Справа № 369/3542/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/7/15 Доповідач у 2 інстанції Гайдай
Категорія 54 18.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2013 року, яким,-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Варшава Польща, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,-

засуджено за ч. 2 ст. 382 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 13 600 гривень на користь держави з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, строком на 1 рік.

На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного основного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 208 800 гривень матеріальної шкоди, 10 000 гривень моральної шкоди, 6 400 гривень витрат на правову допомогу.

ВСТАНОВИЛА
За вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що перебуваючи на посаді начальника ДП «Управління капітального будівництва Києво-Святошинського району», як керівник підприємства, будучи належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ДП «Управління капітального будівництва Києво-Святошинського району» на користь ОСОБА_9 208800 грн., мав реальну можливість та законні підстави виконати рішення суду сплатити на користь ОСОБА_9 208800 грн., що ним не було виконано.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор та обвинувачений подали апеляції.

Прокурор, в апеляції просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити новий вирок, призначивши покарання за ст. 382 ч. 2 України у виді 1 року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік, а також вважає за необхідне звільнити ОСОБА_8 від основного та додаткового покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності. Апеляцію обґрунтовує тим що, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого і є надто м`яким. Так, судом належним чином не враховано, що злочин вчинений засудженим відноситься до категорії середньої тяжкості; характеризується посередньо, раніше притягувався до відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності своїми показаннями вводив в оману суд, не розкаявся, шкоду потерпілому не відшкодував.

Засуджений, просить вирок щодо нього скасувати та постановити виправдувальний вирок, апеляцію обґрунтовує тим що, ні органом досудового слідства ні судом не здобуто жодних доказів його винуватості у вчиненні злочину, вказує також про відсутність по справі будь яких доказів тим обставинам, що він умисно не виконував рішення суду, а також перешкоджав у його виконанні виконавчій службі.

В запереченнях представник потерпілого ОСОБА_7 вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляцію засудженого безпідставною і такою, що не підлягає до задоволення.

Заслухавши доповідача, прокурора, котра апеляцію прокурора підтримала, апеляцію засудженого вважає безпідставною, засудженого ОСОБА_8 та його захисника котрі свою апеляцію в частині скасування вироку підтримали та просять провадження по справі закрити, апеляцію прокурора не підтримали, представника потерпілого ОСОБА_7 котрий підтримав апеляцію прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій і заперечення представника потерпілого на апеляцію засудженого, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 22 КПК України (в редакції 1960 р.), прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого.

Ці вимоги закону слідчими органами й судом, як видно з матеріалів справи, належним чином не виконані.

Так, слідчі органи кваліфікували дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 382 КК України, як умисне перешкоджання виконанню рішення суду, що набрало законної сили службовою особою.

Згідно з постановою слідчого про притягнення особи як обвинуваченого від 10.05.2011 року, ОСОБА_8 обвинувачують в тому, що він перебуваючи на посаді начальника ДП «Управління капітального будівництва Києво-Святошинського району» з 21.02.2007 по 25.04.2008 року, будучи належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження та повернення коштів ОСОБА_9 за рішенням Києво-Святошинського районного суду від 21.02.2007 року у розмірі 208 800 грн., умисно перешкодив виконанню цього рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КК України, яка діяла на момент вчинення злочину ОСОБА_8 , передбачено умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, або перешкоджання його виконанню службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Проте, ні органами досудового слідства ні судом на ці протиріччя увагу не звернуто. Окрім того не встановлено ні слідством ні судом, що ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про те, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження про повернення коштів ОСОБА_9 , а також не вказано, яким чином він перешкоджав виконанню рішення.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується в умисному перешкоджанні виконанню рішення суду, що набрало законної сили, але суд засудив його за умисне не виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Як видно з матеріалів справи обвинувачення ОСОБА_8 не змінювалося прокурором, чому суд змінив обвинувачення із вироку не зрозуміло.

Відповідно до ст. 275 ч. 1 КПК України (в редакції 1960 р.) розгляд справи проводиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що вирок підлягає скасуванню з поверненням справи прокуророві для проведення додаткового розслідування, оскільки встановлена неповнота та неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

При проведенні розслідування слідчим органам необхідно всебічно, повно і об`єктивно дослідити обставини справи, усунути недоліки викладені в ухвалі і в залежності від установленого прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 р.), колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляціі прокурора та засудженого ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Києво-Стятошинського районного суду Київської області від 27 грудня 2013 року щодо ОСОБА_8 скасувати, справу направити прокуророві Києво-Святошинського району Київської області для організації проведення додаткового розслідування.

СУДДІ: