пр. № 1-кп/759/118/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва
в складі: головуючого - судді: ОСОБА_1
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0010002 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Києві, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, працюючого муляром-штукатуром в ФОП « ОСОБА_5 », зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого 26 січня 2000 року Ірпінським міським судом Київської області за ст. 140 ч. 2, 44 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік та сплатою штрафу в розмірі 100 гривень; 13 червня 2001 року Ленінградським районним судом м. Києва за ст. ст. 141 ч. 2, 81 ч. 2, 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 30 липня 2008 року Ірпінським міським судом Київської області за ст. ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 395, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 23 липня 2012 року по відбуттю строку покарання; 21 лютого 2013 року Васильківським міським судом Київської області за ст. 309 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 1700 гривень,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурори - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачений - ОСОБА_4 , захисники - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , інші учасники провадження: потерпілий ОСОБА_10 ,-
в с т а н о в и в:
08 листопада 2014 року, приблизно в 21.40 годин, ОСОБА_4 знаходячись разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, неподалік від будинку № 3 по вул. Уборевича в м. Києві, помітили ОСОБА_10 , який прямував в напрямку будинку № 7 по вул. Уборевича в м. Києві, майном якого вирішили заволодіти, шляхом вчинення на нього нападу, поєднаного із насильством небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_10 , вступивши, тим самим в попередню злочинну змову.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та невстановлена досудовим рослідуванням особа, діючи узгоджено, наздогнали ОСОБА_10 ззаду, та невстановлена досудовим розслідуванням особа нанесла останньому удар невстановленим тупим предметом по голові, від чого ОСОБА_10 , втративши рівновагу, впав на землю та втратив свідомість.
Подолавши таким чином опір ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , продовжуючи далі свої злочинні дії та діючи згідно досягнутої з невстановленою досудовим рослідуванням особою домовленості, перевірив вміст кишень одягу ОСОБА_10 та, виявивши в лівій внутрішній кишені куртки останнього мобільний телефон «Нокiа 3230», ІМЕІ НОМЕР_1 , варістю 143 грн., із сiм-карткою оператора мобiльного зв`язку «Київстар», вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 30 гривень, з картою пам`ятi ємністю 1 Гб, вартістю 100 грн., з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, заволодів вказаним майном.
Заволодiвши чужим майном, яке належить ОСОБА_11 на загальну суму 293 гривні, ОСОБА_4 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою з мiсця вчинення злочину втекли, завдавши ОСОБА_10 майнову шкоду, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
У результаті розбійного нападу ОСОБА_4 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_10 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді синця в тiм`яній дiлянці по лiнiї стрiловидного шву та на 8,0 см вище проекції стріловидного шву, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 3128 від 10 листопада 2014 року, вiдноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерiєм тривалостi розладу здоров`я).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не визнав та показав, що 08 листопада 2014 року після закінчення роботи, в той час він працював муляром в ПП « ОСОБА_5 », приблизно після 15.00 годин, він, зі своїми друзями, з метою обговорити час та місце святкування дня свого народження, домовився про зустріч приблизно в 17.00 годин на станції метро «Академмістечко», куди приїхав в зазначений час. Зустрівшись в обумовленому місці з друзями: ОСОБА_12 , на прізвище ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , на ім`я ОСОБА_14 , інші анкетні відомості та адреси, яких йому невідомі, вони направились до кафе-більярдної, що розташовано по вул. Підлісна, 1 в м. Києві, куди також підійшов його третій друг ОСОБА_15 .
Замовивши в кафе столик на гру в більярд з 18.00 до 22.00 годин, вони весь цей час перебували в більярдній та нікуди не відлучалися, хіба що виходили на вулицю покурити.
