Дата документу Справа № 337/1399/15-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єд. унікальний № 337/1399/15-к

№ пров. 11-кп/ 778 / 905/ 15 Головуючий в 1-й інст.- ОСОБА_1

Доповідач в 2-й інст. - ОСОБА_2

29 квітня 2015 року судова палата з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2015 року, якою
скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням, застосоване щодо ОСОБА_8 за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2013 року, засуджений направлений в місця позбавлення волі для відбуття покарання на строк 4 роки.

З наданих матеріалів вбачається, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2013 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимий, був засуджений за ст.ст. 307, ч.2; 69; 75 КК України до 4 років позбавлення волі і у відповідності до ст. 76 КК України на нього були покладені обов`язки з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, повідомляти останню про зміну місця проживання та роботи.

З подання інспектора Хортицького РВ КВІ ОСОБА_9 вбачається, що 11 грудня 2013 року засуджений ОСОБА_8 був поставлений на облік в Хортицькому РВ КВІ, однак на виклики не з`являвся, після проведених першочергових розшукових заходів прибув до інспекції 05.02.2014 року, де йому були роз`яснені вимоги ст.ст. 75, 76 КК України та визначені дні явок на реєстрацію в другий та четвертий вівторки кожного місяця, а також він був попереджений про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків. Після цього засуджений на реєстрацію з`явився лише один раз, 11.02.2014 року, в інші встановлені дні не з`являвся без поважних причин, за місцем реєстрації не проживав, про зміну місця проживання інспектора не повідомляв, тому 31.08.2014 року був оголошений в розшук.

25.12.2014 року ОСОБА_8 був затриманий, знов попереджений про необхідність виконання покладених на нього вироком суду обов`язків та наслідки їх невиконання, розшук припинено, але засуджений продовжував не являтися до інспекції, а 19 березня 2015 року був затриманий з наркотичними засобами, які зберігав незаконно, тому в поданні порушувалося питання про скасування звільнення ОСОБА_8 від вібуття призначеного покарання з випробуванням і направлення його для відбування цього покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2015 року клопотання інспекції було задоволено, ОСОБА_8 був направлений для відбування покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, а також взятий під варту в залі суду, початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з 19 березня 2015 року.

В своїй апеляції на цю ухвалу адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого, вважає судове рішення незаконним, посилається на те, що останній не відбував покарання з поважних причин, оскільки виїхав до м. Києва на заробітки, щоб утримувати свою родину, де є малолітня дитина, а назад повернувся через півроку з причини тяжкої хвороби матері, до кінця не усвідомлював наслідків порушення режиму відбування покарання з випробуванням, тому вважає, що суд задовольнив клопотання інспекції без достатніх підстав, просить судову ухвалу скасувати, а в задоволенні клопотання інспекції відмовити.

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи захисника, який підтримав свою апеляцію, думку прокурора, який вважає, що доводи апеляційної скарги не є слушними та не заслуговують на увагу, перевіривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга захисника засудженого не підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи клопотання інспекції, суд першої інстанції обгрунтовано вказав на те, що засуджений умисно не виконував обов`язків, покладених на нього вироком суду, тобто, не являвся на реєстрацію в інспекцію у встановлені для нього дні, не повідомляв її про зміну місця свого проживання, тобто, умисно ухилявся від відбування покарання з випробуванням, доказів поважності причин цього суду не надав, тому дійшов висновку про наявність підстав для скасування звільнення його від відбування покарання і направлення його в місця позбавлення волі для відбування цього покарання реально у вигляді позбавлення волі.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, а також матеріалам кримінального провадження, з яких вбачається, що інспекцією тривалий час і неодноразово засудженому надавалася можливість відбути призначене йому покарання належним чином, але він на ці зусилля не реагував і продовжував ухилятися від відбування покарання у відповідності до вимог ст.ст. 75, 76 КК України, тому підстав для скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

При цьому доводи захисника засудженого в його апеляції про те, що в останній не до кінця усвідомлював наслідки свого ставлення до відбування призначеного покарання, не відповідають дійсності, оскільки повною мірою спростовуються поясненнями самого ОСОБА_8 про те, що він дійсно самовільно покинув місце свого проживання, не повідомивши про це інспекцію, на реєстрацію не з`являвся, хоча його обов`язки йому інспекцією неодноразово роз`яснювалися, своїми батьками також повідомлявся про те, що його розшукують і йому необхідно явитися до інспекції, проте ці виклики ігнорував, побоюючись, що буде заарештований, при цьому в повній мірі усвідомлював всі наслідки своєї поведінки ( КП, а.с. 176-178). Аналогічні пояснення ОСОБА_8 надав суду і при розгляді клопотання інспекції.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий, в тому числі з застосуванням ст. 75 КК України, але випробування не витримував і протягом іспитового строку вчинив нові злочини, за які отримував покарання у вигляді позбавлення волі вже за сукупністю вироків, тобто, достеменно знав про наслідки порушення умов відбування покарання з випробуванням, проте знов порушив ці умови без поважних причин, а ті причини, на які його захисник вказує як на поважні, нічим в матеріалах провадження не підтверджені, крім того, навіть за умовами їх наявності не звільняли засудженого від обов`язку повідомляти про це інспекцію.

За таких обставин судове рішення щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону і матеріалам провадження, тому підстави для його скасування судова колегія вважає відсутніми.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2015 року, якою задоволено подання Хортицького РВ КВІ ДПтСУ в Запорізькій області про скасування щодо ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2013 року - без змін.

Головуючий:

Судді :