пшиУхвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_12,
суддів ОСОБА_13, ОСОБА_14,
прокурора ОСОБА_15,
засудженої ОСОБА_4
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 9 грудня 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 30 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року.
Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 30 липня 2013 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, таку, що не має судимості, засуджено

за ч. 1 ст. 365 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі без позбавлення права займатись діяльністю, пов'язаною із виконанням адміністративно-управлінських або організаційно-розпорядчих функцій.

На підставі п. «г» , ст.1, статей 6,9 Закону України «Про амністію» від 8 липня 2011 року ОСОБА_4 звільнено від основного покарання.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року вирок залишено без зміни.

Як визнав суд, ОСОБА_4, будучи службовою особою та обіймаючи посаду начальника Управління в справах захисту прав споживачів у Полтавській області (далі Управління…), виявивши в результаті перевірки господарської діяльності магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_1, порушення вимог діючого законодавства, склала відповідні протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 155 та ст. 167 КУпАП щодо фізичних осіб - підприємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3, якими на зазначених осіб було накладено стягнення у виді 1496 грн. кожній. Дані протоколи про адміністративні правопорушення були вручені зазначеним особам.

За наслідками розмови із ОСОБА_4, з яким вона у минулому підтримувала близькі стосунки і який мав перед нею боргові зобов'язання, останній, вважаючи дії ОСОБА_4 упередженими щодо його близьких та родичів, погодився виплатити 3000 грн. боргу за зменшення суми штрафу до мінімального розміру у 170 грн., накладеного на ОСОБА_2 та ОСОБА_3

19 січня 2011 року близько 11-45, у салоні власного автомобіля марки «Фольксваген Тауарег» днз НОМЕР_1, припаркованому поблизу «Управління…» по вул. Пушкіна, 16 в м. Полтаві, ОСОБА_4 передав ОСОБА_4 у якості повернення боргу 3 000 грн. та отримав від останньої підписані нею та скріплені печаткою «Управління…» бланки постанов без зазначення суми штрафу, надавши ОСОБА_4 можливість самостійно внести до них (протоколів) мінімальний розмір штрафу у 170 грн., мотивуючи це відсутністю ручки.

Епізоди отримання ОСОБА_4 хабара, поєднаного із вимаганням, за ознакою повторності, від підлеглих ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на загальну суму 17 000 грн. виключено з обвинувачення у зв'язку із недоведеністю.

У касаційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування судом кримінального закону, що призвело до неправильної кваліфікації дій засудженої ОСОБА_4 по епізоду за участю ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 365 КК України. Зазначає, що органами досудового слідства було доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 368 КК України, а саме у тому, що вона будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, за виконання дій, спрямованих на сприяння ОСОБА_4 у зменшенні суми штрафів за вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_2 та ОСОБА_3, встановлених протоколами № 1143 та 1146, а також для не проведення у подальшому безпідставних перевірок підприємницької діяльності зазначених осіб, вимагала від ОСОБА_4 та отримала від нього хабара в сумі 3 000 грн., на що вказують докази, які є в матеріалах справи. Наведене стосується і у обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_4 за іншими епізодами вимагання та отримання хабара. Вказує також, що судом, у порушення вимог ст. 323, 324 КПК України, викладене обвинувачення за ч. 1 ст. 365 КК України, є неконкретним, до того ж не було визначено, яку саме шкоду та у якому розмірі було спричинено діями ОСОБА_4 Окрім того, засуджуючи ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 365 КК України, суд не зазначив редакцію цього закону з урахуванням внесених до нього змін.

