Справа № 1-15/11
Номер провадження 1/555/1/15
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2015 року Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

підсудних - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, розлученої, має на утриманні четверо неповнолітніхдітей, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.15 ч.3 ст.191, ч.3 ст.362, ч.2 ст.361, ч.2 ст.28 ч.2 ст.366, ч.2 ст.200 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Городище Березнівського району Рівненської області, громадянки України, жительки м.Рівне розлученої, має на утриманні малолітню дитину, працюючої заступником директора ПП «Панфест», раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.15 ч.3 ст.191, ч.3 ст.362, ч.2 ст.361, ч.2 ст.28 ч.2 ст.366, ч.2 ст.200 КК України ,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, має на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.15 ч.3 ст.191, ч.3 ст.362, ч.2 ст.361, ч.2 ст.28 ч.2 ст.366, ч.2 ст.200 КК України ,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с.Лимна Турківського району Львівської області, жительки АДРЕСА_2 , вдови, пенсіонерки, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.15 ч.3 ст.191, ч.3 ст.362, ч.2 ст.361, ч.2 ст.28 ч.2 ст.366, ч.2 ст.200 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.15 ч.3 ст.191, ч.3 ст.362, ч.2 ст.361, ч.2 ст.28 ч.2 ст.366, ч.2 ст.200 КК України.

Захисник підсудних ОСОБА_10 , ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, яка на його думку полягає в наступному:

1) на стадії досудового розслідування було порушено право на захист підсудної ОСОБА_10 .

Так, ОСОБА_10 згідно постанови про притягнення як обвинуваченої від 07.12.2010р., винесеної начальником відділення СУ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_15 , обвинувачення було пред`явлене 08.12.2010р. Однак, про факти порушення відносно неї кримінальних справ та їх підстави відповідно до винесених тим же слідчим постанов про порушення кримінальних справ від 28.09.2010р., 30.10.2010р. та 03.12.2010р., їй своєчасно відомо не було, будь-яких доказів про вручення чи направлення копій постанов про порушення кримінальних справ в матеріалах справи не має. Даний факт є грубим порушенням норм ст. 98-2 КПК України. Будь-яких причин неможливості вручення копій зазначених постанов слідством не встановлено, в матеріалах справи такі докази відсутні. Таким чином були грубо порушені конституційні права ОСОБА_10 на захист (ст. 62 Конституції України), а також норми кримінально-процесуального права в частині можливості своєчасного оскарження постанов слідчого про порушення кримінальних справ прокурору або до суду, що передбачено було ст. 234 КПК України та Рішенням Конституційного суду №3-рп/2003 від 30.01.2003р.

Фактично про порушення зазначених кримінальних справ ОСОБА_10 стало відомо в день пред`явлення обвинувачення 08 грудня 2010р., а вже 16 грудня 2010р. слідчим була винесена постанова про закінчення досудового слідства. Про дане грубе порушення з боку слідчого ОСОБА_15 її права на захист підсудна ОСОБА_10 неодноразово заявляла вже під час судового розгляду даної кримінальної справи. Заявлене стороною захисту клопотання від 04.02.2011р. до Березнівського районного суду про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування із зазначених підстав зі стадії попереднього розгляду - задоволене судом не було.

2) неповнота та неправильність досудового слідства.
Так, зокрема, в період з 28.09.2010р., з часу порушення першої кримінальної справи відносно ОСОБА_10 і до закінчення досудового слідства 16.12.2010р. не було здійснено жодної слідчої дії, яка була б направлена на всебічне, повне та об`єктивне встановлення всіх обставин у справі. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не допитувалися по жодному епізоду інкримінованих злочинів, не проводилися очні ставки між ними та іншими обвинуваченими та потерпілими, хоча таке клопотання заявлялося як обвинуваченою ОСОБА_10 так і стороною захисту, однак задоволене слідчим не було. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що вказували б на участь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в скоєнні інкримінованих злочинів в складі групи за попередньою змовою.

Обвинувачення всіх підсудних по інкримінованих злочинах, на думку захисника, побудоване в основному на висновках відомчих перевірок ЗАТ КБ "ПриватБанк". Не призначення та не проведення судової економічної експертизи матеріалів аудиторських перевірок та ревізії КРУ Березнівського району не дало можливості визначити в ході досудового слідства ступінь вини окремо кожного обвинуваченого в інкримінованих діях, в результаті чого, на думку захисника, слідством були невірно застосовані норми кримінального закону, згідно з якими дії всіх обвинувачених кваліфікуються по "шаблону", "огульно", як скоєння злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. З ст. 191, ч. 2 ст. 200, ч. З ст. 362, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 28, ч. -2 ст. 366 КК України.