Після 22.00 годин, коли час на гру в більярд на їхньому столику закінчився, вони ще протягом приблизно 15 20 хвилин, знаходились в кафе після чого пішли додому. Оскільки ОСОБА_15 живе поблизу від даного кафе, тому додому пішов сам. Він, в свою чергу, пішки, провів своїх друзів, яким треба було їхати на Лівий берег, до станції метро «Академмістечко», дорога до метро зайняла у них близько 25 30 хвилин. Після чого він направився додому, зайшовши дорогою в магазин «Новус», де купив цигарки та пляшку води. Дорогою додому він нікуди більше не заходив та нікому не телефонував. Пройшовши дитячий майданчик, що розташований біля будинку по вул. Уборевича, 3, біля східців, на землі, він побачив розбитий телефон «Нокіа 3230», який був повністю розкиданий по запчастинам, також біля телефону лежала сім-картка оператора «Київстар». Він підібрав даний телефон, який виявився дешевим, оскільки ніколи в житті ще нічого такого не знаходив та вважав, що вдома розбереться з даним телефоном, та якимось чином знайде власника даного телефону. При цьому він зібрав телефон, вставивши в нього знайдену сім-картку оператора «Київстар» та увімкнув його. Проте, на телефоні з`явився запит щодо введення пін-коду, який не був йому відомий, та він, вимкнув телефон, витягнувши з нього сім-картку, щоб не заблокувати, яку разом з телефоном поклав до кишені своїх штанів та не користуючись будь-яким чином знайденим телефоном, прослідував далі. Пройшовши близько 50 метрів, до нього підійшов незнайомий йому чоловік, як пізніше виявилось, ОСОБА_16 син потерпілого, який представився працівником міліції, пред`явивши посвідчення, та попросив його показати кишені. На дану вимогу, він витяг з кишені телефон, який знайшов, після чого чоловік взявши телефон, почав наносити йому удари. В цей час до них підійшло ще 5-6 осіб, які між собою говорили, що це він і це той телефон. Також ОСОБА_16 говорив йому що, він має казати працівникам міліції, відвів його за будинок та показав йому місце, на яке він має вказати працівникам міліції де начебто він знайшов даний телефон. Він з цим не погоджувався, тому весь цей час ОСОБА_16 та його друзі наносили йому удари.
Коли приїхали працівники міліції, ОСОБА_16 віддав йому в руки знайдений ним телефон, який, в присутності понятих, в нього було вилучено разом із сім-карткою. Також працівниками міліції у нього було вилучено належний йому телефон та сім картку «Лайф» з номером НОМЕР_2 .
На місце також прийшов потерпілий ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та який відразу вказав на нього, як на особу, що напала на нього, та викрала в нього його телефон.
Працівниками міліції, будь-які недозволені методи фізичного тиску до нього не застосовувались.
08 листопада 2014 року він був одягнутий в сині джинси, чорну кофту, куртку пуховик червоного кольору з капюшоном, чорну спортивну шапку, кросівки.
Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не визнав, його вина повністю підтверджується усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 показав, що обвинуваченого ОСОБА_4 він раніше не знав.
08 листопада 2014 року приблизно в 21.30 годин повертаючись додому в напрямку будинку 7 по вул. Уборевича в м. Києві, проходячи по тротуару біля будинку 3 по вул. Уборевича в м. Києві, він позаду себе почув кроки, після чого раптово відчув удар в задню частину голови, від якого втратив рівновагу, впав на асфальт та на декілька секунд втратив свідомість. Коли він, лежачи на землі, прийшов до тями, то побачив як обвинувачений обшукує кишені його куртки, яка була розстебнута. Знайшовши в лівій внутрішній кишені його куртки телефон «Нокіа 3230», всередені якого знаходилась сім-картка оператора мобiльного зв`язку «Кивстар»-«Діджус», вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 30 гривень, та карта пам`ятi ємністю 1 Гб, вартістю 100 грн., обвинувачений його забрав та більше нічого не шукав. В цей час він також побачив, що з обвинуваченим була ще одна особа, одягнена в темний одяг, яка стояла на відстані 2 метрів, яку він добре не роздивився, та разом з якою, обвинувачений пішов швидкою ходою в напрямку будинку № 9 по вул. Уборевича.
