Справа № 728/257/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/372/2015
Категорія - ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Бахмач, Бахмацького району, Чернігівської області, з неповною середньою освітою 8 класів, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Бахмацьким районним судом, Чернігівської області:

- 15 липня 2014 року за ст. 263 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- 29 жовтня 2014 року за ст.ст. 185 ч.1, ч.2, 263 ч.1, 395 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі п. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бахмацького районного суду від 29 жовтня 2014 року до покарання, призначеного за новим вироком, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 393 грн. 12 коп. процесуальних витрат за проведені по справі експертизи.

В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого, просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за попереднім вироком, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Зазначає, що обвинувачений почав вчиняти кримінальне правопорушення влітку 2014 року, а закінчив 9 січня 2015 року (коли патрони носив, зберігав при собі та вони були вилучені працівниками міліції), тобто після вироку від 29 жовтня 2014, в зв`язку з чим суд першої інстанції при призначенні покарання не застосував ст. 71 КК України, а саме, який підлягав застосуванню, а застосував закон (ч. 4 ст. 70 КК України), який не підлягав застосуванню. Крім того вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання в недостатній мірі враховано особу обвинуваченого внаслідок чого, суд необґрунтовано призначив покарання, наближене до мінімального, передбаченого санкцією інкримінованого кримінального правопорушення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Суд першої інстанції встановив, що влітку 2014 року ОСОБА_7 копаючи металобрухт поблизу вагонного депо ст. Бахмач, що знаходиться в м. Бахмачі по вул.. Деповській, знайшов паперовий згорток в якому знаходились патрони в кількості 20 штук, які приніс до себе додому з метою подальшого продажу, а 9 січня 2015 року приніс їх на залізничний вокзал станції Бахмач-Пасажирський, яка розташована по вул. Дзержинського в м. Бахмач, з метою продажу патронів і близько 16 год. був доставлений до чергової частини ЛВ на ст. Бахмач УМВС України на Південно-Західній залізниці, де під час особистого огляду працівниками міліції зазначені патрони були виявлені та вилучені. Згідно висновку експерта №10 від 13 січня 2015 року вилучені у ОСОБА_7 металеві предмети в кількості 20 штук, за зовнішніми ознаками схожі на набої, являються бойовими припасами калібру 7,62 мм. та є придатними для стрільби.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який погодився з вимогами цієї скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

Влітку 2014 року ОСОБА_7 копаючи металобрухт поблизу вагонного депо ст. Бахмач, що знаходиться в м. Бахмачі по вул. Деповській, знайшов паперовий згорток в якому знаходились патрони в кількості 20 штук, які приніс до себе додому з метою подальшого продажу, а 9 січня 2015 року приніс їх на залізничний вокзал станції Бахмач-Пасажирський, яка розташована по вул. Дзержинського в м. Бахмач, з метою продажу патронів і близько 16 год. був доставлений до чергової частини ЛВ на ст. Бахмач УМВС України на Південно-Західній залізниці, де під час особистого огляду працівниками міліції зазначені патрони були виявлені та вилучені. Згідно висновку експерта №10 від 13 січня 2015 року вилучені у ОСОБА_7 металеві предмети в кількості 20 штук, за зовнішніми ознаками схожі на набої, являються бойовими припасами калібру 7,62 мм. та є придатними для стрільби.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин, а сам обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 413 КПК України, підставами для скасування вироку є, зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, щодо моменту закінчення вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2014 року за ч.1, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 395 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі і дане покарання не відбув.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 почав скоювати в літку 2014 року і закінчення його вчинення є момент затримання останнього працівниками міліції 9 січня 2015 року, тобто ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення після ухвалення вироку Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_7 суд мав призначити покарання з урахуванням положень ст. 71 КК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія вважає, що місцевим судом не застосовано закон, який підлягав застосуванню, а саме призначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

Тому, колегія суддів приходить до переконання про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку місцевого суду з постановленням нового вироку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, зокрема за наявності рецидиву.

Проте зазначених вимог закону судом першої інстанції належним чином дотримано не було.

Так, як зазначено у вироку, вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_7 , у відповідності до вимог статті 65 КК України, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винного, його вік, матеріальний та сімейний стан, наявність формальної характеристики за місцем проживання, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Разом з тим, районний суд залишив поза увагою наявність у ОСОБА_7 непогашених судимостей за злочини пов`язані з незаконним обігом холодної зброї та вибухових речовин та небажання останнього ставати на шлях виправлення.

Зважаючи на вище викладене, колегія суддів визнає, що суд призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, яке хоч і не виходить за межі, встановлені законом, але за своїм видом і розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості. Це покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів визнає вирок щодо засудженого таким, що підлягає скасуванню за м`якістю призначеного йому покарання з постановленням свого вироку в частині призначення ОСОБА_7 покарання, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі. Тому апеляція прокурора про необхідність скасування вироку щодо ОСОБА_7 внаслідок м`якості також підлягає задоволенню.

При призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 , колегія суддів, керуючись вимогами ст. 71 КК України, враховуючи особу обвинуваченого та фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення вважає, що до призначеного покарання слід частково приєднати покарання за вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2014 року і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

В решті вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Згідно ч. 4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_10