АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/6864/13-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/184/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2015 р. м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Тростянець Ківерцівського району Волинської області,
який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-25.10.1991 р. Київським обласним судом за п. «е», ст. 93, ч.2 ст. 206, ч. 2,
123, ч. 2, 142, ч. 2 ст.140, ч. 2 ст. 121,ст.100,17-22 ч.3 КК України (1960)
до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 р.;
-01.06.1994 р. судом Сарненського району Ровенської області
за ст.ст. 17-222 ч. 3, 43 КК України (1963) до покарання у виді позбавлення
волі строком на 7 р. 6 міс.;
-09.06.2003 р. судом Артемівського району Луганської області
за ст.ст. 15-186 ч. 2, 186 ч. 3, 187ч.4 КК України до покарання у виді
позбавлення волі строком на 9 р.,
13.08.2011 р. звільненого по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.2 ст.303 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яка проживає
АДРЕСА_1 , не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,
яка проживає за адресою:
АДРЕСА_2 , не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303. КК України, за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні, на вирок суду Центрально-Міського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2015 р.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень і йому призначено покарання: за ч.2 ст.149 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 р. з конфіскацією майна; за ч.2 ст.303 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 р.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 р. з конфіскацією майна.

Вироком суду ОСОБА_7 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 р.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України, звільнену від відбування покарання з випробуванням строком на 2 р.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покладені обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4.

Вироком суду ОСОБА_8 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 р.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України, звільнену від відбування покарання з випробуванням строком на 2 р.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покладені обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_11

обвинувачені: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

захисники обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_12

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на любий інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, і істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі, захисник обвинуваченої ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , просить змінити вирок суду відносно ОСОБА_8 , зменшивши випробувальний термін до 1 р. і не покладати на неї обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

В апеляційній скарзі, прокурор у кримінальному провадженні,просить, шляхом допиту обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, які досліджені судом першої інстанції не повністю та з порушення і скасувати вирок суду через неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання, ухваливши свій вирок.

Новим вироком визнати винним обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 303 КК України і призначити йому покарання: за ч.2 ст. 149 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 р. з конфіскацією належного йому особисто майна; за ч.2 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 р., та на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 р. з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності.

Новим вироком визнати винними обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України і призначити кожній з них покарання у виді позбавлення волі строком на 5 р., та на підставі ст. 75 КК України, звільнити їх від відбування покарання з випробуванням строком на 2 р., на підставі ч.1 ст. 76 КК України, покласти на них обов`язки, передбачені п.п.2-4, а саме: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

За обставин, встановлених судом і детально наведених у вироку, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні злочинів за наступних обставин.

ОСОБА_6 , приблизно у другій декаді травня 2012 p., близько 17.00 год. поблизу буд. № 6 по вул.Приморській у м.Нікополь Дніпропетровської області, під час зустрічі та спілкування з малознайомою йому громадянкою України, ОСОБА_13 , яка тривалий час мешкає у Російській Федерації, дав їй згоду на вербування осіб жіночої статі, з метою їх подальшої сексуальної експлуатації, на території Росії, тобто вступив із нею в злочину змову, з метою незаконного збагачення, пов`язаного із здійсненням, щодо людини незаконної угоди.

Реалізуючи спільний із ОСОБА_13 злочинний умисел, спрямований на здійснення торгівлі людьми, приблизно у середині червня 2012 p., ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою, із співвиконавцем злочинної діяльності ОСОБА_13 , з використанням інформації, розміщеної у всесвітній мережі Інтернет, підшукав для вербування, переміщення та передачі з метою сексуальної експлуатації на території Російської Федерації громадянку України ОСОБА_14 , 1982 року народження, яка мешкала у м. Ізмаїл Одеської області, та, під час телефонних переговорів із нею, використовуючи психологічний вплив на ґрунті її матеріальних проблем через відсутність роботи, про які йому стало відомо під час спілкування, вводячи її в оману, запропонував їй допомогти працевлаштуватись у Росії на високооплачувану роботу у сфері супроводу фінансово забезпечених осіб чоловічої статі у розважальних закладах м.Москви, чим спонукав ОСОБА_15 дати згоду на працевлаштування у цій сфері за межами України.

Здійснивши з використанням обману вербовку ОСОБА_14 , шляхом досягнення із нею домовленості на працевлаштування у Російській Федерації у сфері супроводу фінансово забезпечених осіб чоловічої статі у розважальних закладах м.Москви, приховуючи від неї дійсні відомості про умови праці, пов`язаної із незаконним примусовим наданням послуг сексуального характеру особам чоловічої статі - 20.06.2012 p., приблизно об 11.00. год. ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , зустрів ОСОБА_14 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, придбав для неї проїзні документі на перевезення її потягом «Кривий Ріг-Москва» до м. Москва Російської Федерації та, перебуваючи поряд із нею до відправлення потягу, проконтролював її відбуття цим потягом, чим організував переміщення та передачу ОСОБА_14 на територію Росії співучасниці злочинної діяльності ОСОБА_13 , вчинивши обумовлені спільним умислом співучасників дії з метою здійснення незаконної угоди, щодо людини, для її подальшої сексуальної експлуатації.