Він добре роздивився обвинуваченого, оскільки коли той обшукуючи кишені його куртки, нахилився до нього, то з голови обвинуваченого спав капюшон, а світло з фонарного стовпа падало так, що обличчя обвинуваченого добре освітлювалось і він його роздивився. Він бачив, що обвинувачений лисий, а ніс в нього з горбинкою. Він пам`ятає, що обвинувачений був одягнений в червону куртку.
Після чого він встав, та пішов додому, де відразу про усе розповів своєму сину, який працює в правоохоронних органах, та який зателефонував до міліції. Також, син пішов шукати нападника, прикмети якого він детально йому описав. Через 20 30 хвилин син повідомив його, що особу, яка начебто підходить під той опис, затримали. Прийшовши на місце затримання, він відразу, впізнав обвинуваченого та повідомив працівникам міліції, що це саме та особа, яка здійснила на нього напад. Працівниками міліції в обвинуваченого було вилучено його мобільний телефон «Нокіа 3230», вартістю 143 гривні, який він відразу впізнав, оскільки той мав потерту панель та тріщину на екрані.
Викрадений у нього мобільний телефон слідчим йому був повернутий. Також зазначив, що слідчий повернув йому дві сім-картки, одна з яких була у нього викрадена та якою він на даний час користується. Проте куди він подів іншу сім-картку, він не пам`ятає.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що обвинуваченого раніше не знав.
В листопаді 2014 року він знаходився вдома, за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає разом з батьком та матір`ю, Приблизно в 21.30 годин додому прийшов його батько - ОСОБА_10 , який повідомив, що біля будинку АДРЕСА_4 на нього напали двоє нападників, один з яких вдарив його ззаду в голову, після чого він впав на землю, та на пару секунд втратив свідомість, а коли прийшов до тями то побачив. як обвинувачений обшукав його кишені, та дістав з кишені його мобільний телефон «Нокіа 3230» разом з сім-карткою «Київстар». Після чого нападники втекли.
Батько описав йому прикмети нападників: один - невисокого зросту, лисий в червоній куртці з капюшоном, інший - вищий, одягнутий в темний одяг, після чого він зателефонував до міліції та сам пішов на пошуки нападників.
Біля станції метро «Академмістечко» він побачив ОСОБА_4 , якого впізнав по прикметах, які назвав йому батько. Він підійшов до обвинуваченого, представився, після чого попросив дістати все, що в нього є в кишенях. ОСОБА_4 вів себе адекватно. Спочатку дістав один телефон, напевно, власний, який з його слів був вимкнутий, оскільки в ньому сіла батарея. Потім дістав ще один телефон, який він відразу впізнав, оскільки даний мобільний телефон належав його батьку. Він запитав в ОСОБА_4 звідки в нього даний телефон, на що останній відповів що знайшов. В цей час до обвинуваченого, на телефон його батька - ОСОБА_10 , надходили дзвінки, на які ОСОБА_4 відповідав. Проте він, до моменту затримання ОСОБА_4 неодноразово телефонував до батька на мобільний номер, який був вимкнутий, тому він був дуже здивований, як обвинувачений може приймати дзвінки на телефон його батька.
