Справа № 214/8368/13-к
1-кп/214/23/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю потерпілого ОСОБА_7

за участю захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12

за участю обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

- ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою середня, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, -

- ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зелений Гай Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, одруженого, який має трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, з середньою освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, -

- ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Федорівка Глобинського району Полтавської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

3 серпня 2013 року, близько о 22 год.00 хв., ОСОБА_13 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на літньому майданчику біля будинку №34 по вул. Виноградній в м. Кривому Розі разом з раніше йому знайомими ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановленою особою, яку знали як ОСОБА_19 (далі за текстом « ОСОБА_19 »), відносно якого матеріали виділені у окреме провадження, які також знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, в ході спілкування, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до знайомого їм ОСОБА_20 , керуючись незначним приводом для прийняття свого рішення, вирішили разом прийти до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_5 , на території якого тимчасово мешкав ОСОБА_20 , та разом умисно завдати останньому тілесні ушкодження, при цьому вони усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх діянь та передбачали, що внаслідок їх дій потерпілому будуть завдані тяжкі тілесні ушкодження.

В цей же день, 3 серпня 2013 року о 22 год. 30 хв., ОСОБА_13 , разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_15 прибули до літньої кухні, розташованої на території домоволодіння по АДРЕСА_5 , в приміщенні якої в той момент знаходився ОСОБА_20 . ОСОБА_15 , керуючись умислом на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, разом з ОСОБА_14 , умисно спільно по черзі завдали приблизно 10 ударів кулаками рук в голову потерпілому ОСОБА_20 , який від отриманих ударів впав на підлогу та знаходився в положенні сидячи на підлозі. Після цього, продовжуючи свої умисні дії на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_20 , ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_15 , разом завдали потерпілому приблизно 10 ударів кулаками рук та взутими ногами в ділянку голови та тулубу з обох боків. ОСОБА_13 , який знаходився поруч, підтримуючи злочинні дії вказаних осіб, керуючись умислом на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, умисно завдав ОСОБА_20 приблизно 10 ударів кулаками рук та взутими ногами в ділянку голови та тулубу. ОСОБА_19 , підтримуючи злочинні дії вказаних осіб, керуючись умислом на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, умисно завдав ОСОБА_20 не менш як два удари кулаками рук в ділянку тулубу. Після того як ОСОБА_20 від завданих йому ударів, знаходячись в положенні лежачи на підлозі, не здійснював будь-яких активних дій, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 , в приміщенні кухні взяли в руки пластикові труби та спільно нанесли приблизно по 3 удари кожний потерпілому в ділянку тулубу та кінцівок. Після чого, ОСОБА_13 , винайшовши в приміщенні кухні металеву арматуру, та утримуючи її в руках, умисно завдав приблизно 3 удари вказаною арматурою в ділянку голови та шиї потерпілого.

Умисні дії ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_15 продовжувалися на протязі приблизно 20 хвилин та були ними закінчені після того, як потерпілий ОСОБА_20 від отриманих тілесних ушкоджень утратив свідомість, після чого вказані особи залишили місце скоєного ними правопорушення.

9 серпня 2013 року потерпілий ОСОБА_20 від отриманих тілесних пошкоджень помер в КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2», де він проходив стаціонарне лікування.

Своїми спільними умисними діями ОСОБА_13 , разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_15 , спричинили потерпілому ОСОБА_20 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в області чола ліворуч, забійної рани лівої вушної раковини, перелому тіла нижньої щелепи праворуч, перелому кісток носу, крововиливу під м`які оболонки головного мозку, переломів ребер: праворуч: 2 ребра на межі кісткової та хрящової частин, 3 ребра по середньо ключичній лінії, 4 ребра на межі хрящової та кісткової частин, 5 ребра перелом у двох місцях по парастернальній лінії та пахвовій лінії з переломо-вивихом головки ребра, перелому 7 ребра по ключичній лінії з утворенням в зоні перелому кісткового фрагменту по зовнішній кістковій пластинці, розриву реберної дуги праворуч (хрящових частин 7-10 ребер), переломів ребер ліворуч: 4 ребра по середньо-ключичній лінії, площа злому - поперекова, 5 ребра по передньопахвовій лінії, верхній край списоподібний, 7-10 ребер від середньо- до задньопахвовій лінії, краї переломів по зовнішній та внутрішній пластинкам компактної речовини зі згладженими краями, крововиливів у м`які тканини в області кута правої лопатки, в області попереку ліворуч з крововиливом у біля ниркову клітковину.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1628 додаткова від 15.09.2013 року, виявлені при дослідженні трупу тілесні ушкодження грудної клітини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя, що у даному випадку спричинили розвиток після травматичної пневмонії і згідно до цього смерть потерпілого, всі виявленні тілесні ушкодження в області голови входять до комплексу закритої внутрішньочерепної травми і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і у даному випадку також сприяло розвитку післятравматичної пневмонії.

Дії обвинуваченого ОСОБА_13 належить кваліфікувати за ст. 121 ч. 2 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, вчиненого групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_14 належить кваліфікувати за ст. 121 ч. 2 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, вчиненого групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_15 належить кваліфікувати за ст. 121 ч. 2 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, вчиненого групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні винним себе визнав частково. Показаннями ОСОБА_14 встановлено, що 3 серпня 2013 року разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 в кафе вживали спиртні напої, до них прийшов потерпілий ОСОБА_21 . З останнім посварилися і той пішов. Потім на прохання ОСОБА_15 прийшли до потерпілого на місце події, щоб узяти у потерпілого планшет, який належав ОСОБА_15 . Там потерпілий став їх непристойними словами та жестами ображати. Потерпілому наніс удар трубою в стегно ОСОБА_15 , а потім ОСОБА_19 наносив багато ударів ногами. Далі ОСОБА_13 став розмовляти з потерпілим та наніс два удари кулаком в обличчя, а ОСОБА_19 вдарив потерпілого пластмасовою трубою, яка зламалася. Далі ОСОБА_19 намагався нанести удари потерпілому металевою арматурою, яку у ОСОБА_19 намагалися відібрати інші підсудні. Далі вийшов разом з ОСОБА_13 , а ОСОБА_19 залишився з потерпілим та вийшов приблизно через 15 хвилин. Раніше конфліктів з потерпілим не малося. Зі слів ОСОБА_15 знає, що за три дні до події потерпілий вкрав у ОСОБА_15 планшет. Потерпілого не бив, в проведенні експерименту участь приймав. Під час події був одягнутий у футболку, шорти, як на його футболці з`явилася кров, не знає. Вважає, що як очевидець побиття, повинен був викликати швидку допомогу, міліцію, але цього не зробив, чому цього не зробив, не може пояснити. Про вказану подію того ж дня розповів дружині, коли прийшов додому. Далі показав, що дійсно після події спілкувався з ОСОБА_22 , розповідав останньому про те, що трапилося, знає останнього як чесну людину, яка не буде казати в суді неправду, показання ОСОБА_22 підтверджує. Під час проведення слідчого експерименту давав показання, але на вимогу слідчого. На місце події пішов за пропозицією ОСОБА_15 , планшет на місці події не шукали. Під час події був одягнутий у шорти та футболку темного кольору, оглянута у судовому засіданні футболка можливо належить йому. Шорти робітники міліції не вилучали, а вилучили футболку.

Після зміни обвинувального акту ОСОБА_14 показав, що винним себе не визнає, потерпілого не бив. Показання свідка ОСОБА_22 в судовому засіданні чув, стосунки з останнім нормальні. Намагався під час бійки розборонити, тому на футболці могли виникнути сліди крови, яким саме чином пояснити не може. ОСОБА_22 брехати не може. Нічого ОСОБА_22 про події не розповідав. Далі пояснив, що не пам`ятає, чи розповідав щось ОСОБА_22 про подію, далі знов пояснив, що нічого ОСОБА_22 не розповідав. По телефону ОСОБА_22 про подію нічого не казав.

Обвинувачений ОСОБА_15 в судовому засіданні визнав себе винним частково. Показаннями ОСОБА_15 встановлено, що 3 серпня 2013 року при зустрічі в кафе потерпілий став себе вести погано, ображати, пообіцяв повернути належний йому, підсудному, планшет. Попросив інших обвинувачених, для підтримки, піти разом до потерпілого. Разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 прийшли на місце події, де знаходився потерпілий. Останній став ображати, тому вдарив потерпілого, потім потерпілого став бити ОСОБА_19 , який наніс удар в обличчя, від чого потерпілий присів. Далі став потерпілого бити ОСОБА_13 , а ОСОБА_19 став наносити потерпілому приблизно десять ударів ногами по голові, по ребрах. ОСОБА_19 намагалися зупинити, останній наносив потерпілому удари арматурою. Він, обвинувачений, наніс потерпілому два удари в правий бік трубою, яка зламалася. Коли він, обвинувачений, виходив з приміщення, потерпілий лежав. Після події ночував у ОСОБА_14 , а ОСОБА_19 та ОСОБА_13 поїхали разом. На час подій був в нетверезому стані, випив 4-5 пляшок пива, можливо не пам`ятає всіх подій. До зазначених подій, його ображав потерпілий, кидав в нього камінням. Він, обвинувачений, не зупиняв ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , які били потерпілого, хто що при цьому казав, не пам`ятає. ОСОБА_14 був на «боці» обвинувачених. Далі показав, що 2 серпня 2013 року не вийшов на роботу, так як погано себе почував. Під час слідчого експерименту показання давав, показував як наносилися удари, але показував неправдиво, а так як сказав показати слідчий. Насправді наніс потерпілому удар кулаком та трубою. Вдарив потерпілого трубою в праву сторону по сідницях або стегну. До потерпілого пішли з метою взяти планшет, але планшет на місці події не шукали. Потерпілого бив він та інші обвинувачені, про наслідки нанесених ударів не думав. Оглянута у судовому засіданні футболка з написом «Рональдо» належить йому, був одягнутий в цю футболку на час події. На цій футболці плями це кров потерпілого, вони утворилися тому, що потерпілий махав руками.

Після зміни обвинувального акту ОСОБА_15 показав, що винним себе визнає, у вчиненому кається. Ті дії, що зазначені в зміненому обвинувальному акті, вчиняв.

Обвинувачений ОСОБА_13 винним себе визнав частково. Показаннями ОСОБА_13 встановлено, що 3 серпня 2013 року разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 розпивав пиво в кафе, були в нетверезому стані. ОСОБА_19 розповів, що ОСОБА_20 погано себе вів, а ОСОБА_15 сказав, що потерпілий пропонував зайти за планшетом. Разом домовилися піти до потерпілого за планшетом. До потерпілого на місце події прийшли всі разом, ОСОБА_15 зайшов в приміщення літньої кухні, де був потерпілий. Потерпілий став ображати ОСОБА_15 , останній наніс потерпілому удар в обличчя. Потерпілий також вдарив ОСОБА_15 . Далі потерпілому наніс два удари ОСОБА_19 , від чого потерпілий присів. Він, обвинувачений, намагався зупинити ОСОБА_19 , намагався розмовляти з потерпілим. Потерпілий його, обвинуваченого, образив, тому наніс потерпілому 2-3 удари, після чого потерпілому наніс 2 удари ОСОБА_19 . Коли ОСОБА_19 взяв в руки арматуру, намагався з ОСОБА_15 зупинити ОСОБА_19 . Потерпілий ліг на спину, став лаяти присутніх, ОСОБА_19 пригнув ногами на грудь потерпілому, ОСОБА_15 вдарив потерпілого пластмасовою трубою по тілу, від чого труба зламалася. ОСОБА_14 намагався зупиняти ОСОБА_19 , який наніс потерпілому декілька ударів ногами по тілу та в обличчя, а потім бив трубою. Потім він, обвинувачений, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вийшли з кухні, а ОСОБА_19 залишився на 15 хвилин в приміщенні, де був і потерпілий. По дорозі з місця події він, обвинувачений, лаяв ОСОБА_19 , зайшли до кафе, де випили пива. Він, обвинувачений, пішов з ОСОБА_19 , а ОСОБА_15 та ОСОБА_14 пішли разом. Наступного дня побачив у ОСОБА_19 телефон потерпілого, ОСОБА_19 сказав, що помінявся телефонами з потерпілим. В цій день ОСОБА_22 по телефону повідомив, що потерпілий потрапив в лікарню. Від його, обвинуваченого, ударів у потерпілого крові не було, кров виникла після ударів, які наніс ОСОБА_19 . Потерпілий з рук струшував кров і кров потрапила на нього, обвинуваченого. На досудовому слідстві себе оговорив. До потерпілого пішов на пропозицію ОСОБА_19 та ОСОБА_15 , будь яких справ особисто до потерпілого не мав. Коли йшли до потерпілого, розумів, що останній нічого не віддасть. За два дні до події, потерпілий скаржився, що болять ребра, що його побили. Чому він, обвинувачений, не викликав швидку допомогу, міліцію, пояснити не може, можливо тому, що потерпілий вів себе погано. Раніше, у 1997 році був судимий за вчинення групою осіб розбою, за те, що побили людину та забрали у неї майно. Під час слухання той справи визнавав себе винним частково. Далі показав, що 4 серпня 2013 року по телефону розмовляв з ОСОБА_22 , на питання про те що сталося, сказав, що не знає. Дав таку відповідь ОСОБА_22 на прохання ОСОБА_19 , який був присутнім при розмові. На той момент, коли 3 серпня 2013 року виходив з кухні, потерпілому було нанесено близько 10 ударів, бачив як ОСОБА_15 бив трубою, яка зламалася. Коли ОСОБА_19 вийшов з кухні, то одяг останнього був у крові, останній сказав, що на нього кидався потерпілий. Слідчий експеримент (т.№1, а.с.73-83) з ним проводився, показання на експерименті давав такі, які перед проведенням експерименту від нього вимагали оперативні робітники міліції, які дали почитати документ та сказали казати так, як написано в документі. При проведенні експерименту слідчий не тиснув, поняті були. Насправді наніс потерпілому два удари в обличчя. Затриманий був 4 серпня 2013 року, перебував весь час у райвідділі. Не може пояснити мету, з якою пішов до потерпілого разом з іншими обвинуваченими, запропонував піти ОСОБА_15 . Наносив удари потерпілому, тому що той його образив, про наслідки цих ударів не думав. Оглянуті у судовому засіданні шльопанці та шведка належить йому, був одягнутий в цю шведку під час події, її та шльопанці вилучили робітники міліції.