В ході судового слідства по епізоду №11 встановлено, що 03.02.09р. підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у відділені вже не працювали по причині відсторонення керівником їх від виконання функціональних обов`язків, однак слідством вони також обвинувачуються у вчиненні даного злочину по факту незаконного заволодіння коштами у складі групи за попередньою змовою, що не відповідає фактичним обставинам справи. В ході судового слідства встановлені і інші такі факти, коли деякі підсудні були відсутні на робочому місці, або без їх участі проводилася та чи інша банківська операція, однак обвинувачення слідством пред`явлено «огульно» всім чотирьом підсудним без встановлення конкретно вини кожного.

Також захисник покликається на те, що неповнота досудового слідства полягає ще і в тому, що не притягнуті до кримінальної відповідальності посадові особи - начальники Березнівського відділення ЗАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за допущену безконтрольність за роботою підлеглих, що призвело до розкрадання грошових коштів клієнтів банку, котрі за своїми посадовими обов`язками могли і зобов`язані були виконувати організаційні та контрольні функції.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 доповнив вказане клопотання, зазначивши, що постанови про пред`явлення обвинувачення його підзахисним не відповідають вимогам ст.132 КПК України 1960 року, так як у них не вказано, який зміст попередньої змови ОСОБА_10 , ОСОБА_9 з іншими співучасниками щодо епізодів злочинних діянь, у випадках, коли його підзахисними не вчинялось жодних дій щодо реалізації об`єктивної сторони інкримінованих злочинів. Як приклад, наводить обвинувачення за ч.5 ст.191 КК України по факту, коли ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на виконання спільної злочинної мети в період з 06 лютого 2008 року по 04 лютого 2009 року заволоділи коштами, які надійшли в відділення банку для зарахування на рахунок № НОМЕР_1 , що належить «Продоб`єднанню» в загальній сумі 190 050 грн., чим заподіяли РФ ЗАТ КБ «ПриватБанк» матеріальний збиток, що являється особливо великим розміром. У даному обвинуваченні ОСОБА_10 особа безпосередньо вчинила злочинні дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами лише 01.02.2009 року та 04.02.2009 року.

Пред`явлене ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обвинувачення за ч.2 ст.15 ч.3 ст.191 КК України взагалі не містить формулювання, яке б стосувалося саме них і її конкретних дій щодо реалізації об`єктивної сторони інкримінованого злочину, оскільки фактично повністю переписано з обвинувачення ОСОБА_8 і відображає лише об`єктивну сторону злочинних дій даної особи, а в чому полягають злочинні дії як співвиконавців ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не вказано.

Вважає, що відсутність у постановах про притягнення як обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та в обвинувальному висновку чітко сформованого обвинувачення кожній з підсудних і по кожному епізоду інкримінованих злочинних діянь є неправильністю досудового слідства, що не може бути усунута в судовому засіданні, а тому справа підлягає поверненню на додаткове розслідування.

Прокурор заперечив проти задоволення вказаного клопотання, покликаючись, що неправильність і неповнота досудового слідства, на які вказує у своєму клопотанні захисник, можуть бути усунуті під час судового слідства.

Підсудна ОСОБА_18 підтримала клопотання свого захисника.

Підсудна ОСОБА_9 підтримала клопотання свого захисника.

Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника ОСОБА_5

Підсудна ОСОБА_7 підтримала клопотання захисника ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 , зазначивши, що неповнота та неправильність досудового слідства, на які вказує його колега, дійсно мають місце. Обвинувачення, що пред`явлене його підзахисній ОСОБА_8 є неконкретним, так як слідчим не визначено, у чому полягала попередня домовленість між підсудними на вчинення інкримінованих діянь, коли саме вона виникла, які конкретні дії вчинялись по кожному епізоду злочинної діяльності кожним з учасників групи, якими конкретно сумами грошових коштів заволоділи кожна з підсудних. Крім того, також підтримує позицію захисника щодо не притягнення до кримінальної відповідальності начальників відділення банку ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , оскільки під час судового слідства було встановлено відсутність належного контролю з боку вказаних осіб за здійсненими банківськими операціями підлеглих, хоча це належало до їх обов`язків. Також вказує на те, що слідством не було встановлено, які ж саме посадові обов`язки були порушені підсудними, так як в матеріалах кримінальної справи відсутні посадові інструкції ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8

Підсудна ОСОБА_8 підтримала позицію свого захисника.

Представник цивільного позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_19 в судове засідання не з`явився, телефонограмою повідомив про те, що під час розгляду вказаного клопотання покладається на розсуд суду.