Виконуючи свою роль у злочинній діяльності, пов`язаній із здійсненням незаконної угоди щодо людини, вчиненої з метою сексуальної експлуатації, 21.06.2012 р., об 11.30. год., ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснюючи умови попередньої змови з ОСОБА_6 , організувала зустріч ОСОБА_14 на залізничному вокзалі у м. Москва Російської Федерації, та доставку її на невстановленому слідством автомобілі до м. Одінцово Московської області Російської Федерації, де перебуваючи у невстановленому слідством помешканні, одержавши потерпілу та отримавши над нею фактичний контроль, повідомила ОСОБА_16 про дійсні умови, укладеної, щодо неї угоди із ОСОБА_6 , вчиненої з метою її сексуальної експлуатації на території Росії, зокрема вимагала від неї відпрацювати грошові кошти і передані за неї вербувальнику ОСОБА_6 та інші витрати, пов`язані з її перевезенням, на загальну суму 700 доларів США.

Встановивши факт обману та не бажаючи надавати платні сексуальні послуги особам чоловічої статі ОСОБА_14 22.06.2012 р., скориставшись відсутністю нагляду ОСОБА_13 за нею, залишила невстановлену слідством квартиру у м. Одінцово Московської області та дісталася до залізничного вокзалу у м.Москва Російської Федерації, де придбала за власні наявні у неї кошти квиток на потяг «Москва-Дніпропетровськ» та самостійно повернулась потягом на Україну - 23.06.2012 р. о 06.50 год.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , організував, з використанням обману та уразливого стану ОСОБА_14 , вербовку, переміщення, передачу з території України та одержання на території Росії, та здійснили незаконну угоду щодо ОСОБА_14 , вчинену з метою сексуальної експлуатації.

Повторно, продовжуючи злочинну діяльність, реалізовуючи спільний із ОСОБА_13 злочинний умисел, спрямований на здійснення торгівлі людьми, приблизно на початку липня 2012 р., ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із співвиконавцем злочинної діяльності ОСОБА_13 , підшукав для вербування, переміщення та передачі з метою сексуальної експлуатації на території Російської Федерації громадянку України ОСОБА_17 , 1990 року народження, під час зустрічі із якою на літньому майданчику кафе, розташованому поблизу залізничного вокзалу у м. Дніпропетровську, близько 14.00 год., використовуючи психологічний вплив на ґрунті матеріальних проблем через відсутність роботи та її уразливий стан, зумовлений збігом тяжких особистих обставин та незадовільним матеріальним становищем, про які йому стало відомо під час спілкування, вводячи її в оману, запропонував їй допомогти працевлаштуватись у Російській Федерації на високооплачувану роботу у сфері супроводу фінансово забезпечених осіб чоловічої статі у розважальних закладах м. Москви, проте під час цієї зустрічі ОСОБА_17 не наважилась дати йому на це свою згоду.

Згодом, 10.07.2012 р., в денний час, ОСОБА_17 вирішила прийняти пропозицію ОСОБА_6 , щодо її працевлаштування на роботу у Росії та зателефонувала йому, повідомивши про свою згоду на працевлаштування за межами України, та поцікавилась наявністю можливості працевлаштування разом із нею її подруги ОСОБА_18 , 1982 року народження, яка мешкала у смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на що ОСОБА_6 повідомив про наявність такої можливості, та мотивуючи свою відсутність перебуванням у м. Одеса Одеської області, запропонував їм обом дістатись залізничного вокзалу м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, звідки він організує їх відправлення до м. Москва Російської Федерації.

Здійснивши з використанням обману вербовку ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , шляхом досягнення із ними домовленості на працевлаштування у Російській Федерації у сфері супроводу фінансово забезпечених осіб чоловічої статі у розважальних закладах міста Москви, приховуючи від них дійсні відомості про умови праці, пов`язаної із незаконним послуг сексуального характеру особам чоловічої статі, 10.07.2012 р., приблизно о 14.00. год., ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_13 , організував придбання за власний рахунок проїзних документів ОСОБА_17 і ОСОБА_18 на перевезення їх потягом «Бердянськ-Москва» до м. Москва Російської Федерації та проконтролював їх відбуття цим потягом, шляхом телефонних переговорів із ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , який виконував його доручення із супроводу жінок і придбання для них проїзних документів, якому не був відомий план злочинної діяльності, чим ОСОБА_6 організував переміщення та передачу ОСОБА_17 і ОСОБА_18 на територію Росії співучасниці злочинної діяльності ОСОБА_13 , вчинивши обумовлені спільним умислом співучасників дії з метою здійснення незаконної угоди щодо жінок для їх подальшої сексуальної експлуатації.

Виконуючи свою роль у злочинній діяльності, пов`язаній із здійсненням незаконної угоди щодо людини, вчиненої з метою сексуальної експлуатації, 11.07.2012 р., в денний час, ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснюючи умови попередньої змови з ОСОБА_6 , зустріла ОСОБА_17 і ОСОБА_18 на залізничному вокзалі у м. Москва Російської Федерації, тобто одержала потерпілих, отримавши над ними фактичний контроль та доставила на невстановленому слідством автомобілі до м. Одінцово Російської Федерації, де, перебуваючи у невстановленому слідством помешканні, повідомила їм про дійні умови, укладеної щодо них угоди із ОСОБА_20 , вчиненої з метою їх сексуальної експлуатації на території Росії, зокрема вимагала від них відпрацювати грошові кошти, передані за них вербувальнику ОСОБА_6 та інші витрати, пов`язані з їх перевезенням на загальну суму 18000 російських рублів, кожна.

