У Х В А Л А

Справа № 183/7605/14

№ 1-кп/183/94/15

20.01.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальне провадження №0004506 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянки України, працюючої продавцем ФОП ОСОБА_5 , освіта середня, не заміжньої, не судимої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в:
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 02 грудня 2014 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004506 відносно ОСОБА_4 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України разом з угодою про визнання винуватості відповідно до якої сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Прокурор вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання. Також повідомив, що в даному кримінальному провадженні є потерпілий - Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України (далі - Фонд), однак чому відомості про потерпілого не зазначено ані в обвинувальному акті, ані в угоді, ані в реєстрі матеріалів досудового розслідування пояснити не зміг, як і не зміг пояснити відсутність його підпису та дати укладання в угоді. Чому обвинуваченій не вручено цивільний позов також прокурору невідомо.
Обвинувачена просила не затверджувати угоду, повідомила, що угоду вона підписувала в присутності якоїсь жінки на ім`я ОСОБА_6 в приміщенні Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, а не в присутності прокурора ОСОБА_7 , яка їй повідомила, що якщо вона зараз не підпише угоду та не погодиться з покаранням в розмірі 850 гривень, то потім заплатить набагато більше. Також повідомила, що з наслідками та, взагалі, з угодою її ніхто не ознайомлював, копію не вручав, зазначила, що слідчий ОСОБА_8 її ніколи не допитував. Розписку писала в присутності тієї ж жінки на ім`я ОСОБА_6 , а не в присутності прокурора ОСОБА_7 та після підписання угоди її відвели до прокурора ОСОБА_7 , який її допитував.
Дослідивши угоду про визнання винуватості, суд приходить до переконання про неможливість затвердження угоди з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
В угоді про визнання винуватості, укладеної між прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури та ОСОБА_4 , остання своїми діями, спричинила шкоду Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України у сумі 1135 гривень, що свідчить про те, що укладення угоди про визнання винуватості суперечить вимогам КПК України.
Крім того, згідно із ч. 2 ст. 472 КПК України в угоді зазначається дата її складання та вона скріплюється підписами сторін.
В порушення вищезазначеної норми в угоді про визнання винуватості укладеної між прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури та ОСОБА_4 відсутній підпис прокурора ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та відсутня дата складання цієї угоди.
Разом з тим, відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.
Враховуючи те, що в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 просила не затверджувати угоди, а також враховуючи всі обставини підписання нею цієї угоди, можна цілком стверджувати, що укладення угоди не було добровільним.
У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до вимог п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості.
Разом з тим дослідивши обвинувальний акт, суд вважає його таким, що не відповідає вимогам КПК України, тому він має бути повернутий прокурору.
Так, прокурор в судовому засіданні повідомив, що Фонд є потерпілим в даному кримінальному провадженні, але в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не містить анкетних відомостей потерпілого.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Однак, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 розмір шкоди взагалі не зазначено, лише в тексті обвинувачення є посилання про завдання шкоди Фонду на вказану суму, яка остаточно та чітко прокурором не визначена, носить дискусійний характер та змушує сторони кримінального провадження самостійно визначати, де саме зазначено розмір шкоди.
Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: дату та місце його складання та затвердження.
В порушення даної норми в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 дата затвердження обвинувального акту має виправлення, тому однозначно зробити висновок коли саме було затверджено обвинувальний акт неможливо.
Зазначені обставини, у своїй сукупності, на думку суду є суттєвими та такими, що не відповідають вимогам КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури у Дніпропетровській області та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0004506 відносно ОСОБА_4 обвинуваченої за ч. 1 ст. 190 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004506 відносно ОСОБА_4 обвинуваченої за ч. 1 ст. 190 КК України - повернути прокурору Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1