Потерпілі ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про надходження клопотання захисника про повернення справи на додаткове розслідування.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.15 ч.3 ст.191, ч.3 ст.362, ч.2 ст.361, ч.2 ст.28 ч.2 ст.366, ч.2 ст.200 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_7 у період з лютого 2008 року по лютий 2009 року, працюючи в Березнівському відділенні Рівненської філії закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (далі відділення Банку), що знаходиться за адресою: Рівненська область, м.Березне, вул. Чорновола,1, на посадах провідного спеціаліста по персональному банківському обслуговуванню клієнтів заступника керівника відділення групи Б відділення Банку, керівника роздрібного корпоративного бізнесу персонального менеджера - заступника керівника групи А відділення Банку та провідного спеціаліста роздрібного корпоративного бізнесу відділення групи А відділення Банку, тобто будучи службовою особою, що наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами, що належать Рівненській філії закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (далі РФ ЗАТ КБ „ПриватБанк), в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем, вступила в злочинну змову з працівниками відділення Банку, з якими підтримувала дружні стосунки - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також з травня 2008 року до злочинної групи залучили ОСОБА_10 , для спільного вчинення злочинів, що посягають на право власності, шляхом підроблення документів на переказ, фальсифікації банківських платіжних карток, незаконних дій з банківськими пластиковими картками, несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах) та службового підроблення документів, узгоджуючи дії кожного з учасників групи для досягнення спільної злочинної мети.

Упродовж часу з лютого 2008 року по лютий 2009 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покладені на них функціональні обов`язки виконували неналежним чином, діючи умисно в порушення вимог Цивільного кодексу України, Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ „Про банки і банківську діяльність; Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492; Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління НБУ від 21 січня 2004 року № 22; Інструкції про касові операції в банках України, затвердженій постановою Правління НБУ від 14 серпня 2003 року № 337 ; Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банківських установах України, затвердженого постановою Правління НБУ від 30 грудня 1998 року № 566; Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Правління НБУ від 19 квітня 2005 року № 137; Обліковій політиці касових операцій, затвердженій наказом від 24 січня 2007 року № 95, та за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, переслідуючи спільну злочинну мету щодо заволодіння коштами банківської установи, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, вчинили розкрадання коштів банку в особливо великих розмірах та інших пов`язаних злочинних діянь.

При цьому, відповідно до домовленості про спільне вчинення узгоджених злочинних дій, учасники групи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , при вчиненні злочинів безпосередньо за допомогою програмного комплексу „Приват-48 оформляли завідомо неправдиві договори про вклад „Підприємницький; незаконно відкривали поточні рахунки на фізичних осіб, оформляли корпоративні платіжні картки на ім`я клієнтів без їх відома, які використовувалися для заволодіння коштами; за допомогою програмного комплексу операційний день банку „SyBridge, з використанням персональних логінів та паролів доступу до електронної бази даних банку, шляхом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), несанкціонованих дій з інформацією, яка обробляється в електронно-обчислювальних машинах(комп`ютерах) та підроблення документів на переказ, незаконно перераховували кошти з рахунків клієнтів на карткові рахунки, з яких кошти зараховували на платіжні картки, випущені на ім`я клієнтів відділення Банку, які використовувалися для заволодіння коштами банку через банкомати та касу відділення Банку; за допомогою електронної системи платежів „Інтернет-клієнт-банк („Приват-24), незаконно, використовуючи логіни та електронні ключі цифрового підпису до вказаних логінів, шляхом підроблення документів на переказ, перераховували кошти з рахунків клієнтів на карткові рахунки, з яких кошти зараховували на платіжні картки, які використовувалися для заволодіння коштами банку через банкомати та касу відділення Банку, а також вчиняли незаконні перерахування коштів шляхом підроблення документів на переказ на рахунки клієнтів з метою приховати факти заволодіння по них коштами; з метою приховування фактів заволодіння коштами з рахунків клієнтів банківської установи, виготовляли та надавали власникам рахунків завідомо неправдиві виписки про рух коштів по їх рахунках.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповідно до домовленості про спільне вчинення злочинних та узгоджених злочинних дій, при вчиненні злочинів безпосередньо приймали в касу відділення Банку кошти від клієнтів банківської установи для зарахування на їх рахунки, які на рахунки не вносили, підроблюючи прибуткові касові документи, які надавали клієнтам та здійснювали їх вилучення з касових документів банківського дня; приймали кошти в касу відділення Банку на поповнення рахунків клієнтів банківської установи без присутності останніх, з метою приховати факти заволодіння коштами по них та вчинення з них незаконних переказів на рахунки інших клієнтів відділення Банку; незаконно проводили видачу коштів через касу відділення Банку з поточних рахунків юридичних та фізичних осіб, в тому числі з використанням платіжних карток, випущених на ім`я клієнтів вказаної банківської установи, без присутності останніх, підробляючи видаткові касові документи.