Встановивши факт обману, проте не маючи коштів для самостійного повернення в України та перебуваючи через це в уразливому стані, ОСОБА_17 і ОСОБА_18 були вимушені дати згоду ОСОБА_13 на надання платних сексуальних послуг особам чоловічої статі, тобто заняття проституцією, шляхом оплатної передачі їх, під контролем ОСОБА_13 , невстановленим слідством особам чоловічої статі та визначений нею час, для надання послуг сексуального характеру у м. Одінцово Московської області Російської Федерації, через що сексуальна експлуатація потерпілої ОСОБА_17 тривала з 11.07.2012 р. по 23.07.2012 р., а потерпілої ОСОБА_18 - з 11.07.2012 р. по 20.07.2012 р., після чого вони отримали змогу за власні кошти, отриманні від заняття проституцією, наприкінці липня 2012 р. повернутися до України.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, за попередньою мовою з ОСОБА_13 , повторно організував, з використанням обману та уразливого стану ОСОБА_21 і ОСОБА_18 , їх вербовку, переміщення, передачу з території України та держання на території Росії, та здійснили незаконну угоду щодо ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , вчинену з метою їх сексуальної експлуатації.

Крім того, приблизно на початку літа 2012 р., ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Одеса Одеської області разом із ОСОБА_7 , з якою проживав у громадянському шлюбі, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, вступив із нею в злочинну змову, спрямовану на здійснення діяльності, пов`язаної із втягненням осіб в заняття проституцією, примушуванням осіб до заняття проституцією та сутенерством, тобто забезпеченням заняттям проституцією цими особами у м. Одеса Одеської області.

З цією метою, приблизно на початку літа 2012 р. співучасники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , реалізуючи спільний план злочинної діяльності, діючи умисно, за попередньою мовою, орендували у м. Одеса Одеської області, декілька приміщень, розташованих за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , з метою їх використання для проживання осіб жіночої статі, втягнутих ними у заняття проституцією, та у кості місця для надання цими особами платних сексуальних послуг особам чоловічої статі.

Крім того, в той же період часу, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , завершуючи підготовку для здійснення за попередньою змовою сутенерства та втягнення осіб в заняття проституцією, підшукали та визначили місце поблизу буд. АДРЕСА_5 , де втягнуті ними у заняття проституцією, повії мають знаходитись в очікуванні клієнтів - замовників платних сексуальних послуг.

З метою забезпечення злочинної діяльності особами жіночої статі - повіями та з ціллю отримання від результатів цієї діяльності значних незаконних прибутків ( за результатами досудового розслідування - 500 грн. за одиничний факт надання послуг сексуального характеру однією повією), ОСОБА_6 , приблизно на початку літа 2012 р., під час телефонних переговорів, запропонував раніше знайомій мешканці м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_8 , за грошову винагороду, підшукувати осіб жіночої статі, яких з використанням обману, шляхом впливу на свідомість, переконувати в доцільності, вигідності, та безпеці роботи у сфері супроводу фінансово забезпечених осіб чоловічої статі в різних розважальних закладах м. Одеса Одеської області, та. приховуючи від них дійсні умови праці, пов`язаної із незаконним наданням послуг сексуального характеру особам чоловічої статті, втягувати їх в заняття проституцією, на що ОСОБА_8 дала свою згоду.

З цього часу ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, виконуючи умови попередньої змови з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підшукувала у м. Кривому Розі Дніпропетровської області осіб жіночої статі, яких втягувала у заняття проституцією, та організовувала їх доставку до м. Одеса Одеської області для передачі під фактичний контроль ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виконуючих функції сутенерів цих осіб.

Так, приблизно в середені вересня 2012 р., ОСОБА_8 , реалізуючи спільний із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочинний умисел, спрямований на втягнення осіб в заняття проституцією, діючи умисно, з корисливих мотивів, підшукала у м. Кривому Розі Дніпропетровської області громадянок України - ОСОБА_22 , 1987 року народження і ОСОБА_23 , 1990 року народження, та, використовуючи їх уразливий стан, зумовлений збігом тяжких особистих обставин та незадовільним матеріальним становищем, під час особистих зустрічей у м.Кривому Розі, з використанням обману, повідомила їм про можливість працевлаштування у м. Одеса Одеської області на високооплачувану роботу у сфері супроводу фінансово забезпечених осіб чоловічої статі у розважальних закладах міста, чим спонукала ОСОБА_22 та ОСОБА_23 дати згоду на працевлаштування у цій сфері в іншому місті України.

Втягнувши з використанням обману ОСОБА_22 та ОСОБА_23 в заняття проституцією, шляхом досягнення із ними домовленості на працевлаштування у м. Одеса Одеської області у сфері супроводу фінансово забезпечених осіб чоловічої статі у розважальних закладах міста, приховуючи від них дійсні відомості про умови праці, пов`язаної із незаконним наданням послуг сексуального характеру особам чоловічої статі, 05.10.2012 р., приблизно о 0.00. год.. ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за рахунок отриманих від них грошових коштів, шляхом банківського переводу на платіжну банківську картку її сина ОСОБА_24 , забезпечила перевезення ОСОБА_22 та ОСОБА_23 на невстановленому слідством автобусі до м. Одеса Одеської області, вчинивши обумовлені спільним умислом співучасників дії, з метою втягнення цих жінок в заняття проституцією.

