Справа № 466/7671/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/75/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року м.Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2014 року про скасування звільнення від покарання, та направлення для відбування призначеного покарання у місця позбавлення волі

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та жительці АДРЕСА_1 , українці, громадянці України, з середньою освітою, незаміжній, маючій на утриманні двоє малолітніх дітей, 2007 та 2014 років народження, не працюючій, раніше судимій: 1) вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2008 року за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 850 грн.; 2) вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 11 березня 2013 року за ч.1, ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 роки,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11 березня 2013 року ОСОБА_10 визнана винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування обраного покарання з випробуванням, іспитовим строком на два роки з покладенням на неї згідно ст. 76 КК України певних обов`язків.

KBI Шевченківського району м.Львова звернулась до суду з поданням про скасування звільнення від покарання з випробуванням i направлення в місця позбавлення волі ОСОБА_10 , покликаючись на те, що остання перебуває на обліку в KBI з 11 листопада 2013 року по даний час. За час перебування на обліку в інспекції засуджена зарекомендувала себе з негативної сторони, порушувала умови відбування покарання та обов`язки, покладені судом, а саме, не з`являлась до кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію 02, 16 грудня 2013 року, 17 лютого 2014 року без поважних причин, про що було винесено письмові попередження за ухилення від виконання на неї судом обов`язків.

03 вересня 2014 року ОСОБА_10 з`явилась до кримінально-виконавчої інспекції, де було винесено застереження у вигляді письмового попередження у зв`язку з неявкою на реєстрацію без поважних причин 07 липня та 01 вересня 2014 року, оскільки підтверджуючих документів ОСОБА_10 надати до кримінально-виконавчої інспекції не змогла. Остання викликалась 26, 29 вересня 2014 року на 08 жовтня 2014 року; 07 жовтня 2014 року на 17 жовтня 2014 року у зв`язку з неявкою на реєстрацію.

Із рапортів СДІМ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області щодо проведення індивідуально-профілактичної роботи по місцю проживання ОСОБА_10 стало відомо, що вказана громадянка веде антигромадський cпociб життя, зловживає алкогольними напоями та не стає на шлях виправлення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2014 року скасовано звільнення ОСОБА_10 від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11 березня 2013 року, та направлено її для відбування призначеного покарання у місця позбавлення волі.

У мотивах ухвали зазначено, що обставини, викладені у поданні, підтверджують те, що засуджена ОСОБА_10 не бажає стати на шлях виправлення.

На ухвалу суду ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2014 року.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що перебуває на сьомому місяці вагітності, стоїть на обліку в центрі СНІДУ, оскільки є ВІЛ-інфікованою, перебуває на амбулаторному лікуванні під наглядом сімейного лікаря. Проживає та виховує сама малолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді, прохання засудженої ОСОБА_10 та думку прокурора про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання про скасування випробувального терміну, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення i свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що особа засудженої ОСОБА_10 при розгляді подання КВІ Шевченківського району м.Львова про скасування останній випробувального терміну та направлення в місця позбавлення волі є неналежно встановленою. ОСОБА_10 не була опитана з зазначених вище питань в судовому засіданні, а особова справа № 136/2013 року щодо неї не оголошувалась та не вивчалась.

Обставини, які суд першої інстанції врахував при скасуванні ОСОБА_10 випробувального терміну та направленні в місця позбавлення волі, судом перевірені не були.

Крім того, своє рішення суд практично жодним чином не мотивував, лише константував факт, що засуджена не бажає стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції суперечать вимогам закону, оскільки ґрунтуються на неповному вивченні всіх обставин справи, особи засудженої, тому ухвала Шевченківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2014 року про скасування звільнення ОСОБА_10 від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 11 березня 2013 року, та направлення її для відбування призначеного покарання у місця позбавлення волі підлягає скасуванню з винесенням нової ухвали колегією суддів Апеляційного суду Львівської області про відмову у задоволенні подання КВІ Шевченківського району м.Львова про скасування випробувального терміну на направлення в місця позбавлення волі ОСОБА_10 .

В особовій справі засудженої маються дані, що компрометуючих даних відносно ОСОБА_10 станом на 18 липня 2014 року КВІ не отримувало (а.о.с.65). Рапорти та попередження в особовій справі носять формальний характер, оскільки нічим додатково не підтверджені. Причини неявки засудженої на реєстрацію до КВІ у певні дні належно інспекторами не перевірялись, хоча у матеріалах справі наявні дані, що ОСОБА_10 , перебувала на стаціонарному лікуванні в КМКЛШМД з 02 по 13 липня 2014 року з приводу поранення (а.с.14); хворіла ГРЗ з 13 по 17 вересня 2014 року (а.с.12); зверталась та нетривалий час знаходилась у стаціонарному відділенні реабілітаційного центру «Територія Життя» (м.Стрий Львівської області), де проходила курс реабілітації від алкогольної залежності (а.о.с.89,90); з 2014 року знаходиться на диспансерному обліку у Львівському обласному центрі з профілактики та боротьби зі СНІДом (а.с.15,18); одна виховує малолітню дитину, 2007 року народження (а.с.17); на той час була вагітною (а.с.13), а 22 грудня 2014 року народила сина.

Колегія суддів вважає, що у поданні КВІ не наведено переконливих доказів того, що засуджена ОСОБА_10 не бажає стати на шлях виправлення. Остання протягом іспитового строку, який закінчився 11 березня 2015 року, жодних кримінальних правопорушень не вчиняла, до адміністративної відповідальності не притягувалась.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_10 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2014 року про скасування звільнення ОСОБА_11 від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 11 березня 2013 року, та направлення її для відбування призначеного покарання у місця позбавлення волі скасувати та винести нову ухвалу.

У задоволенні подання КВІ Шевченківського району м.Львова про скасування випробувального терміну на направлення в місця позбавлення волі ОСОБА_12 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_13 ОСОБА_14