звуків він не чув. Удар прийшовся в заднє праве крило автомобіля. Вони з водієм вискочили з машини, підбігли до водія мотоцикла, який лежав на дорозі, та відразу ж викликали «швидку допомогу». На водієві мотоцикла шолому не було.

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18 травня 2014 року, зі схемами та фототаблицями до нього, згідно якого оглядалось місце ДТП по вул. Робочій м. Шостка у районі будинку № 10 та встановлено, що на час огляду, о 23 год. 58 хв., була суха погода, чистий та сухий стан дорожнього покриття, з боку перехрестя вул. Робочої та вул. Привокзальної встановлений дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості до 40 км/год», зафіксовано розташування транспортних засобів на ділянці дороги після ДТП, пошкодження транспортних засобів, виявлені сліди, зокрема слід бокового ковзання заднього правого колеса автомобіля, а також: на проїзній частині виявлений слід гальмування колес мотоциклу, який починається на відстані 2,8 м від орієнтиру (з/б опори ЛЕП без номеру, розташованої на правому узбіччі) та 3,1 м від правого краю проїзної частини, закінчується на відстані 3,0 м від правого краю проїзної частини, довжина сліду 20,9 м. (а.п. 49-52, 54-58)

- протокол огляду трупа ОСОБА_10 , від 19.05.2014 року, яким зафіксовано візуально виявлені пошкодження на тілі загиблого (а.п. 59)

- протокол огляду та додатковий протокол огляду мотоциклу «Suzuki-Bandit 400», р.н. НОМЕР_2 , від 05.06.2014 року та фототаблиці до них, якими встановлено наступні механічні пошкодження: розгерметизація переднього колеса, руйнація диску переднього колеса, деформація вилки переднього колеса спереду назад та справа наліво, відсутність щитка переднього колеса, руйнація щитка приборів, пошкодження корпусу фари та руйнація розсіювача, зняття баку з кріплення в передній частині мотоцикла, деформація верху правої частини радіатору спереду назад та справа на ліво, деформація правого відбійника спереду назад, деформація рами в передній частині, руйнація дзеркала заднього виду. Встановлено, що заднє гальмо перебуває в робочому стані, можливість перевірити переднє гальмо відсутня в зв`язку з його руйнацією, (а.п. 72-76);

- протокол огляду автомобіля «Great Wall-Voleex C30» р.н. НОМЕР_1 , від 05.06.2014 року та фототаблиці до нього, яким встановлено, що стан рульового управління, гальмівної системи, освітлювальних приладів, крім заднього правого ліхтаря, автомобіля перебувають в робочому стані та зафіксовано виявлені на автомобілі механічні пошкодження у вигляді розгерметизації правого заднього колеса внаслідок розриву, деформації заднього правого крила по всій площині з направленням та розширенням деформації справа наліво, відсутність покажчика заднього правого повороту зі слідами руйнації, від`єднання правої частини заднього бамперу від місця кріплення та наявність розривів полімерного матеріалу в передній та лівій частині бампера. Шляхом співставлення механічних пошкоджень на автомобілі та мотоциклі встановлено, що на момент первинного контакту взаємодіяло переднє колесо мотоцикла з заднім правим колесом автомобіля, кут взаємодії транспортних засобів складав біля 145 градусів розвернутий вліво відносно поздовжньої вісі автомобіля, (а.п. 66-71);

- висновок судово-медичної експертизи № 104 від 20.06.2014 року, згідно якого при дослідженні трупа ОСОБА_10 , 22 років, було, зокрема, встановлено поєднану тупу травму тіла; закриту черепно-мозкову травму: крововиливи і садна в м"яких тканинах голови, перелом лівої тім`яної кістки з переходом на ліву скроню, забій головного мозку, крововиливи під м`яку мозкову оболонку; садна, подряпини, синці. Дані пошкодження на тілі ОСОБА_10 утворилися від місцевих ударних впливів твердих тупих предметів, що супроводжувалось загальним струсом тіла зі зміщенням та натягуванням внутрішніх органів, які виникли одночасно в короткий проміжок часу. Характер пошкоджень, локалізація по областях, наявність ознак струсу внутрішніх органів дають підстави вважати, що всі пошкодження могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_10 з переломом кісток черепа і забоєм головного мозку, крововиливами під оболонки мозку за ознаками небезпеки для життя кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження. Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа і забоєм головного мозку та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями (а.п. 80-83).

- висновок щодо результатів медичного огляду 19 травня 2014 року об 01 год. 20 хв. у ОСОБА_9 ознак сп`яніння не виявлено (а.п. 60). В крові ОСОБА_10 , забір якої було здійснено 18 травня 2014 року об 23 год. 10 хв., за результатами дослідження виявлено 0,5 проміле алкоголю (а.п. 84).

Крім вищезазначених доказів, стороною обвинувачення був наданий як доказ протокол слідчого експерименту від 05 червня 2014 року та висновок судової автотехнічної експертизи № 103 від 25.07.2014 року.

Суд першої інстанції вирішуючи питання відповідно до вимог ст. 86 КПК України щодо допустимості вищезазначених доказів прийшов до висновку, що вони не допустимі, оскільки з протоколу слідчого експерименту від 05 червня 2014 року вбачається, що протокол та схема до нього, в порушення вимог ч. 6 ст. 240, ч. 5 ст. 104 КПК України не підписані експертом автотехніком, який приймав участь у слідчому експерименті. Також з даного протоколу вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 в проведенні слідчого експерименту приймав участь та надавав покази, зафіксовані у протоколі, як свідок (а.п. 53, 79).

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 103 від 25.07.2014 року, в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Great Wall-Voleex C30» р.н. НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху. Згідно висновку обвинувачений мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, оскільки дорожня ситуація не ставила водія автомобіля «Great Wall-Voleex C30» в безвихідне положення та за наданих вихідних даних в діях водія ОСОБА_9 «Great Wall-Voleex C30» вбачається невідповідність вимогам пунктів п. 10.1, п. 10.4 Правил дорожнього руху (а саме: виконуючи поворот наліво не переконався в безпеці маневру, не маючи причин технічного характеру не надав дорогу мотоциклісту, який рухався в зустрічному напрямку та відповідно мав перевагу в русі при перетинанні траєкторій руху), які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Але, в частині висновків щодо дій водія ОСОБА_9 , як вихідні дані були використані покази ОСОБА_9 , надані ним в якості свідка під час слідчого експерименту. (а. п.90-93).

Відповідно до вимог ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання показань від свідка, якій надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання доказів, а саме: протоколу слідчого експерименту від 05 червня 2014 року та висновку судової автотехнічної експертизи № 103 від 25.07.2014 року недопустимими і отриманими в наслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Тому, доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілого про те, що на момент проведення слідчого експерименту обгрунтованих підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у слідчого та прокурора не було, на думку колегії суддів є безпідставними. Як слідчий так і прокурор не були позбавлені можливості отримати належні докази в ході досудового розслідування кримінального провадження, саме і такі як слідчий експеримент та необхідні експертизи і після повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, адже орган досудового слідства також повинен виконувати вимоги закону щодо належності та допустимості при визнанні відомостей доказами.

Колегія суддів вважає необгрунтованими і доводи апеляційної скарги прокурора щодо порушення судом першої інстанції ч. 2 ст. 89 КПК України, чим на думку апелянта істотно порушив вимоги кримінально процесуального закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, саме в нарадчій кімнаті суд першої інстанції оцінив протокол слідчого експерименту від 05 червня 2014 року та висновок судової автотехнічної експертизи № 103 від 25.07.2014 року як недопустимий доказ, оскільки в судовому засіданні сторони кримінального провадження клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Вирішення питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, на думку колегії суддів, не може розцінюватися як ненадання можливості учасникам кримінального провадження заявляти клопотання, саме і щодо проведення експертизи в суді, оскільки сторони кримінального провадження мають рівність перед законом і судом, крім того, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, але сторона обвинувачення в судовому засіданні належним чином своїми правами не скористувалася.

Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції діяв в межах статей 10 та 22 КПК України, і істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допустив.

Доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілого про те, що суд не надав жодної оцінки висновку експерта № 104 від 20.06.2014 року щодо характеру пошкоджень, локалізації по областях виявлених у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які отримані в результаті дорожньо транспортної пригоди, на думку колегії суддів є необгрунтованими.

Як вбачається із вироку суду, даний доказ був оцінений судом першої інстанції, але з даного доказу не можливо зробити категоричний висновок про те, діями якої винної особи заподіяні тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого, до того ж якої саме помилки допустився суд при оцінці вищезазначеного доказу в апеляції не зазначено.

На думку колегії суддів є абсолютно безгрунтовними і доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілого в частині того, що суд «частково спробував спростувати докази обвинувачення», оскільки частково взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , крім того зазначивши, що його показання протирічать показам свідка ОСОБА_12 .

У вироку суду викладені як показання свідка ОСОБА_11 так і показання свідка ОСОБА_12 . Але, суд першої інстанції у вироку вказав, що показаннями свідка ОСОБА_12 спростовуються показання свідка ОСОБА_11 про те, що потерпілий ОСОБА_10 їхав на невеликій швидкості.

На думку колегії суддів такі висновку суду першої інстанції не свідчать про спробу спростувати докази обвинувачення, оскільки показання вищезазначених свідків щодо швидкості руху потерпілого ОСОБА_10 оцінювалися судом з точки зору візуального спостереження даних осіб за швидкістю руху. Але, як вбачається із матеріалів провадження, свідок ОСОБА_11 показав, що коли він знаходився біля магазину « АТБ» то повз нього на невеликій швидкості проїхав потерпілий ОСОБА_10 на мотоциклу і привітався з ним підняттям руки. Після цього він почув, як мотоцикл почав набирати швидкість, і по показанням свідка ОСОБА_12 проїхав мимо неї, коли вона знаходилась на зупинці навпроти магазину «АТБ» на « неймовірній швидкості».

Доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що суд не спростував досліджені в судовому засіданні і інші докази, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_9 як: протокол огляду місця дорожньо транспортної пригоди, протокол огляду трупа, протокол огляду мотоцикла та автомобіля, висновок судово - медичної експертизи, висновок щодо результатів огляду обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 , висновок металознавчої експертизи, та те, що вони свідчать про те, що водій ОСОБА_9 грубо порушив п.10.1 Правил дорожнього руху, на думку колегії суддів є безгрунтовними.

Суд першої інстанції виправдав обвинуваченого ОСОБА_9 за недоведеністю його вини у скоєнні злочину, тобто прийшов до висновку про те, що за відсутності двох доказів визнаних недопустимими, дійти до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 на підставі інших доказів, які надала сторона обвинувачення неможливо і колегія суддів з цим погоджується.

У суду першої інстанції не було підстав спростовувати інші докази надані стороною обвинувачення, оскільки суд першої інстанції не виправдовував обвинуваченого ОСОБА_9 за відсутністю складу злочину. Навпаки, суд першої інстанції вищезазначені докази визнав допустимими і дослідив в судовому засіданні.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня технічна фіксація судового засідання, під час якого допитувався свідок ОСОБА_14 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і що це є підставою для скасування судового рішення, то вони є безпідставними.

Відповідно до носія технічного запису, диску, допит свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні прослуховується, запис чіткий.

Тому, суд першої інстанції, оцінивши всі належні і допустимі докази в даному кримінальному провадженні в їх сукупності, за наявності двох доказів визнаних недопустимими: протоколу слідчого експерименту від 05 червня 2014 року та висновку судової автотехнічної експертизи № 103 від 25.07.2014 року прийшов до правильного висновку, що тими доказами, які можливо покласти в основу вироку, вина обвинуваченого ОСОБА_9 недоведена і колегія суддів з таким висновком погоджується.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 410, 411,412 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2015 року, щодо ОСОБА_9 , виправданого за ст. 286 ч.2 КК України, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4