Виконуючи свою роль у злочинній діяльності, 05.10.2012 р., приблизно о 05.00 год, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, зустріли ОСОБА_22 і ОСОБА_23 поблизу залізничного вокзалу в м. Одеса Одеської області та, отримавши над ними фактичний контроль, доставили до орендованого співучасниками злочину помешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де повідомили їм про дійсні умови праці, пов`язаної із наданням послуг сексуального характеру особам чоловічої статі, та переконали їх у вигідності заняття проституцією.

Встановивши факт обману, але за відсутності коштів для самостійного повернення в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та знаходившись це в уразливому стані, ОСОБА_22 і ОСОБА_23 були вимушені дати згоду ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на надання платних сексуальних послуг особам чоловічої статі, тобто заняття проституцією, під час якого останні мали забезпечувати їх сутенерство.

Таким чином, отримавши згоду ОСОБА_22 та ОСОБА_23 на надання під їх контролем платних послуг сексуального характер особам чоловічої статі, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , з використанням обману та уразливого стану ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , примусили їх до заняття проституцією у м. Одеса Одеської області.

Продовжуючи свою злочину діяльність, 05.10. 2012 р.. приблизно о 21.00 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивив, за попередньою змовою, виконуючи свої функції сутенерів Страшевської ОСОБА_25 та ОСОБА_23 доставили їх до раніше визначеного співучасниками злочинів місця послизу буд. АДРЕСА_5 , де ті мали підшукувати клієнтів - замовників платних послуг сексуального характеру.

В нічний час, цього ж дня, ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , перебуваючи поблизу буд. № 19 по вул. Разумовській у м. Одеса Одеської області, зустріли не встановлених слідством осіб чоловічої статі, які, зажадавши отримати від них платні послуги сексуального характеру, передали їм готівкою грошові кошти в розмірі 1000 грн., які, відповідно до домовленостей із сутенерами, в повному обсязі були передані ОСОБА_22 і ОСОБА_26 і співучаснику злочинної діяльності ОСОБА_7 .

Не бажаючи займатися проституцією, Страшевська та Росток, скориставшись допомогою невстановлених слідством осіб - 6.10.2012 року, повернулись до м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на те, що матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу, який би підтверджував, його винуватість у скоєному.

При цьому обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції, незаконно звинуватив його у скоєнні злочину, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , з метою незаконної наживи, пов`язаної з торгівлею людьми, на його думку, цей факт нічим і ні ким не підтверджується.

ОСОБА_6 вважає, що суд першої інстанції проігнорував пояснення потерпілої ОСОБА_14 , яка повідомила суду, що він її не вербував.

Обвинувачений не погоджується з висновком суду, щодо його винуватості у вербовці ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з ціллю їх сексуальної експлуатації, стверджує, що доказів цьому не надано, матеріали кримінального провадження містять відповідь Державної Прикордонної служби України, у якій чітко зазначено, що ОСОБА_18 не перетинала кордон України с Російською Федерацією.

Крім того, ОСОБА_6 , вважає, що суд першої інстанції проігнорував свідчення потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які пояснювали, що у м. Одеса, він їх не зустрічав, не контролював, і не втягував в заняття проституцією.

Обвинувачений вказує, що суд не звернув увагу і на показання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_7 , в суді підтвердила, що, зустрівши ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , пояснила їм, що вони будуть працювати саме з нею, а ОСОБА_8 в суді пояснювала, що у неї ніколи не було ніяких домовленостей з ОСОБА_6 , що вони не були знайомі і зустрілися тільки у суді.

ОСОБА_6 , вказує на те, що показання свідків допитаних у судовому засіданні, таких, як ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ніякими доказами, крім їх слів, не підтверджуються.

Обвинувачений вважає, що докази у справі у виді протоколів, фотознімків, не можна визнати належними доказами, оскільки на досудовому слідстві було порушено його право на захист.

ОСОБА_6 , вказує, що кримінальна справа відносно нього сфальсифікована.

Обвинувачений вважає, що вирок суду є незаконним, не обґрунтованим і невмотивованим, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судовий розгляд проведено неповно і з істотними порушеннями норм кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим, просить скасувати судове рішення.

Крім того, ОСОБА_6 зауважує, що у вироку, суд не зазначив початок строку відбування покарання та не зазначив про рішення про залік тримання під вартою.

В запереченнях, на апеляційну скаргу прокурора, ОСОБА_6 , просить відмовити у її задоволенні, скасувати вирок суду першої інстанції і змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на будь - який інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , обґрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги, просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і вирок ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Захисник зазначає, що потерпілі ОСОБА_22 і ОСОБА_23 своїми поясненнями у судовому засіданні спростували обвинувачення ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах.

Так, потерпілі ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , які надали аналогічні показання, підтвердили в судовому засіданні, що вони не мають ніяких претензій до ОСОБА_6 , що до умов роботи у м. Одесі, їм розповідала обвинувачена ОСОБА_8 , а обвинуваченого вони бачили тільки один раз, коли він у м. Одесі, підійшов до них познайомитись, ніяких погроз з його боку не було, після того, як його прогнала обвинувачена ОСОБА_7 , вони ОСОБА_6 більше не бачилися, крім того, не бачили у нього пістолета.

