Провадження № 1-кп/734/12/15 Справа № 734/1653/14
В И Р О К

іменем України

13 лютого 2015 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козелець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000838 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Остер Козелецького району Чернігівської області, українця, громадянина України, пенсіонера, який має середню освіту, вдівця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2013 року близько 14 години, поблизу господарства належного ОСОБА_7 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на грунті давніх неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, дерев`яною палицею, яку знайшов на місці сварки, наніс ОСОБА_7 удари в область голови, який захищаючись від удару палицею, закрив голову правою рукою.

Внаслідок нанесення ударів дерев`яною палицею, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 114 від 07.05.2014 року, ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна зовнішньої поверхні правого передпліччя, забою м`яких тканин передпліччя з поширеню підшкірною гематомою, що в своєму перебігу безпосередньо ускладнились нагноєнням, і в комплексі кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я більше ніж як 21 день, та тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми садна тім`яної ділянки голови, струсу головного мозку, що в комплексі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В ході судового слідства в судовому засіданні 26.12.2014 року прокурором було змінено обвинувальний акт в частині дати закінчення проведення комісійної судово-медичної експертизи, так вірною датою висновку судово-медичної експертної комісії № 114 необхідно вважати 14.05.2014, а не 07.05.2014 року, як вказано в обвинувальному акті.

Допитаний в судовому засіданні, в якості обвинуваченого ОСОБА_6 свою вину в скоєному злочині не визнав та пояснив що тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 не наносив. Цивільний позов не визнав.

Однак, не дивлячись на фактичне невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю стверджується показами потерпілого, свідків та іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування, та дослідженими і перевіреними в ході судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_7 будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду, що дійсно 16.09.2013 року близько 14 години він перебував в своєму господарстві за адресою: АДРЕСА_2 . До нього прийшов ОСОБА_6 та став виражатися нецензурною лайкою. Потім ОСОБА_6 пішов до свого подвір`я та швидко повернувся з палицею в руках та наніс ОСОБА_7 удари в область голови, який захищаючись від удару палицею, закрив голову правою рукою від чого палиця зломалася. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Свідок ОСОБА_8 повністю підтвердила покази потерпілого, та пояснила суду, що 16.09.2013 року вона перебувала в господарстві, яке належить ОСОБА_7 . Біля воріт стояв ОСОБА_6 та виражався нецензурною лайкою. Потім він схопив палицю, підійшов до ОСОБА_7 та став наносити удар в область голови, але ОСОБА_7 закрився рукою та палиця зломалася.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він 16.09.2013 року знаходився в господарстві ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . Він чув як ОСОБА_6 кричав на подвір`ї та виражався нецензурною лайкою на ОСОБА_7 . В ході сварки ОСОБА_6 взяв палицю та почав наносити удар ОСОБА_7 в область голови, але ОСОБА_7 закрився рукою, в результаті чого палиця зломалася.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що 16.09.2013 року біля господарства за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_6 кричав та виражався нецензурною лайкою. Схопивши палицю ОСОБА_6 почав наносити удари ОСОБА_7 в область голови, захищаючись від ударів ОСОБА_7 підставив руку, в результаті чого палиця зломалася. Більше по даному факту нічого пояснити не може.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 114 від 14.05.2014 року, згідно з якого у громадянина ОСОБА_7 , 1966 року народження, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна зовнішньої поверхні правого передпліччя, забою м`яких тканин передпліччя з поширеною підшкірною гематомою, що в своєму перебігу безпосередньо ускладнилась нагноєнням, згідно п.п 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., в комплексі кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я більше ніж як 21 день (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми садна тім`яної ділянки голови, струсу головного мозку, згідно п.п 2.3.1, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. в комплексі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Оцінивши в сукупності надані по кримінальному провадженню докази, досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку про повне підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні зазначених судом діянь, і суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України - як умисне спричинення середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, або значну стійку втрату працездатності менше як на одну третину.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує особу винного, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд в діях останнього не вбачає.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд в діях останнього не вбачає.

З урахуванням зазначених обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ст. 85 КК України на підставі Закону України про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання;

Частини 1 та 2 ст. 86 КК України передбачають, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб; законом про амністію особи, які вчинили злочин, можуть бути повністю або частково звільнені від кримінальної відповідальності чи від покарання.

На підставі ч.1 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання певної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили;

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Пунктом «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: осіб, які на день набрання чинності цим Законом є потерпілими від наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Обставини, передбачені ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_6 , судом не встановлені.

Обвинувачений та його захисник заявили клопотання про застосування п. «е» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, оскільки ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, на день набрання чинності цим Законом є особою постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС посвідчення серії НОМЕР_3 дата видачі 05.10.1993 року 4 категорії (а.с. 130).

Суд, розглянувши дане клопотання, заслухавши думку прокурора, представника потерпілого, вважає за необхідне звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання згідно п. «е» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Вирішуючи питання щодо задоволення цивільного позову потерпілого суд керується ст.1166, 1167, 1195 ЦК України і вважає, що він підлягає частковому задоволенню з оглядом на наступні обставини.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений потерпілим ОСОБА_7 на суму 1079 грн. 53 коп. матеріальної шкоди, 40 000 грн. моральної шкоди, 12000 грн. процесуальних витрат на правову допомогу, 649,86 грн. витрат пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування та судового слідства підлягає частковому задоволенню, а саме стягнути із ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1079 грн. 53 коп., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 12000 грн., та витрати пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування та судового слідства в сумі 649,86 грн. на користь ОСОБА_7 в обґрунтування суми матеріальної шкоди потерпілим надані копії чеків (т. 2 а.с. 8-10).

Також потерпілий прохає стягнути на його користь з обвинуваченого 12000 витрат на правову допомогу. Суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо задоволення витрат на правову допомогу, суд керується ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" яка вказує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

В матеріалах справи є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 286 ОСОБА_5 та договір від 11.06.2014 року , що підтверджує участь даного захисника під час досудового слідства по даному кримінальному провадженню. В матеріалах кримінального провадження, як доказ про понесені витрати, потерпілий надав квитанцію № 33 адвоката ОСОБА_5 від 11.06.2014 року про захист на стадії досудового слідства на суму 4000 грн. та квитанцію № 23 від 30.09.2013року на суму 8000 грн. (т.1 а.с.38, т.2 а.с.22).

До матеріалів справи долучений договір про представництва інтересів клієнта укладений між потерпілим ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_5 від 30 вересня 2013 року .

Вирішуючи питання щодо задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд керується ст. 23, 1167 ЦК України і вважає, що вимога правомірна, потерпілий ОСОБА_7 отримав легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середньої тяжкості через неправомірні дії ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні та проходив додаткове медичне обстеження. Моральні страждання обґрунтовані цивільним позовом. Суд вважає вимогу обґрунтованою, але розмір моральної шкоди визначений потерпілим як 40000 гривень є завищеним і тому дана вимога підлягає частковому задоволенню.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Керуючись п. «е» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, на підставі пункту «е» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_7 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1073 (одна тисяча сімдесят дев`ять) гривень 53 коп., моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 коп., процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 коп., а також витрати пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування та судового слідства в сумі 649 (шістсот сорок дев`ять) гривень 86 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази:

- три частини дерев`яної палиці знищити;

- матеріальний носій інформації (оптичний диск DVD-R), що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити там же.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Чернігівської області.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів із моменту проголошення.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 .