№ 1-кп/755/428/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2013 р.Дніпровський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Метелешко О.В.,

при секретарі Сазоновій В.Г.,

за участю прокурора Григоренко Л.Ю.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0004948 за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого: 22.05.2001 року Ленінградським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 229-6 КК України (1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 10.12.2002 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 12.04.2005 року Соломянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; 14.08.2009 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавленні волі 23.09.2010 року по відбуттю строку покарання; 31.08.2011 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, 20 березня 2013 року, приблизно о 16 годині 10 хвилин, знаходячись в приміщенні міжнародного виставкового центру, який розташований по Броварському проспекту, 15 в м. Києві, підійшов до торгового павільйону по реалізації дитячих візочків НОМЕР_1, де на столі помітив планшет та в цей момент в нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме - планшету. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_1 підійшов до столу, який знаходився в торговому павільйоні НОМЕР_1 на території виставкового центру по Броварському проспекту № 15 в м. Києві, звідки потворно, таємно викрав майно ОСОБА_2, а саме: планшет «Самсунг», вартістю 6880 гривень, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому.

Крім того, ОСОБА_1 03 квітня 2013 року, приблизно о 14 годині 50 хвилин, знаходячись в приміщенні міжнародного виставкового центру, який розташований по Броварському проспекту, 15 в м. Києві, підійшов до торгового павільйону по реалізації взуття НОМЕР_2, де на столі помітив мобільний телефон та в цей момент в нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме - мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_1 підійшов до столу, який знаходився в торговому павільйоні НОМЕР_2 на території виставкового центру по Броварському проспекту, 15 в м. Києві та впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, таємно викрав майно ОСОБА_3, яке знаходилося на столі, а саме - мобільний телефон «Айфон-4», вартістю 3500 гривень, в якому знаходилася сім-картка оператора «Київстар», вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходилися кошти в сумі 1500 гривень; чохол до мобільного телефону, вартістю 200 гривень, а всього він викрав майна на загальну суму 5220 гривень, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 винним себе за ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно він 20 березня 2013 року, приблизно о 16 годині 10 хвилин, знаходячись в приміщенні міжнародного виставкового центру, що розташований по Броварському проспекту, 15 в м. Києві, підійшов до торгового павільйону де на столі помітив планшет, який він непомітно для оточуючих у подальшому викрав. Крім того, 03 квітня 2013 року, приблизно о 14 годині 50 хвилин, він знаходячись за тією ж адресою підійшов до торгового павільйону по реалізації взуття де на столі помітив мобільний телефон «Айфон-4» та чохол до нього, які в подальшому непомітно викрав. Зокрема, зазначив, що час, місце та обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, повністю відповідають дійсності.

Покази ОСОБА_1 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з'ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз'яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз'яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постановами про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 21.03.2013 року й 09.04.2013 року та документами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_1

Вина обвинуваченого ОСОБА_1 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими наведеними вище документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, й тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_1 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, під наглядом у лікаря-нарколога перебуває з 11.03.2001 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності; перебуває на диспансерному обліку в КМЦ СНІДу з 25.02.2001 року з діагнозом: ВІЛ інфекції, ІV клінічна стадія. МРТБ (02.04.2010) верхніх долей обох легень (інфільтративний). Дестр+, МБТ+, К+, Рез І (Н,Е,S,Z), Рез ІІ (К,Аn,R-1). Ког 4, Кат 2 (2010). Хронічний вірусний гепатит «С» (anti-HCV+(позитивний), раніше судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає помякшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано рецидив злочину.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_1 кримінального правопорушення, вищезазначених даних про його особу, конкретних обставин кримінального провадження, дане кримінальне правопорушення скоїв будучи звільненим за попереднім вироком від відбування покарання з випробовуванням, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак з урахуванням його щирого каяття, повного визнання вини та стану його здоровя, суд приходить до висновку про призначення мінімальної йому міри покарання, передбаченою санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, за скоєння даного кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2011 року та остаточно призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді особистого зобовязання.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 обчислювати з моменту його затримання.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені, а саме: мобільний телефон «Айфон», чохол до мобільного телефону, які були вилучені 03.04.2013 року під час ОМП на виставковому центрі по Броварському проспекту, що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_3 залишити у його володінні;

- планшет «Самсунг», який був вилучений 20.03.2013 року під час ОМП, що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_2 залишити у його володінні;

- сумка чорного кольору, що передано на зберігання обвинуваченому ОСОБА_1 залишити у його володінні.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя