АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
у кримінальному провадженні № 0009279, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2014 року, по обвинуваченню
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горі, Грузія, громадянина Республіки Грузія,
який зареєстрований в АДРЕСА_1 ,
та проживав по АДРЕСА_2 , не судимий, -
у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 ( три) роки.

Згідно до вироку суду, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 24 серпня 2014 року приблизно о 04 год. 30 хв. з метою таємного викрадення чужого майна шляхом зламу за допомогою слюсарного інструменту замків вхідних дверей проник до житла - квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , на загальну суму 1246 грн. 39 коп. і з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Крім того, 24 серпня 2014 року приблизно о 04 год. 40 хв. з метою таємного викрадення чужого майна шляхом зламу за допомогою слюсарного інструменту замків вхідних дверей проник до житла - квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав золоту обручку 16-го розміру масою 1,5 г вартістю 937 грн., яка належить потерпілій ОСОБА_9 , і з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Дії ОСОБА_5 як умисне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно кваліфіковані судом за ч.3 ст. 185 КК України.

Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_7 на вказаний вирок подано апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні та правильність кваліфікації його дій, апелянт просить змінити вирок суду першої інстанції через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та пом`якшити його до мінімальних меж і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
На обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не в повній мірі взяв до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому, на думку апелянта, суд першої інстанції мав обґрунтовані підстави для застосування при призначенні покарання ОСОБА_5 положення ст. ст. 69, 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судове засідання апеляційної інстанції не доставлявся в зв`язку з відсутністю клопотання про участь у розгляді апеляційної скарги, захисник ОСОБА_7 про час і місце розгляду його апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про поважність причин неприбуття суд апеляційної інстанції не повідомляв, клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги не заявляв.
Тому неприбуття захисника та обвинуваченого в судове засідання апеляційної інстанції не є перешкодою для судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження, провівши судові дебати, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і учасники судового провадження у такому випадку позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції в частині, яка стосується призначення ОСОБА_5 покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, хоч і не зазначив, що це кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини його вчинення, вид, кількість та вартість викраденого, повернення вказаного майна потерпілим, відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого; дані про його особу, те, що він до кримінальної відповідальності притягається вперше, позитивно характеризується за місцем попередньої роботи, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання дотримався загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, в тому числі і ті, про які зазначає апелянт у своїй апеляційній скарзі, обставини, які пом`якшують покарання, та призначив обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.
За таких обставин колегія суддів не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та зміни вироку суду в зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_10 покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Судом першої інстанції вирішувалося питання щодо можливості звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.
Проте, суд першої інстанції, з`ясувавши підстави застосування виду звільнення від відбування покарання, дійшов висновку, що така можливість відсутня, оскільки не можуть виконуватися умови належного контролю за поведінкою обвинуваченого, який не має реєстрації в Україні, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відбування обвинуваченим призначеного покарання, яке уважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника і в цій частині.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

С У Д Д І:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11кп/796/1495/2014, Категорія КК: ч.3 ст. 185
Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1