Після зміни обвинувального акту ОСОБА_13 показав, що винним себе визнає, у вчиненому кається. Ті дії, які зазначені в зміненому обвинувальному акті вчиняв, нічого не оспорює, відносно дій інших обвинувачених не бажає давати показання, не бачив, щоб ОСОБА_14 бив потерпілого. Далі уточнив, що наніс два удари потерпілому, скільки і куди вдарив, не пам`ятає, бив по тілу рукою та ногою.

Показаннями свідка ОСОБА_23 встановлено, що обвинувачені та потерпілий працювали в сусідньому домі, сварок між ними не бачила. Після 22 години 3 серпня 2013 року чула шум, крики чоловіків з літньої кухні вказаного будинку, ОСОБА_15 кричав: « Де планшет».

Показаннями свідка ОСОБА_22 встановлено, що обвинувачених знає, стосунки нормальні. ОСОБА_20 , прізвище якого вважав як « ОСОБА_24 », знав, стосунки були нормальні. ОСОБА_20 характеризує як добру, дотепну людину, той вживав наркотики. ОСОБА_15 знає як людину не агресивну. ОСОБА_19 знав, вважає, що це хитра людина. Обвинувачені та ОСОБА_20 працювали за цією адресою, а ОСОБА_20 там ночував. Відомо, що у ОСОБА_15 був планшет, який зникнув, останній підозрював в крадіжці ОСОБА_20 4 серпня 2013 року, прийшовши на подвір`я будинку АДРЕСА_5 , побачив в літній кухні ОСОБА_20 , який лежав на ліжку, був прикритий ковдрою, одягнутий в труси. Останній мав на обличчі тілесні ушкодження, була видна гематома на боці, йшла кров, в літній кухні було багато слідів крови. Намагався з`ясувати у ОСОБА_20 , що трапилося, але останній не міг розмовляти. Тому став дзвонити ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які спочатку не відповідали. Потім ОСОБА_14 відповів і сказав, що не прийде на роботу, тому зрозумів, що останній причетний до побиття ОСОБА_20 . Спочатку ОСОБА_14 казав, що не знає про побиття. ОСОБА_13 пізніше теж відповів на дзвінок, по голосу був нетверезим, домовилися зустрітися. Потім ОСОБА_14 приїхав на місце події та розповів, що напередодні, був з обвинуваченими в кафе, куди прийшов ОСОБА_20 , між ними виникла сварка. Коли ОСОБА_20 пішов з кафе, то обвинувачені домовилися розібратися, а саме провчити потерпілого, і прийшли на місце події. ОСОБА_14 розповів, що кожний з них приймав участь у події, що наносив удари, що ОСОБА_13 бив потерпілого пластиковою трубою. ОСОБА_14 казав, що трубами потерпілого не бив, що ОСОБА_15 наніс 2 удари ногами по тілу потерпілому, ОСОБА_19 бив потерпілого більш за всіх. При цьому ОСОБА_14 переживав за стан ОСОБА_20 , не казав, щоб під час побиття хтось з обвинувачених когось з обвинувачених намагався зупинити. 3 серпня 2013 року ОСОБА_20 був в нормальному стані, веселий, не розповідав, що його хтось побив. Сусіди розповідали, що вночі чули звуки бійки. За декілька днів до події бачив, як ОСОБА_13 та ОСОБА_20 сварилися. Про подію зателефонував за номером « НОМЕР_1 » жінці на ім`я « ОСОБА_25 », яку вважав дружиною ОСОБА_20 . Раніше вказані особи, якщо не могли вийти на роботу попереджали, 4 серпня 2013 року ніхто не попереджав.

Додатковими показаннями ОСОБА_22 встановлено, що наступного дня після події поїхав з робітниками міліції до ОСОБА_13 , викликав останнього, якого робітники міліції затримали та запропонували поїхати на місце події, показати як все сталося. Тоді ОСОБА_13 запропонував з`їздити до нього додому, щоб показати хто саме винен. Коли прийшли додому к ОСОБА_13 , там був ОСОБА_19 , який сидів на дивані або на ліжку, був одягнутий чи в футболку чи в шведку, на якій були помітні сліди крови. Перебуваючи в квартирі, ОСОБА_19 спочатку називався іншим прізвищем, казав, що не причетний до події, не був на місці події, далі сказав, що на місці події був, але не причетний до побиття. ОСОБА_13 пропонував ОСОБА_19 розповісти правду. ОСОБА_13 розповідав, що 3 серпня 2013 року вони вирішили провчити потерпілого.

Показаннями свідка ОСОБА_26 встановлено, що ОСОБА_19 знає, останній раз бачив влітку 2013 року. Про подію нічого невідомо.

Показаннями свідка ОСОБА_27 встановлено, що ОСОБА_19 знає, де той знаходиться невідомо. Про подію нічого невідомо.

Показаннями свідка ОСОБА_28 встановлено, що починаючи з 16 години 3 серпня 2013 року, обвинувачені та з ними ще одна особа, вживали спиртне в кафе по вул. Виноградній, де вона працювала барменом. До обвинувачених підходив ОСОБА_20 . Потім ОСОБА_20 пішов, а через якийсь час обвинувачені та ще одна особа теж пішли з кафе, було вже темно. Коли обвинувачені уходили, то попросили не прибирати зі стола, за яким сиділи, пояснивши, що ще повернуться. До кафе обвинувачені чи втрьох чи вчотирьох повернулися приблизно через годину. Далі, побувши в кафе приблизно 30 хвилин, всі обвинувачені пішли.

Протоколом огляду (т.№2, а.с.11-22) встановлено, що місцем події є приміщення літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_5 .

Протоколом огляду (т.№2, а.с. 25), встановлено, що на футболці, належній ОСОБА_15 , виданої ОСОБА_14 , маються помарки бурого кольору.

Протоколом огляду (т.№2, а.с. 19-22), встановлено, що ОСОБА_19 виданий мобільний телефон «Самсунг».

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.с.73-84), ОСОБА_13 вказував, що потерпілому наносили удари він сам, а також ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 .

Протоколом огляду (т.№2, а.с.92-93) встановлено, що 9 серпня 2013 року оглянутий труп ОСОБА_20 , який знаходиться в морзі міської лікарні №2. Під час огляду виявлені тілесні ушкодження у вигляді пароорбітальної гематоми голови, двох зашитих ран: в області надбрівної дуги та лівої вушної раковини.

Свідоцтвом (т.№2, а.с.94) встановлено, що ОСОБА_20 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок легенево-серцевої недостатності, множинних переломів ребер, закритої травми грудної клітини.

Висновком судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.97-101) встановлено, що на трупі ОСОБА_20 виявлені: забійної рани в області чола ліворуч, забійної рани лівої вушної раковини, перелому тіла нижньої щелепи праворуч, перелому кісток носу, крововиливу під м`які оболонки головного мозку, переломів ребер: праворуч: 2 ребра на межі кісткової та хрящової частин, 3 ребра по середньо ключичній лінії, 4 ребра на межі хрящової та кісткової частин, 5 ребра перелом у двох місцях по парастернальній лінії та пахвовій лінії з переломо-вивихом головки ребра, перелому 7 ребра по ключичній лінії з утворенням в зоні перелому кісткового фрагменту по зовнішній кістковій пластинці, розриву реберної дуги праворуч (хрящових частин 7-10 ребер), переломів ребер ліворуч: 4 ребра по середньо-ключичній лінії, площа злому - поперекова, 5 ребра по передньопахвовій лінії, верхній край списоподібний, 7-10 ребер від середньо- до задньопахвовій лінії, краї переломів по зовнішній та внутрішній пластинкам компактної речовини зі згладженими краями, крововиливів у м`які тканини в області кута правої лопатки, в області попереку ліворуч з крововиливом у біля ниркову клітковину. Виявлені при дослідженні трупу тілесні ушкодження грудної клітини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя, що у даному випадку спричинили розвиток після травматичної пневмонії і згідно до цього смерть потерпілого, всі виявленні тілесні ушкодження в області голови входять до комплексу закритої внутрішньочерепної травми і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і у даному випадку також сприяло розвитку після травматичної пневмонії.

Постановою (т.№2, а.с.102) встановлено, що в якості речового доказу визнаний мобільний телефон «Самсунг», виданий ОСОБА_19 .

Висновком судової дактилоскопічної експертизи (т.№2, а.с.110-112) встановлено, що на поверхні фрагментів пластикових труб сіро-зеленого кольору, які вилучені в ході огляду місця події 4 серпня 2013 року - дому №24 по вул. В.Василевської у м. Кривому Розі, слідів рук не виявлено.

Висновком судової дактилоскопічної експертизи (т.№2, а.с.116-118) встановлено, що сліди пальців рук, які вилучені в ході огляду місця події 4 серпня 2013 року - дому №24 по вул. В.Василевської у м. Кривому Розі, придатні для ідентифікації особи.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.122-124) встановлено, що виявлені при дослідженні трупу ОСОБА_20 тілесні ушкодження грудної клітки мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя, що у даному випадку спричинили розвиток після травматичної пневмонії і згідно до цього смерть потерпілого. Виявлені тілесні ушкодження в області голови входять до комплексу внутрішньочерепної травми і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що підтверджується даними медичної картки стаціонарного хворого і у даному випадку також сприяло розвитку післятравматичної пневмонії. Тілесне ушкодження у вигляді крововиливу у біляниркову клітковину і нирку ліворуч оцінити можна лише стосовно до живих осіб згідно до строку порушення, здоров`я. Будь-яких інших тілесних ушкоджень на тлі виражених гнильних змін при дослідженні його трупу не виявлено. Згідно до локалізації, характеру і кількості виявлених тілесних ушкоджень вони були причинені твердими тупими предметами при кількості дії не менш ніж: чотирьох в область голови, одного по передньо-боковій поверхні шиї, не менш ніж одного в області правої лопатки, не менш ніж одного в області попереку ліворуч, не менш ніж 8 дій в область передньої і бокової поверхонь грудної клітки праворуч і не менш ніж трьох дій в область передньої і бокової поверхонь грудної клітки ліворуч. 09.08.2013г. о 1:00 год. констатована ОСОБА_20 . Смерть його настала від закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер які спричинили порушення дихальних рухів грудної клітки, що у своєму перебігу ускладнилось розвитком пневмонії і легенево-серцевої недостатності. Наступу смерті сприяла виявлена закрита внутрішньочерепна травма з крововиливом під м`які оболонки головного мозку, як така що також була причиною розвитку пневмонії. Тілесні ушкодження причинені в області тіла згідно до їх характеру, розташування і кількості могли утворитися при кількості прикладань фізичної сили не менш ніж 4-х в область голови, одного по передньо-боковій поверхні шиї, не менш ніж одного в області правої лопатки, не менш ніж одного в області попереку ліворуч, не менш ніж 8 дій в область передньої і бокової поверхонь грудної клітки праворуч і не менш ніж трьох дій в область передньої і бокової поверхонь грудної клітки ліворуч. Під час спричинення тілесних ушкоджень взаємне розташування потерпілого і нападника (нападників) змінювалось. Странгуляційна борозни на шиї могла утворитися від дії подовжнього твердого тупого предмету з обмеженою по ширині контактуючою поверхнею, не виключено від дії металевої арматури і пластикової труби. Для утворення тілесних ушкоджень сила була достатня, тілесні ушкодження у вигляді розриву реберної дуги праворуч були спричинені з великою силою. Потерпілий ОСОБА_20 після спричинення йому тілесних ушкоджень помер на п`яту добу. Локалізація, характер і особливості виявлених тілесних ушкоджень не виключають можливості після їх спричинення потерпілому ОСОБА_20 до активних дій у короткий проміжок часу. Як зазначено у висновку, згідно до механізму і кількості спричинення тілесних ушкоджень, які показав підозрюваний ОСОБА_13 і продемонстрував під час слідчого експерименту, протиріч з кількістю, локалізацією і характером тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупу ОСОБА_20 не виявлено. При судово-імунологічному дослідженні встановлено, що кров з його трупу належить до групи А з ізогемаглготиніном анти-В.