Захисник вважає, що висновки суду про те, що обвинувачений пропонував свідку ОСОБА_28 , дівчат на вибір, як повій, спростовуються показаннями свідка, який у судовому засіданні пояснив, що за послуги дівчат він розмовляв з обвинуваченою ОСОБА_7 , і гроші за послуги, передавав саме їй, а ОСОБА_6 , у цей час, знаходився від них на відстані 5-6 метрів.

Що стосується обвинувачення за ч.2 ст. 149 КК України, то захисник вказує на відсутність у матеріалах кримінального провадження, будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме ОСОБА_6 здійснював угоди стосовно потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_14 , з ОСОБА_13 та отримував за їх послуги матеріальну вигоду.

Захисник також звертає увагу на те, що суд незаконно послався у вироку, як на доказ, на протокол пред`явлення фотознімків для впізнання від 05.11.2012 р., де ОСОБА_6 впізнавав ОСОБА_13 , як особу з якою він познайомився у м. Нікополь, оскільки цей доказ суд повинен був визнати недопустимим, так, як, дана слідча дія була проведена з порушеннями норм кримінального процесуального права, тому, що проводилася без участі захисника.

Захисник ОСОБА_10 , в обґрунтування апеляційної скарги, просить змінити вирок суду відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, через його суворість, зменшити обвинуваченій іспитовий строк до 1 р. і не покладати на неї обов`язків, передбачені ст.76 КК України.

При цьому, захисник ОСОБА_10 , просить взяти до уваги особу ОСОБА_8 , яка повністю визнала свою вину у вчинені злочину, щиро кається у скоєному, виховує п`ятьох дітей, четверо з яких є неповнолітніми, а також те, що чином з 06.11.2012 р. вона жодного разу не порушила покладені на неї певні обов`язки, які передбачені, обраним до неї запобіжним заходом у вигляді підписки про невиїзд, просить зменшити обвинуваченій іспитовий строк, передбачений ст. 75 КК України з 2-х р. до 1-го р. та не покладати на неї обов`язки, передбачені у ст. 76 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні, обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, просить скасувати вирок суду через неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання, ухваливши свій вирок.

Новим вироком визнати винним обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 303 КК України і призначити йому покарання: за ч.2 ст. 149 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 р. з конфіскацією належного йому особисто майна; за ч.2 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 р., та на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 р. з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності.

Новим вироком визнати винними обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України і призначити кожній окремо, покарання у виді позбавлення волі строком на 5 р., та на підставі ст.75 КК України, звільнити їх від відбування покарання з випробуванням строком на 2 р., на підставі ч.1 ст. 76 КК України, покласти на них обов`язки, передбачені п.п.2-4, а саме: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченим покарання не дотримався вимог закону і рекомендацій Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і не взяв до уваги ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_6 злочинів, призначивши йому м`яке покарання.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_6 у вчинених злочинах не розкаявся, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання, не врахував його непогашену судимість, вважає, що він на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливі особливо тяжкі і тяжкі злочини, він не працював, тому на думку прокурора, суд безпідставно призначив йому покарання у розмірі ближчому до нижньої межі санкцій ч.2 ст. 149 та ч.2 ст. 303 КК України, яке не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень і його особі, оскільки є явно несправедливим через м`якість.

Прокурор також, звертає увагу на невідповідність судового рішення вимогам п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, оскільки у резолютивній частині вироку суд при зазначенні покарання, призначеного по кожному з обвинувачень, визнаних судом доведеними, не зазначив остаточну міру покарання, обрану судом.

