АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/505/15 Справа № 199/7801/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

03 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0001948 за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури Амур-Нжньодніпровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок АмурНижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у м.

Дніпропетровську, громадянина

України, проживаючого в

АДРЕСА_1 ,

засудженого за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ВСТАНОВИЛА:

Прокурором принесена апеляційна скарга, в якій він просить вирок АмурНижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року скасувати та постановити свій, яким обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. При цьому прокурор посилається на те, що ОСОБА_8 раніше притягався до кримінальної відповідальності за тяжкі корисливі злочини, за якими мав та наразі продовжує мати непогашену та не зняту у встановленому порядку судимість, окрім цього, звільнившись 12.06.2014 року з місць позбавлення волі на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив нове кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_8 , не погодившись з вищевказаним вироком суду подав апеляційну скаргу в якій просить вирок скасувати із-за порушень вимог кримінально-процесуального закону. Вважає, що мотив скоєного злочину не був встановлений.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 також наголошує на тому, що мотив скоєного злочину встановлений не був, також не було доведено скоєння кримінального правопорушення за ч.2ст.187 КК України. Просить його дії перекваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. При цьому посилається на незаконність вироку у зв`язку з порушенням судом вимог кримінально-процесуального закону. Зазначає, що при скоєнні злочину він був один. Звертає увагу на покази потерпілого ОСОБА_10 , який стверджував, що рюкзак синього кольору, який був при ньому, він зняв сам, без фізичного та морального тиску. Крім того, потерпілий вказував на те, що до нього ні фізичного ні морального тиску не застосовувалось.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 31 серпня 2014 року приблизно о 12.00 годині разом з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, знаходився біля будинку №10, розташованого по вул. Куликовська м. Дніпропетровська, де повз нього проходив малолітній ОСОБА_10 , з рюкзаком на плечах. В цей момент у ОСОБА_8 та у невстановленої слідством особи раптово виник злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я малолітнього ОСОБА_10 . Реалізуючи вказаний намір ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, у вказаний час та місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до малолітнього ОСОБА_10 ззаду, схопив останнього лівою рукою за шию, а правою рукою приставив до горла ножа. Погрожуючи застосуванням ножа і насильством, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, ОСОБА_8 сказав малолітньому ОСОБА_10 покласти біля себе рюкзак на землю, а вказана невстановлена особа, за вказівкою ОСОБА_8 , діючи з єдиним умислом, забрала вказаний рюкзак, вартістю 150 грн., в якому знаходилися овочі, а саме: 5 кг картоплі, вартістю 20 грн., 2 кг баклажанів, вартістю 7 грн. та 2 кг кабачків, вартістю 7 грн., які належить ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_8 став питати у малолітнього ОСОБА_10 чи є в нього мобільний телефон та грошові кошти, коли останній відповів, що в нього немає при собі вказаного майна, ОСОБА_8 відпустив його, пригрозивши, щоб нікому не розповідав про те, що сталося. В цей час невстановлена особа спостерігала за обстановкою, тримаючи в руках вищевказаний рюкзак. Після вчинення розбійного нападу ОСОБА_8 та невстановлена особа з майном, яким вони заволоділи, направилися в сторону зупинки громадського транспорту, що розташована на вул. С.Ковалевської м. Дніпропетровська, причинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 184 грн. Не доходячи до вказаної зупинки громадського транспорту ОСОБА_8 наздогнав батько малолітнього ОСОБА_10 - потерпілий ОСОБА_11 та почав його утримувати, а невстановлена особа кинула рюкзак потерпілого на землю та втекла.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який її подав та просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, при цьому прокурор просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, пояснення ОСОБА_8 на підтримку своєї апеляційної скарги, при цьому обвинувачений просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні ним розбою, поєднаного з погрозою застосувати насильство, небезпечне для життя чи здоров`я за попередньою змовою групою осіб, ґрунтується на доказах, які були всебічно перевірені в судовому засіданні та отримали відповідну оцінку у вироку.

Малолітній потерпілий ОСОБА_10 під час досудового і судового слідства показував, що 31 серпня 2014 року о 12.00 годині, коли він проходив біля будинку №10 по вул. Куликовська у м. Дніпропетровську, до нього ззаду підійшов раніше йому незнайомий (як потім йому стало відомо) ОСОБА_8 і правою рукою приставив до горла ножа, а лівою прижав його до себе та який погрожуючи ножем, запитав, чи є мобільний телефон і гроші та що знаходиться в рюкзаку, на що він відповів, що телефону та грошей немає, а в рюкзаку овочі. ОСОБА_8 наказав йому покласти рюкзак на землю, а іншому чоловікові, який був з ОСОБА_8 , наказав підняти рюкзак з землі, що останній і зробив, після чого його відпустили.

Малолітній потерпілий ОСОБА_10 під час проведення впізнання впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 31.08.2014 року заволоділа його рюкзаком(а.с.48-49).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 01.09.2014 року слідує, що малолітній ОСОБА_10 вказав, як один незнайомий хлопець приставив йому ножа до горла та вимагав гроші та мобільний телефон, заставив зняти рюкзак та покласти його на землю, а другий незнайомий підняв рюкзак, після чого його відпустили.(а.с.55-61)

Твердження засудженого, що судом першої інстанції не було встановлено мотиву скоєного злочину, є безпідставним, оскільки під час досудового слідства і в суді малолітній ОСОБА_10 вказував, що ОСОБА_8 погрожував йому ножем і був разом з чоловіком на вид 40 років, запам`ятав ніж і описав лезо і рукоятку, послідовно с самого початку вказував на ніж і розповів своїм батькам, що було підтверджено батьком потерпілого потерпілим ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Крім того, як встановив суд, згідно протоколу огляду спортивної сумки, наданої ОСОБА_8 від 31.08.2014 року, в ній виявлено серед речей ніж з ручкою чорного кольору(а.с.43), згідно протоколу слідчого експерименту від 02.09.2014 року за участю ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , останній показав місце, де він кинув ніж, де нічого не було знайдено(а.с.62-65).

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи засудженого про те, що він знайшов рюкзак, так як малолітній потерпілий ОСОБА_10 як в ході досудового так і в ході судового слідства дав стабільні покази про обставини скоєного злочину, а саме про скоєння розбійного нападу відносно нього обвинуваченим ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою.

Таким чином, відсутні підстави не довіряти показанням малолітнього потерпілого ОСОБА_10 і свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 оскільки вони є послідовними та незмінними і узгоджуються між собою та матеріалами справи, а тому суд обґрунтовано вважав їх правдивими, наведені докази належними і достатніми, які підтверджують факт погрози ножем при заволодінні чужим майном.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необґрунтованість його засудження за ч.2ст.187 КК України є хибними.

Суд, на підставі досліджених доказів, дійшов правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_8 та обґрунтовано кваліфікував його дії за ч.2ст.187 КК України.

При призначенні засудженому ОСОБА_8 покарання, суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і дані про особу засудженого, який характеризується посередньо, обставини, що обтяжують покарання. Враховуючи вказане, суд призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ст. 187 ч 2 КК України.

Зазначене, на переконання колегії суддів, є достатніми підставами вважати, що призначене засудженому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2015р. відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді: