Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/506/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 263 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисник-адвокат ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000918 стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 і інтересах обвинуваченого на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2015 року яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк - 1 (один) рік.
Згідно ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Стягнено з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 2053 грн. 35 коп.
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним за придбання та зберігання бойових припасів і вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.
ОСОБА_8 відповідно до наказу №165 о/с від 17.07.2014 року вступив до лав спеціального батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Кіровоград» при УМВС України в Кіровоградській області на посаду міліціонера взводу № 1 роти № 2 батальйону та 03.08.2014 року був направлений до зони проведення антитерористичної операції на сході України. Відповідно до наказу начальника УМВС України в Кіровоградській області №304 по особовому складу 10.09.2014 року ОСОБА_8 , згідно з Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил України з постановленням на військовий облік. 11.09.2014 року ОСОБА_8 збираючи особисті речі для відбуття до м. Кіровограда виявив серед особистих речей гранату «Ф-1» із запалом до неї, гранату «РГН» із запалом до неї, а також 30 патронів калібру 5,45х39 мм., які поклав до особистих речей власної сумки. Цього ж дня на 724 км. автодороги Стрій Тернопіль Кіровоград Знам`янка, що на території Созонівської сільської ради, Кіровоградського району та області, під час проведення огляду автомобіля Mercedes VITO, державний номер НОМЕР_1 , у багажному відділені виявлено та вилучено із сумки належної ОСОБА_8 30 металевих виробів, які згідно висновку експертиза №247 від 18.09.2014 року являються боєприпасами, а саме автоматними патронами центрального запалювання, трасуючої дії, калібру 5,45х39 мм., які використовуються для стрільби з нарізної зброї, калібру 5,45х39 мм. («АК-74», «АКС-74У», «РПК-74» тощо), виготовлені промисловим способом, придатні для стрільби. Крім цього, виявлено та вилучено чотири металеві предмети, які згідно висновку експертиза №45/1149 від 19.09.2014 року являються: корпусом ручної осколочної гранати наступальної дії РГН та корпусом ручної осколочної гранати оборонної дії Ф-1, які являються конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, що не належать до категорії боєприпасів; засіб підриву промислового виготовлення ударно-дистанційний підривач ручних гранат типу УДЗ, а також засіб підриву промислового виготовлення уніфікований запал для ручних гранат дистанційної дії УЗРГМ-2, що відноситься до категорії боєприпасів, перелічені предмети придатні для здійснення вибуху.
Не погоджуючись з вироком суду захисник-адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду І інстанції, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України закрити в зв`язку з відсутністю в діянні останнього складу кримінального правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що суд у вироку стверджує, що звільнення ОСОБА_8 відбулося в встановленому законом порядку, і так як до суду його ОСОБА_8 не оскаржував, звільнення є чинним, а сам ОСОБА_8 звільнений з 10.09.2014 року, при цьому суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які вказують, що зброю ОСОБА_8 здав лише 10.09.2014 року в другій половині дня, посвідчення співробітника МВС у ОСОБА_8 було вилучено лише 11.09.2014 року при тому як затримували, в той же день було вилучено рапорт на звільнення ОСОБА_8 , вищевказані документи не відображені в протоколі, який було складено 10.09.2014 року. Вищевказані свідки також зазначають, що ОСОБА_14 не було повідомлено, що він є звільненим і що не має права зберігати при собі зброю. До того ж рапорт про звільнення ОСОБА_8 було складено 10.09.2014 року і усією ж датою стоїть підпис нібито ОСОБА_8 про те, що він з ним ознайомився, хоча фізично на 10.09.2014 року ОСОБА_8 перебував в зоні проведення АТО.

Заслухавши доповідь судді, захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та вважав вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове слідство і судовий розгляд у ньому проведені з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованого на всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, належно оцінені судом та наведені у вироку, і ніким з учасників судового провадження оскаржений не був.
Хоча обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, його вина повністю підтверджується зібраними по справі доказами:
- показами, наданими в суді І інстанції свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 ..
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_8 , вину обвинуваченого поряд із показаннями свідків доведено матеріалами кримінального провадження, які досліджено у ході судового розгляду суду І інстанції, а саме:

- рапортами про виявлення злочину (а.п.27-28);

- заявою ОСОБА_20 про надання дозволу на огляд автомобіля Mercedes VITO, державний номер НОМЕР_1 (а.п.37);

- протоколом огляду місця події від 11.09.2014 року, згідно якого при огляді автомобіля Mercedes VITO, державний номер НОМЕР_1 , у речах ОСОБА_8 було виявлено та вилучено: 30 патронів, корпус ручної осколочної гранати наступальної дії РГН та корпус ручної осколочної гранати оборонної дії Ф-1, запал ручних гранат типу УДЗ, запал для ручної гранати дистанційної дії УЗРГМ-2 (а.п.38-46);

- висновком експерта №45/1149 від 19.09.2014 року, згідно якого предмети вилучені 11.09.2014 року у ОСОБА_8 являються: корпусом ручної осколочної гранати наступальної дії РГН та корпусом ручної осколочної гранати оборонної дії Ф-1, які являються конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, що не належать до категорії боєприпасів; засіб підриву промислового виготовлення ударно-дистанційний підривач ручних гранат типу УДЗ, а також засіб підриву промислового виготовлення уніфікований запал для ручних гранат дистанційної дії УЗРГМ-2, що відноситься до категорії боєприпасів. Перелічені предмети придатні для здійснення вибуху (а.п.51-62);