Висновком судової імунологічної експертизи (т.№2, а.с.137-141) встановлено, що на футболці, яку видав ОСОБА_14 , встановлена наявність крові, яка належить людині, не виключена можливість належності крові потерпілому ОСОБА_20 .

Висновком судової імунологічної експертизи (т.№2, а.с.145-150) встановлено, що на сорочці, яку видав ОСОБА_13 , наявність крові не встановлена. На шльопанцях, які видані ОСОБА_13 , встановлена наявність крові, яка належить людині, не виключена можливість належності крові потерпілому ОСОБА_20 .

З протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.с.151-156) вбачається, що ОСОБА_15 вказав, як він наносив удари потерпілому.

З протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.с.157-159) вбачається, що ОСОБА_19 вказав, як він наносив удари потерпілому.

З протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.с.160-164) вбачається, що ОСОБА_14 вказав, як він наносив удари потерпілому.

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.166-167), показання свідка ОСОБА_19 про механізм, локалізацію і характер причинення ним тілесних ушкоджень можуть співпадати з частиною виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_20 тілесних ушкоджень в області грудної клітки. Свідок ОСОБА_14 під час проведення слідчого експерименту показав механізмі причинення ним тілесних ушкоджень в область голови ОСОБА_20 ліворуч і по верхніх і нижніх кінцівках, що може відповідати частині виявлених тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні. Свідок ОСОБА_15 під час проведення слідчого експерименту показав механізм причинення ним тілесних ушкоджень в область голови і обличчя потерпілого ОСОБА_20 по тулубу і кінцівках, що може відповідати частині виявлених тілесних ушкоджень виявлених при дослідженні трупа.

Висновком судової дактилоскопічної експертизи (т.№2, а.с.116-118) встановлено, що сліди пальців рук, які вилучені в ході огляду місця події 4 серпня 2013 року дому №24 по вул. В.Василевської у м. Кривому Розі, залишені не ОСОБА_13 , не ОСОБА_14 , не ОСОБА_19 , не ОСОБА_15 .

Постановою (т.№2, а.с.180) встановлено, що в якості речового доказу визнані два відбитки папілярних узорів, які вилучені в ході огляду приміщення літньої кухні дому №24 по вул. В.Василевської у м. Кривому Розі.

Постановою (т.№2, а.с.182) встановлено, що в якості речових доказів визнані: фрагменти пластикових т руб, простирадло, металева арматура, тапці, дві футболки, шведка.

З протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.а.239-242) вбачається, що ОСОБА_14 вказав яким чином він сам, ОСОБА_13 та ОСОБА_15 наносили удари потерпілому.

З протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.а.244-247) вбачається, що ОСОБА_15 вказав, яким чином він сам, ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та ОСОБА_14 наносили удари потерпілому.

З висновку додаткової судово-медичної експертизи (т.№3, а.с. 3-5) вбачається, що свідчення ОСОБА_15 , які були дані в ході слідчого експерименту 26 жовтня 2013 року, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо спричинення ушкоджень тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею. В область голови спричинено 11 травматичних дій, не менше 3-4 в область спини (задньої поверхні груді), більше двох травматичних дій в область лівої поверхні груді, та не менше 3-4 травматичних дій в область поясу нижніх кінцівок. Сукупність ушкоджень в області груді спричинила закриту тупу травму груді, від якої настала смерть потерпілого.

Також з цього висновку вбачається, що свідчення ОСОБА_14 , які були дані в ході слідчого експерименту 26 жовтня 2013 року, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо спричинення ушкоджень тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею. В область голови спричинено 11 травматичних дій, в область по передній, задній, та бічним поверхням не менше ніж 4 травматичних дії, в область поясу нижніх кінцівок 3-4 травматичні дії. Сукупність ушкоджень в області груді спричинила закриту тупу травму груді, від якої настала смерть потерпілого.

Під час огляду у судовому засіданні встановлено, що в непрозорому пакеті білого кольору, належно упакованому, маються дві футболки: білого кольору з написом «Лонсдейл» з зображенням двійки та підписом «Лондон», на ній мається 2 вирізки, поряд з першим вирізом на відстані 23 см від нижнього краю футболці мається пляма жовтого кольору; друга футболка світлого кольору, на одній стороні напис «Сіменс мобайл», на спині напис «Рональдо» та цифра «11», на передній частині футболці маються дві вирізки та чисельні плями бурого кольору, на задній частині футболки маються плями бурого кольору.

Під час огляду у судовому засіданні встановлено, що в належно упакованому пакеті знаходиться сорочка «шведка» з рукавами, яка має ґудзики, має зображення тропічного пейзажу, має 5 вирізів округлої форми, забруднення сірого кольору.

Під час огляду у судовому засіданні встановлено, що в належно упакованому пакеті знаходиться пара шльопанців чорного кольору, на обох шльопанцях маються нашарування бурого кольору.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинувачених, показання потерпілого, показання свідків, висновки судово-медичної, дактилоскопічних, імунологічних експертиз, протоколи огляду, документи, постанови про визнання речовим доказом, результати огляду речових доказів, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими. Також суд вважає допустимим доказом висновки додаткової судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.122-124) в частині визначення наявності тілесних ушкоджень, механізму та локалізації тілесних ушкоджень, ступеню їх тяжкості та причин смерті потерпілого, яка не стосується оцінки показань ОСОБА_13 .

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_14 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_19 3 серпня 2013 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи незадовільними поведінкою потерпілого, прийшли до ОСОБА_21 , де інші обвинувачені наносили удари потерпілому. Також цими показаннями встановлено, що розповідав про подію ОСОБА_22 , показанням якого вірить, не знає підстав, з яких би ОСОБА_22 міг би дати неправдиві свідчення. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_15 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що 3 серпня 2013 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , незадовільні поведінкою потерпілого, діючи разом прийшли до місця перебування ОСОБА_21 , та діючи спільно, не думаючи про наслідки, нанесли чисельні удари потерпілому руками, ногами, пластиковою трубою по різним ділянкам тіла. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_13 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що 3 серпня 2013 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , незадовільні поведінкою потерпілого, діючи разом прийшли до місця перебування ОСОБА_21 , та діючи спільно, не думаючи про наслідки, нанесли чисельні удари потерпілому руками, ногами, пластиковою трубою по різним ділянкам тіла. Також цими показаннями встановлено, що первісно, на прохання ОСОБА_19 , скрив від ОСОБА_22 , що знає про подію.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_23 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що 3 серпня 2013 року на місці події чула крики, у тому числі ОСОБА_15 . Тому цей доказ є належним та достовірним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_22 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що 4 серпня 2013 року бачив на місці події потерпілого з тілесними ушкодженнями, що спочатку ОСОБА_14 казав, що не знає про побиття, а потім приїхав на місце події та розповів, що напередодні, був з обвинуваченими в кафе, куди прийшов ОСОБА_20 , між ними виникла сварка. Також показаннями свідка ОСОБА_22 встановлено, що ОСОБА_14 розповідав, що коли ОСОБА_20 пішов з кафе, то обвинувачені домовилися розібратися, а саме провчити ОСОБА_20 і прийшли на місце події, що кожний з них приймав участь у події, що наносив удари, що ОСОБА_13 бив потерпілого пластиковою трубою, а сам ОСОБА_14 казав, що трубами потерпілого не бив, що ОСОБА_15 наніс 2 удари ногами по тілу потерпілому, що ОСОБА_19 бив потерпілого більш за всіх. Як встановлено показаннями свідка ОСОБА_22 , ОСОБА_14 не казав, що під час побиття хтось з обвинувачених когось з обвинувачених намагався зупинити. ОСОБА_13 розповідав, що 3 серпня 2013 року вони вирішили провчити потерпілого. Таким чином показаннями свідка ОСОБА_22 встановлено, що обвинувачені при нанесення тілесних ушкоджень потерпілому діяли з єдиним непрямим умислом на завдання тілесних ушкоджень потерпілому, вчинили спільні дії з нанесення тілесних ушкоджень, кожний з них наносив потерпілому удари. Тому показання свідка ОСОБА_22 є належним доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_26 , вважає, що цій доказ ані прямо ані непрямо не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цій доказ є неналежним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_27 , вважає, що цей доказ ані прямо ані непрямо не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ є неналежним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_28 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що 3 серпня 2013 року в кафе обвинувачені разом вживали спиртні напої, до них підходив ОСОБА_20 , який пішов, а пізніше пішли обвинувачені та повернулися разом приблизно через годину. Тому показання свідка ОСОБА_28 є належним та достовірним доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду місця події (т.№2, а.с.11-22), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні а саме, що місцем події є кухня домоволодіння АДРЕСА_5 . Тому цей доказ є належним та достовірним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.25), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні а саме, що на футболці, належній ОСОБА_15 , виданої ОСОБА_14 , маються помарки бурого кольору. Тому цей доказ є належним та достовірним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.19-22), вважає, що цей доказ ані прямо ані непрямо не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ є неналежним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.92-93), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні а саме, що на трупі ОСОБА_20 виявлені тілесні ушкодження. Тому цей доказ є належним та достовірним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджене у судовому засіданні свідоцтво (т.№2, а.с.92-93), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні а саме, що ОСОБА_20 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок легенево-серцевої недостатності, множинних переломів ребер, закритої травми грудної клітини. Тому цей доказ є належним та достовірним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.97-101), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні а саме, що, у ОСОБА_20 малися тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в області чола ліворуч, забійної рани лівої вушної раковини, перелому тіла нижньої щелепи праворуч, перелому кісток носу, крововиливу під м`які оболонки головного мозку, переломів ребер: праворуч: 2 ребра на межі кісткової та хрящової частин, 3 ребра по середньо ключичній лінії, 4 ребра на межі хрящової та кісткової частин, 5 ребра перелом у двох місцях по парастернальній лінії та пахвовій лінії з переломо-вивихом головки ребра, перелому 7 ребра по ключичній лінії з утворенням в зоні перелому кісткового фрагменту по зовнішній кістковій пластинці, розриву реберної дуги праворуч (хрящових частин 7-10 ребер), переломів ребер ліворуч: 4 ребра по середньо-ключичній лінії, площа злому - поперекова, 5 ребра по передньопахвовій лінії, верхній край списоподібний, 7-10 ребер від середньо- до задньопахвовій лінії, краї переломів по зовнішній та внутрішній пластинкам компактної речовини зі згладженими краями, крововиливів у м`які тканини в області кута правої лопатки, в області попереку ліворуч з крововиливом у біля ниркову клітковину. Виявлені при дослідженні трупу тілесні ушкодження грудної клітини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя, що у даному випадку спричинили розвиток після травматичної пневмонії і згідно до цього смерть потерпілого, всі виявленні тілесні ушкодження в області голови входять до комплексу закритої внутрішньочерепної травми і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і у даному випадку також сприяло розвитку після травматичної пневмонії. Суд вважає цей висновок обґрунтованим та знаходить, що цей доказ є належним та достовірним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№2, а.с.102), вважає, що цей доказ ані прямо ані непрямо не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ є неналежним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.110-112), вважає, що цей доказ ані прямо ані непрямо не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ є неналежним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.116-118), вважає, що цей доказ ані прямо ані непрямо не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ є неналежним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок додаткової судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.122-124), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні а саме, що на трупі потерпілого тілесні ушкодження грудної клітки мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя, смерть потерпілого; тілесні ушкодження в області голови мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та сприяли розвитку після травматичної пневмонії. Виявлені тілесні ушкодження були причинені твердими тупими предметами при кількості дії не менш ніж: чотирьох в область голови, одного по передньо-боковій поверхні шиї, не менш ніж одного в області правої лопатки, не менш ніж одного в області попереку ліворуч, не менш ніж 8 дій в область передньої і бокової поверхонь грудної клітки праворуч і не менш ніж трьох дій в область передньої і бокової поверхонь грудної клітки ліворуч. Смерть потерпілого настала від закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер які спричинили порушення дихальних рухів грудної клітки, що у своєму перебігу ускладнилось розвитком пневмонії і легенево-серцевої недостатності, наступу смерті сприяла виявлена закрита внутрішньочерепна травма з крововиливом під м`які оболонки головного мозку, як така що також була причиною розвитку пневмонії. Під час спричинення тілесних ушкоджень взаємне розташування потерпілого і нападника (нападників) змінювалось. Згідно до механізму і кількості спричинення тілесних ушкоджень які показав підозрюваний ОСОБА_13 і продемонстрував під час слідчого експерименту, протиріч з кількістю, локалізацією і характером тілесних ушкоджень виявлених при дослідженні трупу ОСОБА_20 не виявлено. Суд вважає цей висновок обґрунтованим та знаходить, що цей доказ є належним та достовірним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.137-141), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні а саме, що на футболці, яку видав ОСОБА_14 , встановлена наявність крови, не виключена можливість належності крові потерпілому ОСОБА_20 . Суд вважає цей висновок обґрунтованим та знаходить, що цей доказ є належним та достовірним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.145-150), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні а саме, що на сорочці, яку видав ОСОБА_13 , встановлена наявність крови, не виключена можливість належності крові потерпілому ОСОБА_20 . Суд вважає цей висновок обґрунтованим та знаходить, що цей доказ є належним та достовірним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.175-179), вважає, що цей доказ ані прямо ані непрямо не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ є неналежним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№2, а.с.180), вважає, що цей доказ ані прямо ані непрямо не підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому цей доказ є неналежним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№2, а.с.182), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме що до справи долучені речові докази, а тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні футболки, сорочку, шльопанці, належні обвинуваченим, вважає, що ці докази прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме що на речах, належних обвинуваченим наявні сліди крови, а тому ці докази є належними а достовірними.

