154/3040/14-к
1-кп/154/199/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2014 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000025 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель, Волинської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , жителя: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, одруженого, номеру обслуги 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї в/ч НОМЕР_1 , солдата, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,-
в с т а н о в и в:

10.04.2014 року, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 78, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 призвано на військову службу у зв`язку з мобілізацією, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду номера обслуги 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї в/ч НОМЕР_1 , на якій він проходив військову службу.
Будучи військовою службовою особою, солдат ОСОБА_5 , відповідно до ст.68 Конституції України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, свято і непорушно їх додержуватись, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою.
25.06.2014 року обвинувачений ОСОБА_5 без поважних на те причин не повернувся із короткочасної відпустки в розташування військової частини НОМЕР_1 , а перебував за місцем свого проживання в с. Гішин, Ковельського району, Волинської області до його прибуття 07.08.2014 року за викликом до військової прокуратури Луцького гарнізону.
В період з 11.08.2014 року по 19.08.2014 року за направленням слідчого, ОСОБА_5 проходив військово-лікарську комісію у військовій частині НОМЕР_2 .
В період з 20.08.2014 року по 25.08.2014 року, обвинувачений знову не з`явився у військову частину НОМЕР_1 , перебуваючи за місцем свого проживання до його прибуття за викликом до військової прокуратури Луцького гарнізону.
Таким чином, номер обслуги 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї в/ч НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , в порушення вимог статуту внутрішньої служби ЗС України, 25.06.2014 року без поважних на те причин самовільно залишив розташування в/ч НОМЕР_1 , яка розташована по АДРЕСА_3 та був відсутній на службі тривалістю понад один місяць, і в зазначений час знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому обвинуваченні визнав частково та показав, що в квітні 2014 року був призваний на військову службу по мобілізації.
В червні 2014 року, за усним дозволом прибув у відпустку за місцем свого проживання, після закінчення якої йому було офіційно надано відпустку з 15.06.2014 року по 24.06.2014 року та зобов`язано прибути у військову частину НОМЕР_1 25.06.2014 року. Однак, у зазначений час, у зв`язку з сімейними обставинами він у військову частину не прибув, так як зобов`язаний був піклуватись про свою сім`ю. Продовжувати військову службу в Збройних Силах України не бажає.
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненому доведена зібраними по справі доказами.
Згідно даних облікової картки ОСОБА_5 являється придатним до військової служби і був призваний в Збройні Сили України по мобілізації.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 78 від 10.04.2014 року, ОСОБА_5 з 09.04.2014 року зарахований до списків особового складу даної частини та призначений на посаду номера обслуги (заряджаючим з грунту) 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї в/ч НОМЕР_1 .
Обвинувачений правомірність свого призову на військову службу у зв`язку з мобілізацією не оскаржував.
Як стверджується відпускним квитком, з 15.06.2014 року по 24.06.2014 року ОСОБА_5 було надано відпустку терміном 10 діб та зобов`язано з`явитись у військову частину НОМЕР_1 25.06.2014 року.
Згідно довідки № 286 військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_5 з 11.08.2014 року по 19.08.2014 року проходив медичний огляд, і визнаний придатним до військової служби.
Обвинувачений не заперечив, що дійсно з 25.06.2014 року по 07.08.2014 року та з 20.08.2014 року по 25.09.2014 року до місця служби, у військову частину НОМЕР_1 не прибув, а знаходився за місцем свого проживання.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтвердили відсутність обвинуваченого у військовій частині в період з 24.06.2014 року по теперішній час.
Показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стверджено, що будучи приданим до військової служби і не маючи підстав для звільнення, обвинувачений самовільно залишив розташування військової частини.
Свідок ОСОБА_10 підтвердив відмову обвинуваченого повернутись у військову частину після закінчення відпустки.
Судом встановлено, що обвинуваченому було відмовлено у звільненні з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами.
Як стверджується довідкою Ковельського ОМВК, що ОСОБА_5 був постановлений на облік 16.06.2014 року у зв`язку з прибуттям у відпустку з плановою датою прибуття у військову частину 25.06.2014 року, після закінчення якої повідомив про відмову проходити військову службу в подальшому.
Дії обвинуваченого, котрі виразились у самовільному залишенні військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць кваліфікуються за ч.3 ст. 407 КК України.
Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
До пом`якшуючих покарання обставин, суд відносить вперше притягнення до кримінальної відповідальності та вчинення злочину внаслідок збігу сімейних та інших обставин.
З врахуванням вищенаведеного, особи винного, а саме, позитивної характеристики, наявності на утриманні неповнолітньої дитини, суд вважає що достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання буде призначення мінімальної міри покарання, передбаченої санкцією даної статті із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, оскільки вчинене ним діяння не втратило суспільної небезпеки, а перебування обвинуваченого в складі Волинського запасного батальйону Добровольчого Українського Корпусу Правий сектор суд не розцінює як зміну обстановки для застосування до нього ст. 48 КК України.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов у справі - не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-
У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1