- висновком експерта №247 від 18.09.2014 року, згідно якого тридцять предметів вилучених 11.09.2014 року у ОСОБА_8 являються боєприпасами, а саме автоматними патронами центрального запалювання, трасуючої дії, калібру 5,45х39 мм., які використовуються для стрільби з нарізної зброї, калібру 5,45х39 мм. («АК-74», «АКС-74У», «РПК-74» тощо), виготовлені промисловим способом, придатні для стрільби (а.п.68-71);

- витягом із наказу №165 о/с від 17.07.2014 року, згідно якого ОСОБА_8 прийнятий до лав спеціального батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Кіровоград» при УМВС України в Кіровоградській області на посаду міліціонера взводу № 1 роти № 2 батальйону з річним іспитовим строком (а.п.130);

- рапортом від 10.09.2014 року ОСОБА_8 , де останній виклав прохання звільнитись з 10.09.2014 року за сімейними обставинами та через небажання подальшого проходження служби (а.п.131);

- витягом із наказу №304 о/с від 10.09.2014 року, згідно якого ОСОБА_8 звільнений з органів МВС у запас ЗСУ з 10.09.2014 року через не проходження випробування в період іспитового строку (а.п.132);

- висновком службового розслідування та наказом №1049 від 10.10.2014 року, якими встановлено порушення з боку безпосередніх керівників ОСОБА_8 (а.п.133-140);

- особовою справою на ОСОБА_8 (а.п.146-169);

- книгою обліку й закріплення озброєння БПСМОП «Кіровоград» (а.п.170-179);

- наказом №17 «Про закріплення табельної вогнепальної зброї за працівниками БПСМОП «Кіровоград» від 01.08.2014 року (а.п.180-184);

- наказом №261 «Про відрядження особового складу БПСМОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 03.08.2014 року (а.п.186-191).

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 1 ст. 263 КК України, як за придбання та зберігання бойових припасів і вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, районний суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів. Характеризуючи особу останнього, суд врахував, що характеризується позитивно (а.п.197), на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.194-195), раніше не судимий (а.п.198-199).
Обставиною, яка пом`якшує покарання судом обґрунтовано визнано добровільну участь у проведенні антитерористичної операції на сході України. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення,особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника-адвоката, про відсутність складу інкримінуємого злочину, оскільки на момент вчинення злочину ОСОБА_8 не був належним чином звільнений з органів УМВС і ніяких розпоряджень щодо здачі зброї не отримував,оскільки суд першої інстанції встановив в ході судового розгляду, що дані обставини не спростовують наявності в діях ОСОБА_8 складу злочину. Матеріали кримінального провадження свідчать, що на момент виявлення та вилучення у ОСОБА_8 боєприпасів і вибухових речовин останній був звільнений з органів МВС і відповідно не мав права на носіння та зберігання бойових припасів і вибухових речовин, які у порушення наказу командира батальйону не здав. Доводи апеляції, що обвинувачений ОСОБА_21 міг здати боєприпаси в м. Кіровограді, де постійно дислокувався батальйон, спростовуються показаннями безпосередніх командирів ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які перед відправкою із зони АТО, наказали ОСОБА_21 здати зброю і боєприпаси. ОСОБА_21 ніхто із безпосередніх керівників не давав дозволу переміщувати боєприпаси із зони АТО до м. Кіровограда, тим більше, що останній написав рапорт на звільнення з міліції з 10.09.2014 року, тобто вказав дату звільнення, коли покидав зону АТО. Даний наказ був обов`язковим до виконання.
Також, на думку колегії судді, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги висновок захисту щодо порушення порядку звільнення ОСОБА_8 із органів МВС, оскільки матеріали провадження містять відповідні накази, які не оскаржені ОСОБА_8 у будь-якому порядку, а також і з якими останній погодився надавши відповідні письмові розписки.
Із показів командира батальйону патрульної служби міліції свідка ОСОБА_15 , він по телефону повідомив УМВС України в Кіровоградській області про наявність рапортів бійців про звільнення, йому відповіли, що бійців звільнено. Рапорти він передав ОСОБА_9 і наказав привести в УМВС України в Кіровоградській області. Командиру роти дав команду вилучити у бійців посвідчення. Бійці повертались як цивільні особи і не мали права на зберігання зброї.

Дії ОСОБА_15 , як командира батальйону до порушників дисципліни, зокрема до ОСОБА_8 були послідовними, відповідали існуючій обстановці та вимогам діючих нормативних документів, з урахуванням тимчасової дислокації і подій в зоні проведення АТО.
Будь-яких даних, які свідчили проте, що ОСОБА_8 не буде звільнено з органів внутрішніх справ, на підставі його рапорту, в матеріалах кримінального провадження немає.
Підстав, які б давали можливість пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 чи закрити провадження, колегія суддів не вбачає, а тому вирок районного суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 376,405, 407,419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2015 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4