Зазначає, що суд апеляційної інстанції залишив без належної уваги доводи апеляції прокурора про неправильну кваліфікацію дій засудженої судом першої інстанції та безпідставність застосування до неї положень ст. 69 КК України, залишивши без зміни вирок. Просить скасувати вирок суду та ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку касаційної скарги, заперечення засудженої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачувалась у тому, що вона, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, за зменшення суми штрафів за протоколами про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та вчинення дій, спрямованих на попередження щодо майбутніх перевірок підприємницької діяльності останніх, вимагала від ОСОБА_4 - чоловіка ОСОБА_3 та зятя ОСОБА_11 та отримала 10 грудня 2010 року від останнього 3 000 грн. хабара, передавши йому належним чином оформлені протоколи про адміністративне правопорушення зазначених осіб, але без визначення суми штрафу, який запропонувала ОСОБА_4 записати самостійно в сумі 170 грн. по кожному протоколу.

Оскільки ОСОБА_4 було пред'явлено ще й обвинувачення у вимаганні та отриманні хабара від підлеглих ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на загальну суму 17 000 грн. за можливість продовження роботи у «Управлінні…» на займаних посадах у період з кінця травня 2010 року до кінця листопада 2010 року, то її дії за усіма епізодами обвинувачення було кваліфіковано за ч. 2 ст. 368 КК України за ознакою повторності.

Суд, дослідивши обставини справи, дійшов висновку, що органами досудового слідства не доведено винуватість ОСОБА_4 у вимаганні та отриманні від підлеглих по службі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 хабара за обставин, які їй були інкриміновані, а тому ці епізоди із обвинувачення ОСОБА_4 виключив.

За епізодом отримання 3000 грн. від ОСОБА_4, суд дії ОСОБА_4 кваліфікував за ч. 1 ст. 365 КК України, визнавши, що вона перевищила свої службові повноваження.

В апеляції засуджена ОСОБА_4 порушувала питання про скасування вироку щодо неї, та посилалась на те, що за епізодом отримання від ОСОБА_4 3 000 грн. за ч. 1 ст. 365 КК України, засуджена безпідставно, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд не взяв до уваги її показання та показання свідків - працівників «Управління ...» , які доводять її невинуватість, а тому просила цей вирок скасувати і за цим епізодом обвинувачення її виправдати. З рішенням суду про виключення інших епізодів обвинувачення погодилась.

Прокурор в апеляції просив скасувати вирок щодо ОСОБА_4 та постановити новий вирок, яким визнати її винною за усіма епізодами обвинувачення, обґрунтовуючи такими ж як і у касаційній скарзі доводами. Стверджував також , що призначене ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 365 КК України із застосуванням ст. 69 КК України є м'яким.

Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляцію прокурора та засудженої, всупереч вимог ст. 377 КПК України, не навів у своїй ухвалі відповідних мотивів такого рішення. По епізоду засудження ОСОБА_4 за участю ОСОБА_4, суд фактично зосередився на аналізі особистих взаємовідносин між ними, а оцінку доводів про наявність доказів щодо винуватості ОСОБА_4, на які прокурор посилався у апеляції, не дав, або ж дав їм вибіркову оцінку. Це стосується, у тому числі, і протоколу про наслідки проведення оперативно-розшукових заходів із застосуванням технічних засобів (т. 1 ас. 123-126).

Доводи прокурора про безпідставність застосування положень ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_4 покарання взагалі нічим не спростовані.

Окрім того, мотивувальна частина ухвали містить висловлювання, які суперечать характеру процесуального документу.

Таким чином, апеляційний суд при розгляді і вирішенні справи в апеляційному порядку істотно порушив вимоги кримінально-процесуального закону, у зв'язку з чим ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд.

Під час нового апеляційного розгляду необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи поданих на вирок місцевого суду апеляцій та постановити рішення з дотриманням усіх вимог закону, з викладенням в ухвалі мотивів прийнятого рішення та аналізу доказів. За умови підтвердження обсягу обвинувачення ОСОБА_4, встановлених судом, та відсутністю інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновок суду щодо виду та розміру покарання, призначене засудженій покарання із застосуванням ст. 69 КК України слід вважати м'яким.

На підставі викладеного к керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_4 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді

______________ ____________ _____________

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18