Також, за вказаний період, ОСОБА_7 переслідуючи спільну злочинну мету ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо заволодіння коштами банківської установи, перебуваючи в приміщенні відділення Банку, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, з використанням корпоративних платіжних карток та поточних рахунків юридичних та фізичних осіб, оформлення та випуск яких здійснювали всупереч діючому законодавству, без укладення письмових договорів, заволоділи коштами з рахунків клієнтів банківської установи через банкомати та через касу відділення Банку, перекази яких здійснювали шляхом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), незаконних операцій з використанням комп`ютерної техніки та несанкціонованого дій з інформацією, яка обробляється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), зокрема за допомогою програмного комплексу ОДБ „SyBridge, підробляли документи на переказ, які ОСОБА_7 створювала під персональним логіном ROT9, ОСОБА_8 створювала під персональним логіном ROTN, в програмному комплексі „Приват-24 (СДО Інтернет-клієнт-банк) ОСОБА_7 створювала електронні документи на своєму робочому комп`ютері ІР-адреса НОМЕР_2 , ОСОБА_8 створювала на своєму робочому комп`ютері ІР- адреса НОМЕР_3 , в ПК „Приват-48 ОСОБА_7 створювала під персональним номером операціоністів НОМЕР_4 , ОСОБА_8 під персональним номером НОМЕР_5 , ОСОБА_10 під персональним номером НОМЕР_6 , ОСОБА_9 під персональним номером НОМЕР_6 . Після заволодіння коштами, ОСОБА_7 за домовленістю з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , для приховування слідів злочину вчинила перекази коштів з інших рахунків клієнтів банку та шляхом внесення через касу відділення готівкових коштів від імені власників рахунків. Для запобігання викриттю своєї злочинної діяльності ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , за домовленістю з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тримали під особистим контролем рахунки „своїх клієнтів, а також формували та надавали клієнтам банку підроблені виписки по рахунках, в яких не відображали проведення операцій, які не ініціювались його власником.

За вказаний період, ОСОБА_7 переслідуючи спільну злочинну мету з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , шляхом незаконних операцій з використанням платіжних карток, випущених на ім`я клієнтів банку без їх відома, через банкомати та касу відділення Банку заволоділи коштами з поточних та карткових рахунків клієнтів банку в загальній сумі 1 120 029,45 грн. (комісія при здійсненні операцій склала 8351,04 грн.) та намагалися заволодіти коштами з рахунків клієнтів банку в загальній сумі 3280 грн.; з поточних рахунків відкритих на фізичних осіб, в загальній сумі 375519 грн.; коштами, які надійшли у відділення Банку для зарахування на поточні рахунки суб`єктів підприємницької діяльності в загальній сумі 349353 грн.; заволоділи коштами шляхом підроблення депозитних договорів по вкладу „Підприємницький та коштами, які надійшли на поповнення депозитного договору в загальній сумі 153507,16 грн.

Всього, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою та ОСОБА_10 , за вказаний період заволоділи коштами на загальну суму 1 998 408,61 грн. та намагалися заволодіти коштами в загальній сумі 3280 грн., яка в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим заподіяли банківській установі матеріальний збиток в особливо великих розмірах.

Всього, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за вказаний період заволоділи коштами на загальну суму 1935088,48 грн. та намагалися заволодіти коштами в загальній сумі 3280 грн., яка в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим заподіяли банківській установі матеріальний збиток в особливо великих розмірах.

Також досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_7 , у період з березня 2007 року по грудень 2008 року, працюючи в Березнівському відділенні Рівненської філії закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (далі відділення Банку), що знаходиться за адресою: Рівненська область, м.Березне, вул. Чорновола,1, на посадах провідного спеціаліста по персональному банківському обслуговуванню клієнтів заступника керівника відділення групи Б відділення Банку, керівника роздрібного корпоративного бізнесу персонального менеджера - заступника керівника групи А відділення Банку та провідного спеціаліста роздрібного корпоративного бізнесу відділення групи А відділення Банку, тобто будучи службової особою, що наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем, що належать Рівненській філії закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (далі РФ ЗАТ КБ „ПриватБанк), вступила в злочинну змову з працівниками відділення Банку, з якими підтримувала дружні стосунки - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також з травня 2008 року до злочинної групи залучили ОСОБА_10 , для спільного вчинення злочинів, що посягають на право власності, шляхом підроблення документів на переказ, фальсифікації банківських платіжних карток, незаконних дій з банківськими пластиковими картками, несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах) та службового підроблення документів, узгоджуючи дії кожного з учасників групи для досягнення спільної злочинної мети.