Так, у резолютивній частині вироку обвинувачену ОСОБА_7 визнано винною за ч.2 ст. 303 КК України та їй призначено покарання у виді 5 р. позбавлення волі, проте при звільненні обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд зазначив, що звільняє ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді 4-х р., з випробуванням на 2 р., що є істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні, при апеляційному розгляді, підтримав апеляційні скарги свою і захисника, просив їх задовольнити у повному обсязі, скасувати вирок суду першої інстанції, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції, а також змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на любий інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, стосовно доводів апеляції захисника ОСОБА_10 поклався на думку суду.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, захисник ОСОБА_9 , підтримав свою і обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційні скарги, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, відносно апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 поклався на думку суду, просив колегію суддів, скасувати рішення суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_10 , в судовому засіданні апеляційного суду, підтримав свою апеляційну скаргу, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, поклався на думку суду стосовно апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , просив колегію суддів, змінити вирок суду відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , зменшити випробувальний термін до 1 р. і не покладати обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_8 , в судовому засіданні, апеляційної інстанції, підтримала апеляційну скаргу свого захисника і просила її задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_9 та прокурора, просила змінити відносно неї вирок суду, зменшити випробувальний термін до 1 р. і не покладати на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, підтримав свою апеляційну скаргу, просив задовольнити її у повному обсязі, заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , просив скасувати рішення суду, ухваливши новий вирок, яким визнати винними обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 303 КК України, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 303 КК України і призначити їм покарання, ОСОБА_6 : за ч.2 ст. 149 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 р. з конфіскацією належного йому особисто майна; за ч.2 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 р., та на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 р. з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 303 КК України, кожній окремо, покарання у виді позбавлення волі строком на 5 р., та на підставі ст. 75 КК України, звільнити їх від відбування покарання з випробуванням строком на 2 р., на підставі ч.1 ст. 76 КК України, покласти на них обов`язки, передбачені п.п.2-4, а саме: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечувала проти задоволення апеляційних скарг ОСОБА_6 його захисника ОСОБА_9 та прокурора, стосовно задоволення вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , поклалася на думку суду, просила вирок суду відносно неї залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання, в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, порівнявши їх з матеріалами, наявними у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника ОСОБА_9 , не підлягають задоволенню, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 та прокурора, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції може вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Колегія суддів, вважає, необґрунтованими доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, щодо невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, і допущені істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши всі обставини кримінального провадження відносно обвинувачених, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку, щодо винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в інкримінованих їм злочинах.
В апеляційному суді і у суді першої інстанції були допитані обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , у суді першої інстанції допитано потерпілих, свідків, досліджено письмові докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції повно і ретельно, розглянув докази, надані сторонами, які узгоджуються між собою, і які суд, обґрунтовано визнав належними та допустимими, встановивши усі фактичні обставини вчинених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 злочинів.
Допитавши потерпілих: ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_18 , суд встановив, що за пропозицією ОСОБА_6 , у літку 2012 р., вони виїжджали на заробітки до Росіїї, у м.Одінцово Московської області, де їх зустрічала жінка за ім`ям ОСОБА_32 , і примушувала їх працювати повіями, вони розуміли, що обвинувачений та ця жінка діяли за спільною домовленістю.
Зі свідчень потерпілих ОСОБА_33 , та ОСОБА_34 , суд встановив, що вони були знайомі з ОСОБА_6 , спілкувалися з ним, з приводу роботи у Москві, особисто, а потерпіла ОСОБА_18 , теж спілкувалася з ним, з приводу роботи, але по телефону.
Потерпілі підтвердили, що обвинувачений обіцяв надати їм роботу, в сфері ескорт услуг, тобто у супроводі заможних чоловіків у нічних клубах, без надання сексуальних послуг, при цьому запевняв їх про великий заробіток, та гідні умови праці, тоді як у дійсності вони потрапляли до Москви, і їх примушувала жінка на ім`я ОСОБА_32 , працювати повіями, вона їм повідомляла про умови праці та оплату їх послуг.
Потерпілій ОСОБА_33 , вдалося втекти з квартири і повернутися назад на Україну.
Потерпіла ОСОБА_35 та ОСОБА_18 , займалися проституцією, оскільки їх примусила жінка на ім`я ОСОБА_32 , вона, погрожувала їм, сказала, що вони їй заборгували і мають відпрацювати гроші, які вона заплатила ОСОБА_6 за них, по 18 тис.руб., за кожну. У них не було коштів, вони не могли виїхати до дому, тому їм довелося відпрацьовувати борг. Потерпіла ОСОБА_35 потрапила в дуже складну і неприємну ситуацію, коли була вимушена надати інтимні послуги 5-6 чоловікам, які жорстоко познущалися над нею, після чого вона потрапила до лікарні, отримавши величезну психологічну травму та тілесні ушкодження. При першій нагоді, потерпілі ОСОБА_35 та ОСОБА_18 , повернулися додому, на Україну.
Показання зазначених потерпілих, у продовж досудового та судового слідства однакові, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_19 , речовими і письмовими доказами у справі, тому сумніватися в правдивості їх свідчень немає підстав.

Потерпілі ОСОБА_35 , і ОСОБА_18 , пояснювали, що їх зустрічав на автовокзалі у м. Кривому Розі, знайомий ОСОБА_6 , на ім`я ОСОБА_36 , який приїздив на автомобілі, саме він за дорученням обвинуваченого, про що він їм розповів, зустрічав їх на автовокзалі, привіз на залізничний вокзал, і купував їм квитки на потяг до Москви, свідок ОСОБА_19 , підтвердив, зазначені обставини.

Так, свідок ОСОБА_19 , у судовому засіданні, підтвердив, що у літку 2012 р., він за проханням ОСОБА_6 , зустрів на автовокзалі м. Кривого Рогу двох дівчат, які приїхали з м.Дніпропетровська, відвіз їх на своїй машині на залізничний вокзал, купив їм квитки на потяг до Москви, продукти харчування і дав гроші на дорогу. Грошові кошти для цих цілей, ОСОБА_6 перевів йому на карточку, оскільки сам у той час, знаходився у м. Одесі. Після виконання доручення, він зателефонував ОСОБА_6 і повідомив про його виконання.

Пояснення потерпілих та свідка, про зазначені обставини не заперечував обвинувачений ОСОБА_6 , підтвердивши у судовому засіданні, що дійсно, у літку 2012 р. просив ОСОБА_19 , зустріти потерпілих і відправити їх до Москви, купивши квітки на потяг, оскільки сам знаходився в іншому місті.

Окрім показів обвинувачених, потерпілих, свідків, обставини злочинів підтверджуються також дослідженими під час судового слідства, наступними доказами:

- заявами потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_33 , ОСОБА_18 , стосовно обставин злочину скоєного відносно них ар.пр.100т.2, ар.пр.34т.1,ар.пр.75т.2;

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 08.10.2012 року, де потерпіла ОСОБА_17 впізнала ОСОБА_6 , який переконав її виїхати в м. Москву для супроводження заможних чоловіків (т. 1 а.с. 21, 22);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 08.10.2012 року, де потерпіла ОСОБА_17 впізнала ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , потерпілій відома як ОСОБА_32 , як особу, яка зустріла її в м. Москві та яка стверджувала, що заплатила ОСОБА_6 за її приїзд для роботи в якості повії (т. 1 а.с. 24, 25);

- протоколом огляду проїзних документів від 07.09.2012 року (т.1 а.с. 41);

- проїзними документами Кривий Ріг-Москва, Москва-Дніпропетровськ на ім`я ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 45, 46);

- протоколом огляду проїзних документів від 16.11.2012 року (т.2 а.с. 83);

- проїзним документом Москва Харків на ім`я ОСОБА_18 (т.2 а.с. 84);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 09.10.2012 року, де потерпіла ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_6 , який, в кінці червня переконав її виїхати до Москви на роботу, не пов`язану із здійсненням інтимних послуг (т. 1 а.с. 53, 54);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 09.10.2012 року, де потерпіла ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , як особу, з якою потерпіла зустрілась в червні 2012 року в м. Одінцово, куди приїхала за пропозицією ОСОБА_6 для роботи, не пов`язаною із наданням інтимних послуг (т. 1 а.с. 56, 57);

- інформаційною довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.10.2012 року з відомостями про перетинання державного кордону ОСОБА_37 10.07.2012 року та ОСОБА_38 20.06.2012 року (т.1 а.с. 59);

Потерпілі ОСОБА_23 , та ОСОБА_22 у суді першої інстанції, підтвердили, що на початку вересня 2012 року, обвинувачена ОСОБА_8 їм запропонувала роботу віп-супроводження чоловіків, обіцяла заробітну плату 1000 дол/міс., вони погодились. ОСОБА_8 відправила їх до м. Одеси, на маршрутці. Там їх зустріла ОСОБА_7 привезла на квартиру, у той же вечор, вони познайомились з ОСОБА_6 , який їм погружував, примушуючи робити повіями. Вони чули, з розмов, між обвинуваченими, що ОСОБА_7 надсилала ОСОБА_8 гроші за те, що та направила їх в Одесу. Їх привезли на одну з вулиць і запропонували робити повіями і відпрацювати гроші.

Після того як вони надали інтимні послуги чоловікам, заробили гроші, вони повернулися до м. Кривого Рогу, та звернулися в міліцію.

Показання потерпілих підтверджуються, іншими доказами їх заявами до міліції ар.пр.66т.1, ар.пр.73т.1;

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 22.10.2012 року, де потерпіла ОСОБА_23 впізнала ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особу, з якою потерпіла зустрілась в жовтні 2012 року в м. Одесі, і яка умовила потерпілу займатись проституцією (т. 1 а.с. 95, 96);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 22.10.2012 року, де потерпіла Росток впізнала ОСОБА_6 , з яким зустрілась в м. Одесі, в жовтні 2012 року (т. 1 а.с. 98, 99);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 22.10.2012 року, де потерпіла ОСОБА_23 впізнала ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою зустрічалась в м.Кривому Розі і яка запропонувала їй допомогу в працевлаштуванні в м. Одесі (т. 1 а.с. 101, 102);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 22.10.2012 року, де потерпіла ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою потерпіла зустрічалась в м.Кривому Розі і яка запропонувала їй допомогу в працевлаштуванні в м. Одесі на роботу, пов`язану з ескорт послугами (т. 1 а.с. 103, 104);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 22.10.2012 року, де потерпіла ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_6 , з яким потерпіла зустрічалась в жовтні 2012 року в м. Одесі (т. 1 а.с. 106, 107);

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 22.10.2012 року, де потерпіла ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою потерпіла зустрічалась в жовтні в м. Одесі(т. 1 а.с. 108, 109).

Пояснення потерпілих підтверджують обвинуваченні, які визнають себе винними у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, за ознаками втягнення особи в заняття проституцією та примушування її до зайняття проституцією з використанням обману та уразливого стану цієї особи та сутенерство, вчинене щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, слід зазначити, що обвинувачена ОСОБА_7 , визнаючи свою провину, у скоєному, також підтвердила у судовому засіданні, обставини, відносно того, що їй відомо, про те, що ОСОБА_39 , разом з Приладишевою, домовилися, про відправку з України у до Росії, жінок, для роботи повіями, з цього приводу ОСОБА_39 з Приладишевою зустрічалися у м. Нікополь, гроші з м.Москви, ОСОБА_40 отримував на її платіжну картку.

Колегія суддів вважає, що суд законно послався, як на доказ, на протокол пред`явлення фотознімків для впізнання, від 05.11.2012 року, згідно якому обвинувачений ОСОБА_6 , впізнав ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , як особу, з якою він познайомився в м. Нікополі, і яка запропонувала йому здійснювати пошук дівчат для роботи повіями в м. Москві, за що вона обіцяла грошову винагороду. Пізніш обвинувачений ОСОБА_6 за домовленістю з цією жінкою відправляв дівчат з м. Кривого Рогу і м. Дніпропетровська в м. Москву(т. 1 а.с. 186, 187). Пояснення обвинуваченого не суперечить іншим доказам.

Щодо доводів ОСОБА_6 , про те що, до нього застосовувалися недозволені методи ведіння слідства, то вони перевірялися судом і не знайшли підтвердження( ар.55, 56т.5).

