ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_11,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 11 червня 2015 року касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина

України, раніше неодноразово судимого, останній раз

вироком Голопристанського районного суду

Херсонської області від 1 серпня 2007 року за ч. 1

ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення

волі на строк два роки,

за участю прокурора ОСОБА_12,

захисника ОСОБА_6,

встановив:

У касаційній скарзі прокурором викладено вимогу про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Мотивовано порушенням вимог кримінального процесуального закону України, а саме статті 420, оскільки суд жодним чином не перевірив численних доводів апеляційної скарги прокурора, не спростував їх, не вказав підстав з яких дійшов висновку про їх необґрунтованість. Вказав й на те, що залишились неперевіреними твердження скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України замість п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України. Окрім цього, зазначив, що у наслідку таке неправильне застосування закону також призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчинених ним злочинів та його особі внаслідок м'якості.

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 24 березня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років; за ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років. Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_5, в період часу з 23 год. 20 хв. 20 липня 2013 року до 00 год. 30 хв. 21 липня 2013 року, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1, будучи у стані алкогольного сп'яніння, діючи умисно, з умислом, направленим на протиправне позбавлення життя ОСОБА_7, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді смерті людини та бажаючи їх настання, в ході суперечки, що раптово виникла між ними на ґрунті особистих неприязних відносин, під час сумісного вживання спиртних напоїв, завдав одного удару кулаком в область грудної клітини потерпілої, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала, при цьому вдарившись лівою частиною голови. Після чого, ОСОБА_5, діючи з метою позбавлення життя ОСОБА_7, схопив кухонний ніж, яким завдав два удари в грудну клітину та один удар в спину зліва, в результаті чого від проникаючих колото-різаних поранень передньої поверхні грудної клітини з пошкодженням легенів, перикарду, що ускладнилися гострою крововтратою, настала смерть ОСОБА_7

В подальшому, ОСОБА_5, після вчинення умисного вбивства, знаходячись у вказаній квартирі та час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу заволодів грошовими коштами та ювелірними виробами, що належали ОСОБА_7, спричинивши їй матеріальних збитків на загальну суму 56 650 грн.

Крім того, ОСОБА_5, продовжуючи злочинну діяльність, приблизно о 00 год. 30 хв., 21 липня 2013 року, знаходячись там само, діючи з умислом на умисне знищення і пошкодження чужого майна, з метою приховувати сліди вчинених ним особливо тяжкого злочину, а саме вбивства власниці цієї квартири, та тяжкого злочину - викрадення майна, перетягнувши тіло потерпілої до спальної кімнати, де за допомогою запальнички підпалив простирадло на дивані, внаслідок чого сталося загорання вказаної квартири, та відкрив кран на газовій плиті. Пожежу було ліквідовано лише за втручання працівників МНС. Внаслідок пожежі знищено майно потерпілої ОСОБА_7, чим спричинено матеріальних збитків на загальну суму 58 000 грн.

Вироком Апеляційного суду Херсонської області від 2 грудня

2014 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задоволено частково. Вирок суду щодо ОСОБА_5 від 24 березня 2014 року в частині призначення покарання за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України та за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України скасовано. ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років, за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років. Прийнято рішення вважати засудженим ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання визначеного судом першої інстанції - у виді позбавлення волі на строк п'ять років та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років. В решті вирок суду залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав касаційну скаргу, захисника, який підтримав касаційну скаргу частково - в частині скасування вироку апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Доводи касаційної скарги прокурора про недотримання судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Втім, суд апеляційної інстанції наведених положень закону не дотримався повною мірою.

Так, в апеляційній скарзі прокурора наголошувалось на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, зокрема, й в частині невідповідності показань ОСОБА_5, які він давав під час судового слідства тим, що були ним дані під час досудового розслідування, оскільки в суді вказано про більшу кількість викраденого ним майна, а саме сережок, які потерпіла носила, не знімаючи; вказував у суді й про більшу кількість заподіяних ним тілесних ушкоджень потерпілій, ніж названа ним кількість під час слідчого експерименту, що залишилось поза увагою суду. В апеляційній скарзі наголошувалось й на неправильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України замість п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, так як висновки проведеної судово-медичної експертизи, факт відсутності на трупі ювелірних виробів, поспішне розпорядження ОСОБА_5 викраденим майном того ж дня зранку свідчать про вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів, а не про спонтанний умисел на протиправне заподіяння смерті з раптово виниклих неприязних відносин.

Разом з тим, вирок апеляційного суду мотивовано недостатньо, не міститься у ньому будь-яких обґрунтувань прийнятого рішення, не дані відповіді на вказані доводи апеляційної скарги прокурора, та фактично вирок апеляційного суду за змістом аналогічний вироку суду першої інстанції.

Між іншим, із дотриманням вимог ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції, враховуючи встановлені судами фактичні обставини кримінального провадження, вважає також небезпідставними й твердження касаційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України, що під час нового апеляційного розгляду підлягають ретельній перевірці.

З урахуванням наведених порушень кримінального процесуального закону та необхідності перевірки правильності застосування закону України про кримінальну відповідальності при кваліфікації дій засудженого ОСОБА_5, суд касаційної інстанції на даній стадії не висловлює думку щодо відповідності призначеного покарання засудженому ОСОБА_5

Отже, враховуючи викладене, вирок апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, за результатами проведення якого слід постановити законне і обґрунтоване рішення, мотивоване належним чином.

Керуючись ст.ст. 376, 399, 436 КПК України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 2 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10