Обвинуваченого він затримав протягом 30 40 хвилин, після того, як батько розповів про все, що з ним сталося. Він з обвинуваченим чекали на патруль міліції на місці скоєння злочину, що приблизно на відстані 300 м від місця затримання ним обвинуваченого. Слідчо-оперативна група, що прибула на місце, в присутності понятих, безпосередньо в обвинуваченого вилучила телефон. Також він побачив, що з кишені своїх джинсів ОСОБА_4 дістав і сім-карту «Київстар», яка не була в жодному з телефонів, як пізніше з`ясувалось, ця сім-картка належала його батьку. Його батько також прийшов на місце скоєння злочину, та відразу, прямо, вказав на ОСОБА_4 , як на особу, яка напала на нього та заволоділа його телефоном. Того дня його батько вживав спиртні напої, проте перебував в адекватному стані.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що обвинуваченого та потерпілого раніше не знав. Він працює старшим інспектором патрульної служби Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві. Приблизно в листопаді 2014 року, точну дату не пам`ятає, при несенні чергування в складі автопатруля по охороні громадського порядку в Святошинському районі м. Києва, пізно ввечері було отримано виклик про здійснення по вул. Уборевича, пограбування. Приїхавши на місце скоєння злочину по вул. Уборевича, 3, де знаходився ще один автопатруль ППС, вони побачили 2 осіб, один з яких був обвинувачений, інший - ОСОБА_16 . Останній пояснив їм, що дана особа ОСОБА_4 , підходить під всі прикмети особи, описані його батьком, яка вчинила на нього напад та забрала мобільний телефон, яку він особисто, як працівник правоохоронних органів знайшов в районі, повідомивши перед цим, про вчинений злочин в міліцію. На місце події було викликано слідчо-оперативну групу. Через декілька хвилин на місце події підійшов потерпілий, який відразу вказав на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила на нього напад. Будь-яких видимих тілесних пошкоджень на обвинуваченому він не бачив.
Оскільки на місці події знаходилось два автопатруля ППС, то їхній патруль з місця пригоди поїхав, а слідчо-оперативну групу залишився чекати інший екіпаж.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що обвинуваченого та потерпілого раніше не знав.
Він працює слідчим СВ Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві. 08 листопада 2014 року перебуваючи на чергуванні в складі слідчо-оперативної групи Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві від чергового по райуправлінню було отримано виклик про те, що по вул. Уборевича, 3 в м. Києві стався напад на людину, в якої було відібрано мобільний телефон. Приїхавши на місце, вони виявили що затримано особу, якою виявився ОСОБА_19 , також на місці знаходився потерпілий, інші особи, серед яких був родич потерпілого, а також працівники міліції. Хтось з присутніх повідомив, що родич потерпілого сам затримав обвинуваченого.
На його запитання, потерпілий повідомив, що коли він повертався додому, то дана особа, вказавши на обвинуваченого, вчинив напад на нього, при цьому забрав в нього його мобільний телефон. Також потерпілий казав, що його вдарили чимось по голові, після чого він впав на землю, та втратив свідомість. Пояснень потерпілого в частині скільки було нападників він не пам`ятає. Ним, в присутності понятих, було складено протокол огляду місця події. Під час огляду місця події було оглянуто територію біля будинку № 3 по вул. Уборевича в м. Києві, яка була непогано освітленою, оскільки на відстані декількох метрів розташована проїжджа частина, на якій розташовані фонарні стовпи. Також ОСОБА_4 передав їм мобільний телефон, який витяг з кишені своїх штанів, на що потерпілий відразу зазначив, що це його мобільний телефон. Зазначений мобільний телефон, в обвинуваченого було вилучено, також було вилучено сім-картку, яка знаходилась в кишені обвинуваченого. Чи був в обвинуваченого власний мобільний телефон, він не пам`ятає.
Потерпілий був стурбований, від нього відчувався запах алкоголю, проте поводив він себе адекватно, все пояснював та розповідав. Після складання протоколу, обвинуваченого було доставлено до райуправління. Будь-яких видимих тілесних ушкоджень на обличчі та тілі обвинуваченого, при його затриманні, він не бачив.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення також підтверджується:
- протоколом огляду місця події та план-схемою до протоколу від 08 листопада 2014 року, відповідно до якого, під час огляду місця події ділянки місцевості, що розташована біля будинку № 3 по вул. Уборевича в м. Києві було виявлено чоловіка, який представився ОСОБА_4 , одягнутим у червону коротку куртку та джинси, кросівки, поголена голова, який знаходиться поруч з працівниками міліції, при поверхневому огляді якого, у правій кишені штанів було виявлено мобільний телефон «Нокіа 3230» із сім-карткою оператора «Лайф», у лівій кишені штанів було виявлено сім картку оператора «Київстар» («Діджус»). В присутності двох понятих ОСОБА_4 добровільно передав зазначений телефон із сім-картками «Лайф» та «Київстар». Також під час огляду, заявник, який назвався ОСОБА_10 вказав на місце вчинення відносно нього злочину (т. 1 а.с.76 - 79);
- протоколом огляду від 09 листопада 2014 року, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон «Нокіа 3230», ІМЕІ НОМЕР_3 , який було викрадено у потерпілого ОСОБА_10 . При огляді мобільного телефону виявлено пошкодження екрана. Також було оглянуто карту пам`яті TakeMs 1 Gb, сім-картку мобільного оператору «Діджус», номер НОМЕР_4 , та сім-картку мобільного оператору «Лайф» номер невідомий (т. 1 а.с. 83 - 84):
- висновком судово медичної експертизи № 3128 від 10 листопада 2014 року, згідно якого при проведенні судової медичної експертизи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено синець в тім`яній ділянці по лінії стріловидного шву та на 8,0 см вище проекції стріловидного шву. Вказане ушкодження спричинене тупим (тупими) предметом (предметами), що не відобразило в особі характерних властивостей травмуючого (травмуючих) предмета (предметів), за давністю утворення, враховуючи його морфологічні особливості, може відповідати 08 листопада 2014 року та відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Враховуючи кількість та локалізацію виявленого ушкодження, воно утворилися при нанесенні не менш ніж одного травматичного впливу. Враховуючи характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження, відсутність ушкоджень на виступаючих частинах обличчя утворення його при падінні із вертикального чи близького до нього положення виключається. Для відповіді на питання: «Чи могли заподіяні ОСОБА_10 тілесні ушкодження спричинити собою втрату свідомості?» судово медичних даних немає (т. 1 а.с. 80-82).
- висновком експерта щодо вартості викраденого майна від 18 листопада 2014 року, згідно якого дійсна (ринкова) вартість поданого на дослідження належного потерпілому ОСОБА_10 мобільного телефону «Нокіа 3230», станом на 08 листопада 2014 року становить 143 гривні ( т. 1 а.с. 85 87).
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13 березня 2015 року та описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали суду від 17 березня 2015 року, відповідно до яких експертом ТОВ «Астеліт» на підставі ухвали суду було надано інформацію в електронному вигляді, що міститься на СД-Р диску Videx CD-R 52х700МВ 80 min № С 3118 СВ 22215125 LH з написом «06417» та дану інформацію було вилучено ( т. 1 а.с. 189-190);
- СД-Р диском Videx CD-R 52х700МВ 80 min № С 3118 СВ 22215125 LH на лицьовому боці якого міститься напис чорнилом червоного кольору 06417 з наявною на ньому інформацією ТОВ «Астеліт» щодо з`єднань телефону абонентського номеру НОМЕР_2 , належного ОСОБА_4 , в період часу з 06 листопада 2014 року по 08 листопада 2014 року, вилученою згідно ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року та переглянутою судом під час судового розгляду (т. 1 а.с. 180);
- протоколом огляду предмета, документів та аналізу інформації від 17 березня 2015 року, відповідно до якого під час перегляду СД-Р диску Videx CD-R 52х700МВ 80 min № С 3118 СВ 22215125 LH на лицьовому боці якого міститься рукописний напис 06417 з наявною на ньому інформацією ТОВ «Астеліт» щодо дати, часу і тривалості вхідних та вихідних телефонних з`єднань, з посиланням на ретранслятор та прив`язку до базових станцій та їх адресу, а також адресу місцеперебування абоненту телефонного номера в момент кожного вхідного та вихідного телефонного з`єднання із зазначенням типу з`єднання, ідентифікатора (IMEI та IMSI), вхідних та вихідних смс-повідомлень без розкриття їх змісту, щодо абонентського номеру НОМЕР_2 , належного ОСОБА_4 , зроблено роздруківку, яка містить відомості про те, що в період часу з 07.16 годин до 21.48 годин 08 листопада 2014 року сім-картка з абонентським номером НОМЕР_2 використовувалась в терміналі НОМЕР_5 , в період часу з 21.59 годин до 23.30 годин 08 листопада 2014 року сім-картка з абонентським номером НОМЕР_2 використовувалась в терміналі НОМЕР_6 (як встановлено під час досудового розслідування, та під час судового розгляду, указаний термінал відповідає мобільному телефону «Нокіа 3230», IMEI НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_10 та який 08 листопада 2014 року згідно протоколу огляду місця події було вилучено у ОСОБА_4 ).