Таким чином, колегія суддів вважає, що твердження ОСОБА_6 про те, що він не мав відношення до вербовки та відправки потерпілих до Росії, а також до втягнення особи в заняття проституцією та примушування її до зайняття проституцією з використанням обману та уразливого стану цієї особи та сутенерство, вчинене щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб, спростовуються показаннями потерпілих, зазначеними вище, наведеними письмовими та речовими доказами, телефонними розмовами між обвинуваченими, аудіо дисках, щодо обставин злочину, дослідженими у судовому засіданні - протокол огляду ком.пакт-диску від 22.01.2013 (т.3 а.с.18- 29); протоколом огляду ком. пакт-диску від 23.01.2013 (т.3 а.с.30- 40); протоколом огляду ком. пакт-диску від 26.01.2013 (т.3 а.с.41- 191), а також показаннями свідків - ОСОБА_29 , яка підтвердила, що ОСОБА_6 їй пропонував роботу повії в м.Одеса, але його було затримано, ОСОБА_28 , який підтвердив, що в листопаді 2012 року, він знаходився у м. Одеса, де скористався послугами повії, заплативши ОСОБА_6 , як сутенеру, 500 грн., обвинувачений ОСОБА_6 , пропонував жінок повій, разом з ОСОБА_7 .

Через деякий час під`їхали співробітники міліції, та затримали обвинувачених і повій.

Згідно зі ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_13 , не складався, кримінальне провадження, відносно неї виділено в окреме провадження, прокурор прийняв рішення про оголошення її в розшук, надавши до суду копії відповідних документів, тому, правильним буде зазначити, що ОСОБА_6 вчинив злочин, не за домовленістю з ОСОБА_13 , а з особою, відносно якої матеріли кримінального провадження виділені в окреме провадження.

Колегія суддів, розглядаючи, докази на які послався суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченим, встановила, що, з огляду на вимоги ст.65 КК України, суд, у вироку зазначив ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їм покарання.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які у відповідності до ст.12 КК України відносяться до тяжких і особливо тяжких злочинів, його особу, те що він неодноразово судимий ( ар. пр.204-207, т.3), посередньо характеризується за місцем проживання ( ар. пр. 208, т.3), має на утриманні малолітню дочку та престарілу матір, обставини, які б пом`якшували та обтяжували покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 , покарання, є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому підстав для скасування вироку, з мотивів м`якості призначеного покарання, як зазначає в апеляції прокурор, не вбачається.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості скоєного ними злочину, який у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, їх особи, обидві раніше не судимі (ар. пр. 211, 217, т.3), позитивно характеризуються за місцем мешкання (ар. пр.212, 220, т.3), мають на утриманні неповнолітніх дітей, ОСОБА_7 - сина ОСОБА_41 , 2006 року народження (ар. пр. 215, т.3), ОСОБА_8 має п`ятьох дітей, що підтверджується довідкою про склад сім`ї (ар. пр. 225, т.3), четверо дітей, неповнолітні: ОСОБА_42 , 2010 року народження, ОСОБА_43 , 2006 року народження, ОСОБА_44 , 2002 року народження, ОСОБА_45 , 2014 року народження ( ар. пр.221-224, т.3), обставиною яка пом`якшує покарання, суд обґрунтовано визнав їх щире каяття, і з огляду на зазначені обставини, у їх сукупності, призначив обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, та на підставі ст. 75 КК України, звільнив обвинувачених від відбування покарання, з випробуванням.

Колегія суддів, аналізуючи обставини справи, ступінь участі обвинуваченої ОСОБА_8 , у вчиненому злочині, її щире каяття, склад сім`ї, частково погоджується з доводами захисника ОСОБА_10 , щодо зменшення обвинуваченій ОСОБА_8 , призначеного судом іспитового строку, та вважає за можливе, встановлений судом іспитовий строк тривалістю у 2 р. знизити до 1 р.

Однак, вимоги захисника ОСОБА_10 , стосовно не покладання на обвинувачену ОСОБА_8 , обов`язків, передбачених у ст. 76 КК України, не можуть бути задоволені, оскільки звільнення засудженого від виконання обов`язку не передбачено законом.

Щодо доводів прокурора, про те, що при обранні остаточного покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд припустився помилки, то вони є слушними.

З резолютивної частини вироку убачається, що, суд, призначив ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 303 КК України, у виді позбавлення волі, строком на 5 р., однак, звільняючи обвинувачену від відбування покарання, з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, суд вказав, що звільняє ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, у виді позбавлення волі строком на 4 р., тому у цій частині вирок суду потрібно змінити.

Згідно п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003р., покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникло жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити частково, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Змінити вирок суду Центрально-Міського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2015 р., яким визнанні винними і засудженні: ОСОБА_6 за ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 303 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 303 КК України.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду про вчинення ОСОБА_6 злочину, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , вказавши, про вчинення ОСОБА_6 злочину, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Зазначити у резолютивній частині вироку, що ОСОБА_7 засуджена до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 р., та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного у виді позбавлення волі строком на 5 р. покарання, з випробуванням, строком на 2 р., з покладанням на неї обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Зменшити обвинувачений ОСОБА_8 , встановлений судом на підставі ст. 75 КК України іспитовий строк, з 2 р. до 1 р., залишивши покладені на неї судом обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрану ОСОБА_6 залишити - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3