Як встановлено ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих в порядку ст. 225 цього Кодексу, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Стаття 225 КПК України передбачає виняткові випадки допиту в судовому засіданні свідка та потерпілого під час досудового розслідування.

Як вбачається з досліджених у судовому засіданні протоколів слідчих експериментів, під час експериментів обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , та ОСОБА_19 , який є підозрюваним та справа якого розслідується окремо (т.№2, а.с.73-84; 151-156; 157-159; 160-164, 239-242; 244-247), надавали показання стосовно нанесення ударів потерпілому. Надання зазначених показань, суд не сприймав безпосередньо, а тому відповідно до вимого ст.ст. 23, 95 ч.4 КПК України не вправі обґрунтовувати вирок цими показаннями та посилатися на них, а тому відкидає ці протоколи при наданні оцінці доказам по справі.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок висновками додаткових судово-медичних експертиз (т.№2, а.с.166-167; т.№3, а.с. 3-5), якими надана оцінка свідченням ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та висновками додаткової судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.122-124) в частині оцінки показань ОСОБА_13 під час проведених слідчих експериментів. При цьому суд виходить з того, що зазначені висновки за своєю суттю є оцінкою експертом з точки зору судової медицини показань ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_13 . На переконання суду, суд не вправі посилатися на зазначені висновки, а тому відкидає ці висновки при наданні оцінці доказам по справі.

Суд відкидає твердження обвинуваченого ОСОБА_14 про те, що він не наносив ударів потерпілому, що він та інші обвинувачені намагалися припинити побиття потерпілого ОСОБА_19 , оскільки це твердження спростовується послідовними показаннями свідка ОСОБА_22 , з яких вбачається, що ОСОБА_14 повідомляв про те, що сам наносив удари потерпілому, що потерпілому наносили удари інші обвинувачені та ОСОБА_19 , що ОСОБА_14 не розповідав про намагання припинити побиття. Заперечення обвинуваченим ОСОБА_14 в своїх показаннях про те, що не знав мети, з якою з іншими йшов до потерпілого, у суду викликають недовіру, оскільки, як встановлено доказами по справі, обвинувачений ОСОБА_14 прибув разом з іншими обвинуваченими до потерпілого, перебував разом з ними під час побиття потерпілого, а показаннями свідка ОСОБА_22 встановлено, що ОСОБА_14 розповідав, що коли ОСОБА_20 пішов з кафе, то обвинувачені домовилися розібратися, а саме провчити ОСОБА_20 і прийшли на місце події. При цьому, суд враховує, що у судовому засіданні встановлено, що свідок ОСОБА_22 є особою, яка не має підстав давати неправдиві показання, його показання є послідовними, узгоджуються з висновком експерта про наявність крові на одягу обвинуваченого ОСОБА_14 . Судом не встановлено підстав, з яких би обвинувачений ОСОБА_14 неправдиво розповідав про свою причетність до побиття потерпілого ОСОБА_22 . Тому суд показанням ОСОБА_22 довіряє і вважає їх достовірними. Показання ж ОСОБА_14 стосовно того, чи розповідав він ОСОБА_22 про обставини побиття потерпілого є суперечливими, непослідовними, а тому не викликають у суду довіру, тому суд вважає показання ОСОБА_14 в тій частині, що він не розповідав ОСОБА_22 про подію, недостовірними. На переконання суду показання ОСОБА_14 про те, що він не знав мети, з якою йшли до потерпілого, що безпосередньо не наносив удари потерпілому, що він сам та інші обвинувачені намагалися зупинити побиття потерпілого ОСОБА_19 , обумовлені бажанням ОСОБА_14 уникнути відповідальності за вчинене. Показання ОСОБА_14 про те, що він не знав мету, з якою обвинувачені прийшли до потерпілого, спростовуються також показаннями обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , згідно яких всі обвинувачені разом йшли до місця перебування потерпілого. Тому, суд вважає показання ОСОБА_14 , в тій частині, що він не знав мету, з якою обвинувачені прийшли до потерпілого, не наносив ударів потерпілому, в частині того, що намагався зупинити дії ОСОБА_19 , недостовірними та відкидає їх. В іншій частині суд показання обвинуваченого вважає достовірними.

Суд вважає, що відсутність в показаннях обвинуваченого ОСОБА_13 відомостей про нанесення ударів потерпілому ОСОБА_14 , не спростовує показань свідка ОСОБА_22 про нанесення ОСОБА_14 ударів потерпілому. На переконання суду показання ОСОБА_13 в тій частині, що ОСОБА_15 та ОСОБА_14 намагалися зупинити ОСОБА_19 , є недостовірними та такими, що спрямовані на пом`якшення відповідальності ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Показання ОСОБА_13 в цій частині спростовуються достовірним показаннями ОСОБА_22 , якому ОСОБА_14 не розповідав про намагання зупинити побиття потерпілого.

Суд вважає, що відсутність в показаннях обвинуваченого ОСОБА_15 прямих відомостей про нанесення ударів потерпілому ОСОБА_14 , не спростовує показань свідка ОСОБА_22 про нанесення ОСОБА_14 ударів потерпілому. Але суд приймає до уваги, що в своїх первинних показаннях ОСОБА_15 вказав, що потерпілого бив він сам та інші обвинувачені, про наслідки нанесених ударів не думав. На переконання суду показання ОСОБА_15 в тій частині, чи намагався він сам, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зупинити ОСОБА_19 , суд вважає недостовірними та такими, що спрямовані на пом`якшення відповідальності за вчинене. Показання ОСОБА_15 в цій частині є непослідовними, спростовуються достовірним показаннями ОСОБА_22 , якому ОСОБА_14 не розповідав про намагання зупинити побиття потерпілого.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що: показання обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_15 в тій частині, що визнані достовірними, та показання обвинуваченого ОСОБА_14 , в тій частині, в який суд показання останнього приймає; показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 ; висновки судових дактилоскопічних та імунологічних експертиз; висновок додаткової судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.122-124) в частині, що не стосується оцінки показань ОСОБА_13 ; ті протоколи оглядів, які визнані належними доказами; свідоцтво; ті речові докази, які визнані належними доказами у своїй сукупності та взаємозв`язку, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_13 .

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до внутрішнього переконання про те, що: показання обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_15 в тій частині, що визнані достовірними, та показання обвинуваченого ОСОБА_14 , в тій частині, в який суд показання останнього приймає; показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 ; висновки судових дактилоскопічних та імунологічних експертиз; висновок додаткової судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.122-124) в частині, що не стосується оцінки показань ОСОБА_13 ; ті протоколи оглядів, які визнані належними доказами; свідоцтво; ті речові докази, які визнані належними доказами у своїй сукупності та взаємозв`язку містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_14 .

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до внутрішнього переконання про те, що: показання обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_15 в тій частині, що визнані достовірними та показання обвинуваченого ОСОБА_14 в тій частині, в який суд показання останнього приймає; показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 ; висновки судових дактилоскопічних та імунологічних експертиз; висновок додаткової судово - медичної експертизи (т. № 2, а.с. 122-124) в частині, що не стосується оцінки показань ОСОБА_13 ; ті протоколи оглядів, які визнані належними доказами; свідоцтво; ті речові докази, які визнані належними доказами у своїй сукупності та взаємозв`язку містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_15 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , суд вважає щире каяття.

Обставиною яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 , судом не встановлено.

Обставиною яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_14 , суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , суд вважає щире каяття.

Обставиною яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_13 покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та обставину, яка обтяжує покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, не одружений, на момент вчинення злочину мав неповнолітню дитину, страждає на туберкульоз, позитивно характеризується за місцем проживання, мати якого страждає на захворювання, брат якого є інвалідом, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що покаранням необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_13 та запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів є позбавлення волі.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_14 покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставину, яка обтяжує покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, одружений, має трьох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що покаранням необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_14 та запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів є позбавлення волі.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_15 покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та обставину, яка обтяжує покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, позитивно характеризується за місцем тимчасового перебування, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що покаранням необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів є позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст.100 КПК України, речові докази по справі належить: мобільний телефон «Самсунг», виданий ОСОБА_19 залишити на зберіганні в камері схову до вирішення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_19 ; два відбитки папілярних узорів залишити на зберігання при справі; фрагменти пластикових труб, простирадло, металеву арматуру, шльопанці, дві футболки, шведку - знищити.

Згідно вимог ст.124 КПК України, судові витрати за проведення судових експертиз у сумі 1467 грн. 00 коп. належить стягнути з обвинувачених.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України.

ОСОБА_13 призначити покарання за ст. 121 ч.2 КК України у вигляді СЕМИ (7) років позбавлення волі в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Строк покарання ОСОБА_13 обчислювати, з зарахуванням строку тримання під вартою, - з 7 серпня 2013 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_13 залишити без змін тримання під вартою.

ОСОБА_17 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України.

ОСОБА_14 призначити покарання за ст. 121 ч.2 КК України у вигляді СЕМИ (7) років позбавлення волі в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Строк покарання ОСОБА_14 обчислювати, з зарахуванням строку тримання під вартою, - з 28 жовтня 2013 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_14 залишити без змін тримання під вартою.

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України.

ОСОБА_15 призначити покарання за ст. 121 ч.2 КК України у вигляді СЕМИ (7) років позбавлення волі в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Строк покарання ОСОБА_15 обчислювати, з зарахуванням строку тримання під вартою, - з 28 жовтня 2013 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_15 залишити без змін тримання під вартою.

Після вступу вироку до законної сили речові докази по справі: мобільний телефон «Самсунг», виданий ОСОБА_19 залишити на зберіганні в камері схову до вирішення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_19 ; два відбитки папілярних узорів залишити на зберігання при справі; фрагменти пластикових труб, простирадло, металеву арматуру, шльопанці, дві футболки, шведку - знищити.

Матеріали кримінального провадження - залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1