За вказаний період, ОСОБА_7 переслідуючи спільну злочинну мету з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо заволодіння коштами банківської установи, перебуваючи в приміщенні відділення Банку, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, з використанням корпоративних платіжних карток, поточних та карткових рахунків клієнтів банківської установи, оформлення та випуск яких здійснювали всупереч діючому законодавству, без укладення письмових договорів, заволоділи коштами з рахунків клієнтів банківської установи через банкомати та через касу відділення Банку, перекази яких здійснювали шляхом незаконних операцій з використанням комп`ютерної техніки та несанкціонованого дій з інформацією, яка обробляється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), зокрема за допомогою програмного комплексу ОДБ „SyBridge, підробляли документи на переказ, які ОСОБА_7 створювала під особистим логіном ROT9, ОСОБА_8 створювала під особистим логіном ROTN, в ПК „Приват-48 ОСОБА_7 створювала під особистим номером операціоністів НОМЕР_4 , ОСОБА_8 під особистим номером НОМЕР_5 , ОСОБА_10 під особистим номером НОМЕР_6 , ОСОБА_9 під особистим номером НОМЕР_6 . Після заволодіння коштами, ОСОБА_7 за домовленістю з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , для приховування слідів злочину вчинила перекази коштів з інших рахунків клієнтів банку та шляхом внесення через касу відділення готівкових коштів від імені власників рахунків. Для запобігання викриттю своєї злочинної діяльності ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , за домовленістю з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тримали під особистим контролем рахунки „своїх клієнтів.

Всього, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою та ОСОБА_10 , шляхом незаконних операцій з використанням платіжних карток, випущених на ім`я клієнтів банку без їх відома, через банкомати та касу відділення Банку заволоділи коштами з поточних та карткових рахунків клієнтів банку в загальній сумі 340622,27 грн. (у т.ч. комісія 2113,92 грн.), яка в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим заподіяли банківській установі матеріальний збиток в особливо великих розмірах.

Всього, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за вказаний період заволоділи коштами в загальній сумі 103765,46 грн. (у т.ч. комісія 695,88 грн.), тобто яка в двісті п`ятьдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим заподіяла публічному акціонерному товаристві КБ „ПриватБанк матеріальний збиток у великих розмірах.

При вирішенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування суд приймає до уваги наступні обставини.

Підсудна ОСОБА_10 суду пояснила, що усі постанови про порушення щодо неї кримінальних справ від 28.09.2010 року, 30.10.2010 року та 03.12.2010 року вона отримала в один день в перших числах грудня 2010 року, і на прохання слідчого підписалась за їх отримання, при цьому слідчий повідомив їй, що участь захисника на цій стадії не є обов`язковою. Обвинувачення їй було пред`явлено 07.12.2010 року, тоді вона відмовилась від дачі будь-яких показань, оскільки не мала захисника. Після цього вона звернулась до захисника за правовою допомогою і в подальшому повідомила слідчого, що бажає давати показання і просить його відновити досудове слідство, проте ні її клопотання, ні клопотання захисника з цього приводу задоволено не було.

Згідно клопотання обвинуваченої ОСОБА_10 (а.с.200 т.29) підсудна клопотала перед слідчим про відновлення досудового слідства, так як бажає давати показання по суті пред`явленого обвинувачення, котре, на її думку, не відповідає обставинам справи, а також провести очні ставки з іншими обвинуваченими.

З клопотанням про відновлення досудового слідства для проведення допиту обвинуваченої ОСОБА_10 до слідчого звертався і захисник ОСОБА_5 (а.с. 201-204 т.29).

Згідно постанови про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченої та захисника від 23.12.2010 року ( а.с. 2012 т.29) слідчий відмов у клопотання обвинуваченої та захисника, вказуючи, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_10 є необґрунтованим і не може бути задоволене, оскільки зібрані у справі докази дають підстави для висновків про всебічність, повне й об`єктивне дослідження всіх обставин, які належать до предмета доказування у кримінальній справі, а сукупність зібраних доказів неспростовно підтверджує факт вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів.

Відповідно до положень ст.21 Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року) особа, що провадить дізнання, слідчий, прокурор, суддя, суд повинні надати підозрюваному, обвинуваченому, підсудному можливість захищатися встановленими законом засобами від пред`явленого обвинувачення і не вправі перекладати на нього обов`язок доведення своєї невинуватості у вчиненні злочину.

