АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1070/2015 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 122 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора- ОСОБА_6 ,
захисника- ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року щодо ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, передбачені ст.76 КК України обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекцію для реєстрації.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 , 14.04.2012 року, приблизно о 07 год. 00 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , в ході виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , раптово підскочив до останнього та схопив його лівою рукою за його праву руку, а правою - за ліву руку, а саме за кисть руки, після чого, ОСОБА_9 прижав своїми пальцями на зовнішню частину правої руки, від чого почувся характерний хруст кісток долоні, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді закритого перелому правої кисті руки, тобто тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_8 через Дарницький районний суд м. Києва подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчиненного кримінального правопорушення, кваліфікацію дій обвинуваченого, правильність призначеного покарання, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону. Просить ухвалити ухвалу, якою призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та, відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_9 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції. Доводи апеляційної скарги прокурор мотивував тим, що суд, покладаючи на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ст.76 КК України при звільненні його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, вийшов за межі, передбачені положеннями п.2 ч.1 ст.76, чим погіршив становище обвинуваченого.

Апеляційна скарга ОСОБА_9 ухвалою суду повернута йому в зв`язку з невідповідністю вимогам ст.396 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника, який погодився з доводами прокурора в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо встановлених судом фактичних обставин справи та дотримання судом вимог кримінально-процесуального закону під час розгляду справи не оспорюються в апеляції, а тому не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до положень 404 КПК України.
Кваліфікація дій ОСОБА_9 , як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, за ч.1 ст. 122 КК України, вид та розмір призначеного судом покарання ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, а тому не переглядаються судом апеляційної інстанції згідно положень ст. 404 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 років позбавлення волі, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 не виїжджати за межі України без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекцію для реєстрації.

Визначена судом міра покарання обвинуваченому, висновок суду про можливість звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, термін іспитового строку та покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.76 КК України прокурором не оскаржуються, а тому, відповідно до положень ст.404 КПК України не переглядаються апеляційним судом, і підстав для зміни вироку в цій частині та повторного призначення апеляційним судом такого ж покарання за аналогічних умов його виконання , як про це просить прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, покладаючи на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язок не виїжджати за межі України без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, суд першої інстанції, як правильно вказує в апеляційній скарзі прокурор, допустився помилки.

Так, за змістом п.2 ч.1 ст.76 КК України, суд вправі покласти на обвинуваченого обов`язок без дозволу кримінально- виконавчої інспекції не виїжджати за межі України лише на постійне проживання, а не з інших причин.
Тим самим, як правильно вказує прокурор в апеляційній скарзі, суд першої інстанції суттєво і незаконно погіршив становище обвинуваченого, що необхідно виправити шляхом внесення змін до вироку суду в цій частині, як це передбачено ст.409 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року щодо ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0007367 змінити: в резолютивній частині вироку формулювання про покладення на ОСОБА_9 обов`язку «не виїжджати за межі України без дозволу кримінально- виконавчої інспекції» доповнити словами «на постійне проживання».

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекцію для реєстрації

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4