17.03.2015 1-КП/643/192/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
у вчинені злочинів передбачених ч.1 ст.190; ч.2 ст.190 КК України, -
встановив:
Суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 , 1994 р.н., 28.07.2014 року, приблизно о 23.30 годині, знаходився на лавочці навпроти 10-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 разом з товаришем ОСОБА_7 , та слухали музику на мобільному телефоні «Samsung S 5660 Galaxy Gio» який належить ОСОБА_5 , але був ввірений їм на деякий час ОСОБА_7 .. Після того як ОСОБА_7 залишив мобільний телефон ОСОБА_4 , для того щоб зайти до дому та передягнутися, ОСОБА_4 пообіцявши йому нікуди не уходити, достовірно знаючи, що мобільний телефон належить ОСОБА_5 , діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою з корисливих мотивів втік з мобільним телефоном «Samsung S 5660 Galaxy Gio» вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 343 від 23.10.2014 року 702 грн., який належить ОСОБА_5 , тим самим покинув місце скоєння злочину, розпорядившись в подальшому викраденим мобільним телефоном «Samsung S 5660 Galaxy Gio» на свій розсуд. Таким чином заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток у сумі 702 грн.
Крім того, ОСОБА_4 , 1994 р.н., 02.09.2014 року, приблизно о 13.00 годині, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 в якій мешкає ОСОБА_5 , при цьому достовірно знаючи, що у останнього вдома є м`ясорубка «Delfa DM-120 (0019) УП, 3», діючи з умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом обману, повторно, з корисливих мотивів, попросив ОСОБА_5 дати йому вищевказану м`ясорубку під приводом показати її бабусі ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , обіцяючи її в подальшому повернути ОСОБА_5 , але заздалегідь не мав наміру повертати її. Після цього, ОСОБА_5 самостійно передав ОСОБА_4 м`ясорубку «Delfa DM-120 (0019) УП, 3» вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 344 від 23.10.2014 року 304 грн., а ОСОБА_4 розпорядився нею на власний розсуд. Чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 304 грн.
17 березня 2015 року в даному кримінальному провадженні між потерпілим ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідно до вимог ч.1 ст.468 КПК України,укладено угоду про примирення, за якою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.1 ст.190; ч.2 ст.190 КК України, щодо узгодженого покарання, та на звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про примирення.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та Кримінального кодексу України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просить затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.190; ч.2 ст.190КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просить суд угоду про примирення, затвердити та призначити узгоджене покарання.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинуваченим під час кримінального провадження не подавав.
Суд, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого_за ч.1 ст.190; ч.2 ст.190 КК України є правильною. Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України не є тяжким злочином і відповідно до вимог ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.
Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання. За таких обставин суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.190; ч.2 ст.190 КК України. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.
Керуючись ст.ст.370,373,374,475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення від 17 березня 2015 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190; ч.2 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами, по угоді про примирення від 17 березня 2015 року покарання:
- по ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень;
- по ч.2 ст.190 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Відповідно до ст.70 КК України по сукупності злочинів остаточно призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, і визначити у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів через районний суд.
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.
Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.
СУДДЯ ОСОБА_1