Згідно норм ст.221 Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року) слідчий зобов`язаний задовольнити клопотання обвинуваченого, і його захисника, якщо обставини для з`ясування яких заявлено клопотання мають значення для справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 не була допитана як обвинувачена на стадії досудового слідства по жодної епізоду інкримінованих злочинних діянь, не зважаючи на те, що заявила клопотання слідчому про бажання давати показання по суті пред`явленого обвинувачення, не було задоволено і клопотання захисника про відновлення досудового слідства для проведення допиту його підзахисної.

Не проведення допиту обвинуваченої обмежило її право на захист та позбавило можливості заперечувати проти обвинувачення, викласти свої доводи щодо своєї непричетності до злочинів.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. Зокрема, неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органом досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийняті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

У відповідності до ст.132 КПК України 1960 року у постанові про притягнення як обвинуваченого повинно бути зазначено: хто склав постанову; місце і час її складання; назву справи; прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, день, місяць та рік його народження; злочин, у вчиненні якого обвинувачується дана особа, час, місце та інші обставини вчинення злочину, наскільки вони відомі слідчому, і стаття кримінального закону, якою передбачений цей злочин. Коли обвинувачений притягується до відповідальності за вчинення декількох злочинів, що підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, в постанові про притягнення, як обвинуваченого повинно бути вказано, які саме дії ставляться обвинуваченому в вину по кожній з цих статей.

Пред`являючи обвинувачення ОСОБА_7 (т.23 а.с.248-336, т.24 а.с. 1-272) , ОСОБА_8 ( т.25 а.с.2-281, т.26 а.с.1-79), ОСОБА_9 (т.26 а.с.113-295, т.27 а.с.1-175), ОСОБА_10 (т.27 ст.183-271, т.28 а.с.1-253) у вчиненні злочинів передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.15 ч.3 ст.191, ч.3 ст.362, ч.2 ст.361, ч.2 ст.28 ч.2 ст.366, ч.2 ст.200 КК України досудове слідство інкримінує особам вчинення вказаних злочинних діянь за такою кваліфікуючою ознакою як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.
Пункт 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України « Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року передбачає, що злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Проте, пред`являючи обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч.1 ст.191 КК України слідчий не зазначив по кожному епізоду інкримінованих злочинних діянь які конкретні дії по реалізації об`єктивної сторони даного складу злочину були вчинені кожною з учасників групи.

Зокрема, згідно пред`явленого обвинувачення за ч.5 ст.191 КК України ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на виконання спільної злочинної мети в період з 06 лютого 2008 року по 04 лютого 2009 року заволоділи коштами, які надійшли в відділення банку для зарахування на рахунок № НОМЕР_1 , що належить «Продоб`єднанню» в загальній сумі 190 050 грн., чим заподіяли РФ ЗАТ КБ «ПриватБанк» матеріальний збиток, що являється особливо великим розміром (вказаний приклад наводиться захисником у поданому клопотанні).

Проте, протягом вказаного періоду злочинні дій були вчинені: 06.02.2008 року - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 07.02.2008 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 08.02.2008 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 13.10.2008 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 19.01.2008 року ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , 20.01.2009 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 22.01.2009 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 23.01.2009 року ОСОБА_9 , 30.01.2009 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 31.01.2009 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 01.02.2009 року ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , 04.02.2009 року ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Отже ОСОБА_10 безпосередньо вчинила злочинні дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами лише 01.02.2009 року та 04.02.2009 року, у пред`явленому ОСОБА_10 обвинуваченні досудовим слідством не зазначено, який зміст попередньої змови вказаної особи із іншими співучасниками щодо решти епізодів злочинних діянь і яким чином охоплювались її дії єдиним умислом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Аналогічним чином викладено обвинувачення і іншим співучасникам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

У постанові про порушення кримінальної справи від 30.10.2010 року за ч.2 ст.15 ч.3 ст.191 КК України ( а.с.136 т.1) слідчим було зазначено, що 05 лютого 2009 року ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . ОСОБА_10 з метою заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем намагались заволоділи коштами банківської установи шляхом незаконних переказів з поточних рахунків № НОМЕР_7 , що належить ПП ОСОБА_33 та № НОМЕР_8 , що належить ПП ОСОБА_34 шляхом проведення незаконного переказу на картковий рахунок № НОМЕР_9 , що належить ПП ОСОБА_35 , для поповнення платіжного ліміту корпоративної платіжної картки № НОМЕР_10 , випущеної на ім`я ПП ОСОБА_36 , зокрема, за допомогою робочого комп`ютера та програмного комплексу ОДБ „Sybridge, сформували завідомо неправдивий електронний платіжний документ на переказ № 3 на суму 1200 грн., відповідно до якого перерахували кошти в сумі 1200 грн. з поточного рахунку № НОМЕР_7 , що належить ПП ОСОБА_33 , на поточний рахунок № НОМЕР_9 , що належить ПП ОСОБА_37 , для поповнення платіжного ліміту корпоративної платіжної картки № НОМЕР_10 , випущеної на ім`я ПП ОСОБА_36 та сформували завідомо неправдивий електронний платіжний документ на переказ № 5 на суму 2080 грн., відповідно до якого перерахувала кошти в сумі 2080 грн. з поточного рахунку № НОМЕР_8 , що належить ПП ОСОБА_34 на поточний рахунок № НОМЕР_9 , що належить ПП ОСОБА_37 , для поповнення платіжного ліміту корпоративної платіжної картки № НОМЕР_10 , випущеної на ім`я ПП ОСОБА_38 .