08 листопада 2014 року в період часу з 17.46 годин до 18.48 годин абонент НОМЕР_2 в указаний проміжок часу знаходився на ділянці місцевості, яка перебуває в зоні дії базової станції (ретрансляційної антени) ТОВ «Астеліт» LAC 51410 CID 19551, розташованій за адресою: м. Київ, вул. Підлісна, 1, а наявність відмітки «AZ=0» може свідчити про перебування абонента безпосередньо біля місця розташування базової станції, тобто будівлі за № 1 по вул. Підлісній в м. Києві.
08 листопада 2014 року в період часу з 19.03 годин до 19.25 годин місцезнаходження абонента 063-052-67-92 змінюється, та базовою станцією (ретрансляційною антеною) ТОВ «Астеліт» LAC 10903 CID 2772, абонент фіксується на ділянці місцевості, розташованій по «AZ=220» від будівлі за № 1 по вул. Підлісній в м. Києві (в напрямку вул. Г.Наумова вул. Булаховського).
08 листопада 2014 року в період часу з 19:58 годин до 23.30 годин місцезнаходження абонента 063-052-67-92 змінюється, та фіксується базовими станціями (ретрансляційними антенами) ТОВ «Астеліт» 10903 CID 583, абонент фіксується на ділянці місцевості, розташованій по «AZ=230» від будівлі за № 36 по бул. Вернадського в . Києві; 10903 CID 5912, абонент фіксується на ділянці місцевості, розташованій по «AZ=140» від будівлі за № 15-а по вул. Мальовнича в м. Києві; 10903 CID 5261, абонент фіксується на ділянці місцевості, розташованій по «AZ=60» від будівлі за № 69-а по вул. Ірпінській в м. Києві; 10903 CID 5882, абонент фіксується на ділянці місцевості, розташованій по «AZ=160» від будівлі за № 44 по пр-ту А.Палладіна в м. Києві (т. 1 а.с. 181-188);
- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 19 листопада 2014 року, розпискою потерпілого ОСОБА_10 про отримання зазначених в постанові речей (т. 1 а.с. 89, 90), безпосередньо оглянутими судом мобільним телефоном «Нокіа 3230», ІМЕІ НОМЕР_1 , сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Діджус», та карткою пам`яті ємністю 1 Гб, що визнанні речовими доказами.
Всі вищевказані докази суд визнає належними, допустимими та достовірними доказами. Також суд приймає до уваги та визнає належними та допустимими доказами, показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 дані ними під час судового розгляду, які суд визнає достовірними, оскільки вони є об`єктивними, послідовними, узгоджуються не тільки між собою, а й з іншими зібраними в кримінальному провадженні доказами, висновками судово-медичної експертизи № 3128 від 10 листопада 2014 року, й не вірити їм, у суду немає підстав, а тому кладе їх в основу свого вироку.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_15 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_4 він перебуває в дружніх стосунках.
