Справа № 405/590/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за кримінальним провадженням №0000006 від 31.12.2014р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, гр. України, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на вихованні неповнолітню дитину, з середньою освітою, раніше не судимого, проживаючого, АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, за наступних обставин.

31 грудня 2014 року близько 15.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись біля під`їзду № 4 буд. АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що сталися в ході розмови з потерпілим ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, ОСОБА_6 наніс останньому один удар кулаком правої руки в область лівого ока, також кулаком лівої руки один удар в щелепу справа, та ще один удар кулаком правої руки в область щоки зліва. В ході нанесення ОСОБА_6 ударів, ОСОБА_5 , схопив його за руки , після чого вони обидва впали на землю, де ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в положенні лежачи, наніс кулаком правої руки декілька ударів в голову ОСОБА_5 . В результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців навколо лівого ока з переходом на вилицеву ділянку та ліву щоку, крововиливу в білкову оболонку лівого ока, які згідно висновку експерта № 6 від 05.01.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, не заперечив проти фактичних обставин і пояснив, що 31.12.2014 року приблизно в 14.30 год. він вийшов із дитиною у двір щоб покатати дитину на санчатах та мав зустріти дружину. Коли знаходився у дворі, у двір заїхав на автомобілі потерпілий з дружиною, це було у дворі по АДРЕСА_2 . Дружина потерпілого, коли вийшла із машини стала обзивати його брехуном, на що він запитав у неї чого вона його так обзиває. На його запитання вона відповіла, що їй не подобається те, що у тамбурі його сім`я залишає велосипед і самокат дитини. Потім вона сказала, що покличе чоловіка і він з ним розбереться. Після цього, до нього підійшов потерпілий і став з ним з`ясовувати питання користування тамбуром. Під час розмови з потерпілим він став запитувати чому він не вправі залишати у тамбурі велосипед і санчата. При цій розмові потерпілий обізвав нецензурно його дружину, від почутих слів йому стало неприємно і, не стримавшись він наніс кулаком правої руки удар в обличчя потерпілому, після чого потерпілий схватив його за куртку і вони упали на сніг. Коли були на землі він ще наніс потерпілому декілька ударів по обличчю. В цей час з будинку виходила сусідка, яка розборонила їх і завела його додому. Цивільний позов ОСОБА_7 визнав частково у частині відшкодування витрат на лікування, які підтверджені документально визнав повністю. Позов щодо моральної шкоди визнав частково вважає, що сума позову занадто велика. Пояснив, що намагався примиритись з потерпілим під час слідства, запропонував йому 2000 грн., за понесені страждання, але потерпілий сказав, що зможе примиритись лише після того, як він передасть йому 20 000 грн. У вчиненому розкаявся.

Діяння ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , пояснив, що 31.12.2014 року близько 15.00 год. приїхав до під`їзду по АДРЕСА_2 , у дворі був обвинувачений. В цей час дружина йому сказала, щоб він поговорив з обвинуваченим чому вони у тамбурі залишають речі, а сама пішла у квартиру. Після цього він підійшов до обвинуваченого і почав з ним говорити, але він тут же кулаком правої руки наніс йому удари, від яких вибив зуб. В цей же день він звернувся до міліції, йому дали направлення до СМЕ куди він і звернувся 5.01.2015 року. Після побиття 31.12.2014 року в Обласній лікарні був оглянутий окулістом і нейрохірургом. Зазначив, що купував краплі для очей, але всіх чеків не зберіг з приводу вибитого зуба лікування не проходив. Пояснив, що цивільний позов полягає у відшкодуванні матеріальної шкоди на суму 1000 грн., а також у відшкодуванні моральної шкоди, на суму 10000 грн., яка полягає у дискомфорті, який відчував на роботі, було неприємно від того, що мав синці на обличчі. Також не мав змоги належним чином справляти свята, ходити з онуками на ялинку, відвідувати знайомих, так як довго не сходили синці з обличчя, також був вибитий зуб, із-за чого також відчував дискомфорт.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 , визнав фактичні обставини і проти них не заперечив, також частково визнав цивільний позов, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1000 грн. та на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Також потерпілий просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2 тис. грн. Виходячи з того, що цивільний позов частково доведений в судовому засіданні, що підтверджується фіскальними чеками на суму 96 грн 70 коп., суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню на вказану суму. Враховуючи те, що потерпілий користувався правовою допомогою і поніс у зв`язку з цим витрати, що підтверджуються документально (к.п. а.с. 39), суд прийшов до висновку, у відповідності до ст. 124 КПК України, щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на правову допомогу.

Разом з цим, суд прийшов до переконання, що між винними діями обвинуваченого ОСОБА_6 і негативними наслідками, що настали для потерпілого існує причинний зв`язок, а тому потерпілий міг переносити моральні страждання. В судовому засіданні потерпілим доведено, що у зв`язку із нанесенням тілесних ушкоджень він переносив негативні емоції та відчував дискомфорт, що призводило до душевних переживань та моральних страждань.

З урахуванням наведенного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 2000 грн.

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, як особа характеризується позитивно, має на вихованні неповнолітню дитину, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставинами, пом`якшуючими покарання, суд визнає щире каяття, вчинення злочину вперше.

Обставин, обтяжуючих покарання, судом не визнано.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, а також те, що від злочину не настало тяжких наслідків, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, оскільки суд прийшов до висновку, що саме таке призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним за ч.1 ст.125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 96 грн.70 коп. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 судом не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1