Вказана постанова про порушення кримінальної справи не містить зазначення конкретних дій кожної особи, які кваліфікуються за ч.2 ст.15 ч.3 ст.191 КК України, слідчий обмежився лише загальними формулюваннями «сформували», «перерахували».
Викладаючи обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і за ч.2 ст.15 ч.3 ст.191 КК України, слідчий вказано лише про вчинення ОСОБА_8 05 лютого 2009 року незаконних дій спрямованих на заволодіння грошовими коштами в розмірі 3280 грн.

Пред`явлене ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обвинувачення за ч.2 ст.15 ч.3 ст.191 КК України взагалі не містить формулювання, яке б стосувалося саме них і їх конкретних дій щодо реалізації об`єктивної сторони інкримінованого злочину, оскільки фактично повністю переписано з обвинувачення ОСОБА_8 і відображає лише об`єктивну сторону злочинних дій даної особи, а в чому полягають злочинні дії як співвиконавців ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не вказано.

Крім того, органом досудового слідства дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч.5 ст.191 КК України кваліфіковані як привласнення та розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, вчинене шляхом зловживання службовим становищем, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верхового Суду України « Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року у статті 191 КК передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину - привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи.

Предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті - на користь інших осіб, зокрема це може бути відчуження майна іншим особам для споживання, як подарунок чи товар, в обмін на інше майно тощо.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем полягає в незаконному оберненні чужого майна на свою користь або на користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби.

Пред`являючи обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч.5 ст.191 КК України органом досудового слідства не розмежовано, в яких випадках мало місце привласнення майна, в яких випадках розтрата, як і не визначено конкретно статус майна чи воно було ввірено підсудним, чи перебувало у їх віданні чи особи внаслідок службового становища мали право оперативного управління майном. Крім того, викладаючи обвинувачення усім особам орган досудового слідства вказує на те, що особи заволоділи грошовими коштами, однак така форма вчинення злочину не знайшла свого відображення при кваліфікації дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч.5 ст.191 КК України

Аналогічним чином пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і за ч.2 ст.15 ч.3 ст.191 КК України. У даному випадку орган досудового слідства також не визначає, які конкретні злочинні діяння ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 виразились у заволодінні чужим майном, його привласненні, його розтраті, і конкретно щодо якого майна ( ввіреного чи такого, що перебувало у віданні).

Вищевказані недоліки пред`явленого обвинувачення неможливо усунути під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки прокурор під час розгляду попереднього клопотання про повернення справи на додаткове розслідування повідомив суду про відсутність підстав для зміни обвинувачення в порядку ст.277 КПК України 1960 року. Таке клопотання не було заявлене прокурором і в судовому засідання 06.02.2015 року.

Відсутність у постановах про притягнення як обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та в обвинувальному висновку чітко сформульованого обвинувачення по кожній з них і відповідно до кожного епізоду злочинної діяльності свідчить про неправильність досудового слідства, через що неможливо розглянути справу в межах такого обвинувачення, в зв`язку з чим справа підлягає поверненню на додаткове розслідування під час якого відповідно до встановлених обставин необхідно сформулювати і пред`явити конкретне, чітке обвинувачення кожній особі, які б відповідало відповідним положенням кримінального та кримінально-процесуального закону.

