Провадження 1кп-200/417/14
Справа 200/8660/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
з участю:
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, працюючого вантажником в ТОВ «Айсберг», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.07.2008 року Харківським районним судом м.Харкова за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3, 357 ч.3, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився по відбуттю покарання повністю;
- 11.06.2010 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ст.15 ч.2, 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 14.06.2013 року умовно-достроково на 7 місяців 20 днів
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
8.11.2013 року близько 14.00 годин ОСОБА_5 , знаходячись поблизу будинку №1 по вул. Альвінського в м. Дніпропетровську, маючи умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних пошкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин кулаками обох рук спричинив раніше не знайомому ОСОБА_4 не менш одного удару в обличчя, спричинивши останньому тілесні пошкодження у вигляді: двостороннього перелому нижньої щелепи кликового та суглобового відростку та забійної рани на червоній каймі верхньої губи праворуч які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (21 день).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 8.11.2013 року вдень близько 14-00 годин він поблизу роботи його дружини вигулював свою собаку, коли до нього звернувся з пропозицією придбати пса потерпілий. Він йому відмовив, але потерпілий наполягав і при цьому висловився на його адресу образливо, що його обурило і він вдарив потерпілого кулаком руки в обличчя, той почав відходити від нього, але ще продовжував його ображати словесно і тоді він ще вдарив потерпілого кулаками рук по обличчю, всього він наніс потерпілому близько 5-6 ударів в обличчя. Після чого його забрала дружина. В скоєному кається, і просить пробачення у потерпілого.
Окрім показань обвинуваченого, в яких він визнає свою провину повністю, провина обвинуваченого повністю підтверджується зібраними доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні, а саме:
Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який у суді пояснив, що він 8.11.2013 року близько 14-00 годин ходив до магазину і, зупинившись біля кіоску, для того щоб надіти рукавиці, побачив обвинуваченого, який стояв поряд з жінками та тримав на повідку собаку. Він звернув увагу на собаку і обвинувачений запропонував її у нього купити, він відмовився і обвинувачений став відпускати собаку, яка лаяла на нього та кидалася щоб вкусити, таким чином, що вона майже доставала до нього. Він зробив зауваження обвинуваченому з цього приводу з вимогою тримати свого пса, після чого отримав удар кулаком в обличчя. Він убіг з того місця, але його наздогнав обвинувачений і почав бити кулаками рук по обличчю та шиї, всього вдаривши 6-7 разів, від чого у нього пішла кров. У подальшому його госпіталізували з переломом щелепи і він місяць лікувався на стаціонарі.
А також письмовими доказами, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні:
- висновком судово-медичної експертизи № 902 від 21.03.2014 року, згідно якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двостороннього перелому нижньої щелепи кликового та суглобового відростку та забійної рани на червоній каймі верхньої губи праворуч з переходом на її слизову оболонку, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (21 день), утворилися від дії тупого твердого предмету незадовго до надходження потерпілого на стаціонарне лікування у 4 МКЛ, т.б. можливо в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у потерпілого ушкоджень можливо вказати, що йому було спричинено не менш як 1-ї механічної дії тупого твердого предмету. ( т.1 а.с. 32-33);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 995 е від 27.03.2014 року, згідно якого характер та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , не суперечать механізму їх утворення, на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту за його участю, а саме при ударах (в одну область) в проекцію нижньої щелепи праворуч. ( т.1 а.с. 41-42);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.03.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , в ході якого останній розказав та показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень. ( т.1 а.с. 43-44);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.04.2014 року в ході якого потерпілий ОСОБА_4 , серед представлених для впізнання осіб, впевнено впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 8.11.2013 року поблизу б.1 по вул.Альвінського у м. Дніпропетровську спричинила йому тілесні пошкодження середнього ступня тяжкості ( т.1 а.с. 70-74).
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого доведена повністю, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими однин одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи. Дії обвинуваченого, які виразилися в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але спричинили тривалий розлад здоров`я, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховуючи тяжкість скоєного, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття у вчиненому злочині; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та скоїв злочин у період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за попереднім вироком суду, не знаходиться на обліку у лікарів психіатра та нарколога, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах статті Кримінального Кодексу України зі застосуванням ст. 71 КК України з частковим приєднанням не відбутої частини покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання та порядку його відбуття, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, оскільки ст.1 зазначеного Закону передбачає звільнення від покарання у виді позбавлення волі на певний строк засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, осіб певної категорії (неповнолітніх, осіб які мають неповнолітніх дітей або дітей інвалідів, інвалідів 1,2 чи 3 груп; хворих на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (3,4 стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (3,4 клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року №3/6; осіб, які досягли пенсійного віку, ветеранів війни; учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи; осіб, які мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи) до якої як встановлено судом ОСОБА_5 не відноситься, а ст. 2,3,4,6 зазначеного Закону передбачає застосування амністії до засуджених, які вже відбувають покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк за вироком суду в установах виконання покарань, і на день набрання чинності зазначеним законом вже відбули певну частину строку або шляхом скорочення наполовину не відбутої частини покарання на момент набрання чинності Закону.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року трьох місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в установі закритого типу.
На підставі ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2010 року та остаточно призначити покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 залишити до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою.
Строк покарання рахувати з 29.10.2014 року.
На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровськ ОСОБА_1