АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000779 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, за вчинення ним кримінального правопорушення, передбачених ст. 286. ч 2 КК України, за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25 листопада 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки без позбавлення прав керування транспортними засобами.

Запобіжний захід ОСОБА_5 обрано у виді особистого зобов`язання.

Вирішено питання із речовими доказами та судовими витратами по справі.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 31.08.2014 року, близько 06 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Ауді-100», державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого перебувало двоє пасажирів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , рухаючись по автодорозі сполученням Петричанка- Банилів-Підгірний - Луківці, в межах села Верхні Петрівці Сторожинецького району Чернівецької області по вул. Буковинській, на перевищеній швидкості, більше - 60 км/год., зі сторони с.Буденець Провадження №11-кп/794/52/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_11
Категорія ст.286 ч. 2 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_1 Сторожинецького району Чернівецької області в напрямку с.Купка Глибоцького району Чернівецької області, проїжджаючи 17км+500м вказаної автодороги, не вибравши безпечної швидкості під час проїзду відрізку дороги, який має заокруглення вліво, не врахував дорожньої обстановки, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини вправо з подальшим перекиданням.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «Ауді-100» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено смерть, яка настала від набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення внутрішньо-черепної травми із розвитком масивних, субарахноїдальних крововиливів, забоїв речовини головного мозку та проривом крові у шлуночки мозку.

Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_5 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, які вимагають від водія:

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

- п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на його надмірну суворість й невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить даний вирок змінити та призначити покарання з мінімальним іспитовим строком.

Державний обвинувач прокурор ОСОБА_12 також подав на вказаний вирок апеляційну скаргу, в якій просить ухвалити новий вирок та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Від інших учасників судового провадження апеляцій не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_5 , котрий заперечив проти апеляційної скарги прокурора та просив задовольнити свої апеляційні вимоги, вислухавши в дебатах промови потерпілого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечили проти апеляційних доводів прокурора, надавши обвинуваченому право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню повністю, обвинуваченого частково, а вирок районного суду скасуванню.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому, за викладених у вироку обставин, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Колегією судів апеляційного суду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 31.08.2014 року, близько 06 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Ауді-100», державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого перебувало двоє пасажирів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , рухаючись по автодорозі сполученням Петричанка- Банилів-Підгірний - Луківці, в межах села Верхні Петрівці Сторожинецького району Чернівецької області по вул. Буковинській, на перевищеній швидкості, більше - 60 км/год., зі сторони с.Буденець Сторожинецького району Чернівецької області в напрямку с.Купка Глибоцького району Чернівецької області, проїжджаючи 17км+500м вказаної автодороги, не вибравши безпечної швидкості під час проїзду відрізку дороги, який має заокруглення вліво, не врахував дорожньої обстановки, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини вправо з подальшим перекиданням.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «Ауді-100» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено смерть, яка настала від набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення внутрішньо-черепної травми із розвитком масивних, субарахноїдальних крововиливів, забоїв речовини головного мозку та проривом крові у шлуночки мозку.

Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_5 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, які вимагають від водія:

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

- п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Підставою для скасування вироку суду є невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оскаржуються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, не перевіряються відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

Апеляційні вимоги прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами колегія суддів визнає обґрунтованими виходячи із наступного.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не врахував суспільну небезпечність вчиненого правопорушення, конкретні обставини справи та завдані діями обвинуваченого наслідки.

Колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції про те, що керування транспортними засобами є основним джерелом існування ОСОБА_5 , як на підставу не призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, є не переконливою. Висновок суду першої інстанції в цій частині вироку є необґрунтованим та невмотивованим належним чином, оскільки обставини, на які посилається суд у судовому засіданні встановлювались із пояснень обвинуваченого та наданої ним характеристики і не підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання колегія суддів враховує те, що він є раніше не судимим та не притягувався до кримінальної і адміністративної відповідальності, вчинив тяжкий злочин з необережності, позитивно характеризується за місцем проживання, останнім місцем роботи та місцем відвідування православної общини, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному диспансері та психоневрологічній лікарні, не страждає алкоголізмом та не потребує примусового лікування.

Обставинами, які згідно вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання колегія суддів визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_5 повністю визнає свою вину, щиро розкаявся перед потерпілими та судом, під час досудового слідства та в суді першої і апеляційної інстанцій давав послідовні визнавальні показання, добровільно брав участь у слідчих діях. А також повне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відсутність претензій з цього приводу у потерпілого від злочину, що підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 та його заявами на досудовому слідстві та в суді.

Обставиною, яка згідно вимог ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 та обставини, які пом`якшують та обтяжують його вину, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано при призначенні покарання застосував вимоги ст. 69 КК України та перейшов до більш м`якого виду покарання, ніж зазначене в санкції статті КК України, у виді обмеження волі.

Крім того, при призначенні покарання колегія суддів, враховує вищевикладене, не умисну форму вини обвинуваченого та його поведінку в судовому засіданні, яка свідчить про прагнення винного згладити наслідки вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які він отримав під час ДТП. Також колегія суддів враховує ті обставини справи, що обвинувачений товаришував з потерпілим з дитинства, сім`ї обвинуваченого та потерпілого протягом тривалого часу та на даний момент підтримують добрі стосунки, а також наполягання потерпілого ОСОБА_7 звільнити ОСОБА_5 від покарання з випробовуванням, і приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, тобто про його звільнення від покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тому, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити апеляційні вимоги обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді 3 років обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, згідно ст. 76 КК України, обов`язки:

· не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;
· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
В решті вирок щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
ОСОБА_2

ОСОБА_3