Також в судовому засіданні 06.02.2014 року захисник підсудної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства, яка на його думку полягає в наступному:

1) в справі відсутні докази щодо наявності попередньої змови і умислу підсудних про незаконне вилучення готівкових коштів ПАТ КБ «ПриватБанк» в особливо великих розмірах через банкомати і касу відділення для подальшого заволодіння ними. Не встановлена також матеріалами справи роль кожного з підсудних при цьому;

2) матеріалами справи не доведено, що підсудні заволоділи грошовими коштами внаслідок зловживання своїм службовим становищем, оскільки в матеріалах справи відсутні їх посадові інструкції. В судових засіданнях було встановлено факт відсутності посадових інструкцій у працівників Березнівського відділення;

3) слідством не встановлено порядок отримання, реєстрації, списання чи анулювання корпоративних платіжних карток клієнтів Березнівського відділення РФ ПАТ КБ «ПриватБанк», за допомогою яких було вилучено готівкові кошти з банкоматів, не встановлено також конкретних працівників, на яких покладений контроль за рухом корпоративних платіжних карток клієнтів Березнівського відділення банку, що не дає можливості об`єктивно довести вину кожного з підсудних у заволодіння коштами банку через банкомати;

4) слідством не встановлено осіб, які оформляли заяви на видачі готівки з конкретних поточних рахунків клієнтів банку та отримували готівку через касу відділення банку;

5) матеріалами справи не встановлено, хто з працівників банку відповідальний за роботу банкоматів, платіжного терміналу і при встановленні фактичного розміру матеріальної шкоди в актах ревізій не зазначено, чи враховувались при цьому наявні грошові кошти в банкоматах та платіжному терміналі;

6) відповідно до постанови про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_7 від 03.12.2010 року матеріальний збиток спричинений ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 1 998 408,61 грн. В той же час відповідно до цивільного позову позивача від 15.03.2011 року матеріальна шкода позивачу становить 2 052 416,03 грн., а відповідно до позову від 16.04.2014 року 875 185,24 грн.;

7)досудовим слідством не призначалась судово-бухгалтерська експертиза, проведення якої у даній кримінальній справі є обов`язковим для встановлення фактичного розміру матеріальної шкоди, заподіяної ПАТ КБ «ПриватБанк», недопустимим є обґрунтування обвинувачення лише на результатах ревізій, проведених провідним аудитором ПАТ КБ «ПриватБанк». Проведення такої експертизи в умовах судового засідання є неможливим за наявності великого об`єму документів, що підлягають дослідженню експертом;

8) в постановах про притягнення як обвинуваченої ОСОБА_7 від 03.12.2010 року та від 06.12.2011 року не визначено, за якими конкретно кваліфікуючими ознаками підсудній інкримінується злочин, передбачений ч.5 ст.191 КК України. Диспозиція зазначеної статті передбачає привласнення, розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем. При цьому обов`язковою обставиною повинно бути те, що це майно було ввірене особі або перебувало у віданні особи.

9) слідством було встановлено, що в період з березня 2007 року по лютий 2009 року з обігу відділення банку було вилучено готівкових коштів на загальну суму 1 998 408,61 грн. і 340 622,27 грн. і це при проведенні щоквартальних, піврічних і річних фінансових звітів. Отже досудовим слідством не було дано належної юридичної оцінки діяльності керівництва БВ РФ ПАТ КБ «ПриватБанк» при проведенні досудового розслідування зазначених кримінальних справ.

Захисник ОСОБА_4 вказує, що зазначені вище обставини щодо неповноти досудового розслідування зазначених кримінальних справ не можуть бути усунені в судовому засіданні, і це доведено під час судового розгляду справи в період серпня-грудня 2014 року.

Підсудні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_5 підтримали вказане клопотання.

Прокурор заперечив проти його задоволення, зазначивши, що неповнота досудового слідства, про яку вказує захисник, може бути усунута під час судового слідства, а тому відсутні підстави для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Суд, заслухавши учасників удового розгляду, вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (ст. 280 КПК).

Приймаючи до уваги підстави, що вказані захисником у клопотанні про повернення справи на додаткове розслідування, суд вважає, що зазначена захисником неповнота досудового слідства могла б бути усунута в судовому засіданні шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК вчинення інших процесуальних дій.

Проте суд погоджується з позицію захисту щодо пред`явлення підсудній ОСОБА_7 неконкретного обвинувачення, оскільки слідчий не зазначив по кожному епізоду інкримінованих злочинних діянь за ч.5 ст.191, ч.2 ст.15 ч.3 ст.191 КК України, які конкретні дії по реалізації об`єктивної сторони даного складу злочину були вчинені кожною з підсудних, і зокрема, ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. КПК України 1960 року, суд
П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника підсудних ОСОБА_10 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Клопотання захисника підсудної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування задовольнити частково.

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191 КК України, ч.2 ст.15 ч.3 ст.191, ч.3 ст.361, ч.2 ст. ч.2 ст.366, ч.2 ст.200 КК України повернути прокурору Рівненської області для проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити попередній підписку про невиїзд.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_1