08 листопада 2014 року до нього зателефонував ОСОБА_4 , з пропозицією зустрітись в більярдному клубі, який знаходиться на вул. Підлісній в м. Києві, щоб обговорити святкування його дня народження, яке мало бути наступного дня. На дану пропозицію він погодився та приблизно в 18.00 годин прийшов до зазначеного більярдного клубу, де знаходився ОСОБА_4 разом зі своїми двома друзями, одного з яких звали ОСОБА_12 , ім`я іншого він не пам`ятає. Спочатку вони сиділи за столиком, обговорювали святкування дня народження обвинуваченого, а приблизно в 20.00 чи 21.00 годин ОСОБА_4 чи хтось з його друзів замовив більярдний столик на годину. Біля них відпочивала компанія з трьох дівчат, які також грали в більярд. Приблизно в 22.15-22.20 годин вони розрахувались за гру, та пішли з кафе. Обвинувачений пішов разом зі своїми друзями, провести останніх до станції метро, а він пішов в іншому напрямку додому. Через тиждень до нього зателефонувала дівчина обвинуваченого, яка повідомила, що 08 листопада 2014 року ОСОБА_4 затримали працівники міліції та обвинувачують його в грабежі чи крадіжці.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_20 показала, що обвинуваченого ОСОБА_4 знає наглядно.
08 листопада 2014 року в її подруги, ОСОБА_21 , був день народження, який вони разом з подругами вирішили відсвяткувати в більярдному клубі по АДРЕСА_5 , де вона з літа 2012 року по січень 2014 року неофіційно працювала барменом.
Приблизно в 20.45 годин вони прийшли в клуб та з 21.00 годин замовили на годину більярдний столик. На той час за сусіднім столиком грала компанія з 4-х чоловіків, серед яких був обвинувачений, який приходив до більярдного клубу, в той час, коли вона там працювала та якого вона знала наглядно. Друзі обвинуваченого запрошували її та її подруг до себе за столик, проте вони відмовились. В 22.00 годин їх столик та столик за яким грав обвинувачений вимкнули. Після чого приблизно в 22.15 годин обвинувачений разом зі своїми друзями розрахувалися, та пішли з клубу. Того вечора барменом була ОСОБА_22 , яка в подальшому і розповіла їй, що ОСОБА_4 , попав в таку неприємну ситуації, що напевно, вийшла помилка, бо в той вечір останній був в клубі. Вона погодилась прийти до суду, та дати показання. Про день, коли їй треба з`явитись до суду, їй повідомила особисто ОСОБА_22 . Стверджує, що в більярдному клубі ведеться відео-спостереження, проте бармен в кінці тижня завжди видаляє весь поточний останній запис за тиждень.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_22 показала, що обвинуваченого ОСОБА_4 знає наглядно, як постійного клієнта кафе-більярдної по АДРЕСА_5 , де вона з 2012 року працює барменом.
08 листопада 2014 року вона бачила обвинуваченого, який разом зі своїми трьома друзями, які також є постійними клієнтами в даному більярдному кафе, грали в більярд з 18.00 годин до 22.00 годин. За весь час, вони виходили лише на вулицю, щоб покурити. Ніхто з них нікуди на довго не відлучався. Вона це добре пам`ятає, оскільки в них часто почали викрадати шари для більярду, тому весь персонал дуже уважно спостерігає за відвідувачами кафе. В той день обвинувачений сам замовляв та оплатив гру. Вона знала, що обвинуваченого звати ОСОБА_23 , оскільки неодноразово чула, як його називають друзі. В той вечір за іншим столиком грала компанія дівчат, та за третім столиком ще одна компанія. Обвинувачений був одягнений в джинси, в кофту синьо-сірого кольору в смугу. В 22.00 годин обвинувачений розрахувався, після чого приблизно 22.40 годин він разом зі своїми друзями пішов з даного кафе. Через три тижні після цього, до неї на роботу в кафе прийшла жінка, на ім`я ОСОБА_24 , яка представилася дружною обвинуваченого, та яка її розшукувала. Оскільки в той час вона перебувала у відпустці, співробітниці надали жінці її мобільний номер. Лариса зателефонувала до неї, спитала, чи бачила вона обвинуваченого 08 листопада в кафе. В подальшому, переглянувши бланки, які ведуться в журналі їх кафе, вона виявила запис про те, в зазначений день стіл був зайнятий з 18.00 до 22.00 годин. Прізвища та інші відомості відвідувачів в журналі не зазначаються, проте вона пам`ятає, що це саме обвинувачений був в той день за цим столиком. Відео-спостереження в кафе не ведеться, камери відеоспостережння розташованні лише для того, щоб персонал міг спостерігати за відвідувачами.
Показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 містять суперечності між собою, крім того показання зазначених свідків в частині перебування ОСОБА_4 в приміщенні кафе-більярдної по АДРЕСА_5 в період часу з 18.00 годин до 22.20 годин, суперечать встановленим судом обставинам справи, спростовуються інформацією, наданою ТОВ «Астеліт», показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 дані ними під час судового розгляду, які суд визнав достовірними. Крім того, свідок ОСОБА_15 є другом обвинуваченого, а тому його показання суд розцінює як намагання допомогти обвинуваченому довести його захисну версію, щодо перебування обвинуваченого в кафе в час вчинення ікримінованих йому дій.
Як зазначив в судовому засіданні сам обвинувачений, не дивлячись на те, що після його затримання свідком ОСОБА_16 , останній, застосовуючи до нього фізичну силу вимагав від нього зізнатися працівникам міліції в скоєнні нападу на потерпілого, він з цим не погодився та, надавав працівникам міліції свої показання.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в частині перебування його 08 листопада 2014 року, в момент вчинення злочину відносно потерпілого в іншому місці, тобто в приміщенні кафе-більярдної по вул. Підлісній, 1 в м. Києві, що вилучений у нього мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_10 , він знайшов та будь-яким чином ним не користувався, суд оцінює критично, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, з усією очевидністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 , щодо обставин вчинення обвинуваченим та невстановленою досудовим розслідуванням особою нападу на нього, під час якого саме ОСОБА_4 забрав у нього мобільний телефон, цілеспрямованістю дій обвинуваченого, показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , показання яких є послідовними, логічними, підтверджуються висновком судово-медичного експертизи № 3128 від 10 листопада 2014 року, інформацією, наданою ТОВ «Астеліт» та сукупністю доказів досліджених в даному кримінальному провадженні, які суд визнав достовірними й, не вірити їм, у суду немає підстав. Крім того, перед початком допиту, потерпілий попереджався судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, судом було з`ясовано що до 08 листопада 2014 року потерпілий з обвинуваченим не був знайомий, і зазначене не заперечувала сторона захисту, та підстав для обмови обвинуваченого не має.
Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_4 суд розцінює, як спосіб захисту, обраний ним із метою уникнення відповідальності за скоєне, усвідомлюючи всю тяжкість скоєного ним злочину.
Таким чином, суд дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази надані стороною обвинувачення та стороною захисту, оцінивши зібранні по справі докази в їхній сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена й кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 187 КК України є правильною, оскільки він, за попередньою змовою групою осіб, вчинив напад на потерпілого ОСОБА_10 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Обговорюючи питання про міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин проти власності, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за останнім місцем відбування покарання в Білоцерківській ВК № 35, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, неодружений, на час вчинення кримінального правопорушення працював, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до скоєного, стан його здоров`я, його роль у вчиненні злочину, позицію потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченому, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України судом не встановлено, та вважає за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі із конфіскацією майна, так як приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без ізоляції від суспільства. Підстав для застосування ст. ст. 69,75 КК України суд не вбачає.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 09 листопада 2014 року.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до вступу вироку в закону силу, залишити без змін - тримання під вартою в Київському СІЗО Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Речові докази: мобільний телефон «Нокіа 3230», ІМЕІ НОМЕР_1 , сім-картку оператора мобільного зв`язку «Діджус», карту пам`яті ємністю 1 Гб, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити потерпілому
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: