У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Вус С.М., Косарєва В.І.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 19 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судами першої
та апеляційної інстанцій на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від
22 червня 2005 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця м. Запоріжжя,

раніше чотири рази судимого,

визнано винним за ст. 189 ч. 2 КК
України.

На підставі ст. 49, 74 КК України
ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням
строків давності.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 10 жовтня 2005 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він
10 листопада 1994 року, близько 12 години, за попередньою змовою з особою,
матеріали справи щодо якої виділено в окреме провадження та особою, відносно
якої є вирок, що набрав законної сили, знаходячись на території Запорізької
міської лікарні №3, що по прос. Металургів, 9 м. Запоріжжя, із погрозою
спричинення тяжких тілесних ушкоджень, вимагали передачі їм ОСОБА_2 10 000 дол. США, а потім до 1.12.1994 року ще
й 20 000 дол. США.

У касаційному поданні прокурор просить
вирок щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. На
обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд неправильно перекваліфікував дії
засудженого зі ст. 144 ч. 3 КК України 1960 року на ст. 189 ч. 2 КК України,
виключивши кваліфікуючу ознаки - вчинення злочину у складі організованої
злочинної групи та заподіяння майнової шкоди у великих розмірах.

Крім того суд невмотивовано виключив з обвинувачення епізоди вимагань щодо
потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Також вважає, що ОСОБА_1 ухилявся від
слідства, тому звільнення його від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК
України є безпідставним.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання прокурора
підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 323 КПК України
вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Тобто, висновки суду щодо
кримінально-правової кваліфікації діянь повинні ґрунтуватися на матеріалах
справи.

Для цього у вироку необхідно
проаналізувати і оцінити всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як
підтверджують висновок суду, так і свідчать проти нього.

Однак суд формально підійшов до
розгляду справи, не навів переконливих мотивів прийнятих рішень.

Так суд виключив з обвинувачення
ОСОБА_1 по епізоду вимагання грошей у потерпілого ОСОБА_2 таку кваліфікуючу
ознаку, як вчинення злочину організованою групою.

При цьому судом не досліджено і не дано
оцінки тій обставині, що за цим епізодом за вироками судів були засуджені
співучасники злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які визнанні винними у вимаганні щодо
ОСОБА_2 вчиненому організованою групою (т. 4 а.с. 148-150, 175-177).

У порушення вимог постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29 червня 1990 року з послідуючими змінами “Про
виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду
України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку”
суд виключив інкриміновані ОСОБА_1 епізоди вимагання щодо потерпілих ОСОБА_3,
ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, формально зазначивши щодо їх
недоведеності.

У мотивувальній частині вироку не
обґрунтовано і не викладено жодних висновків щодо недоведеності епізодів
обвинувачення, не зазначено підстави і мотиви, з яки суд відкинув докази
обвинувачення.

Крім того, суд звільнив ОСОБА_1 від
кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності в
порушення вимог ч. 2 ст. 49 КК України.

Зокрема, суд не дав належної оцінки
наявним у матеріалах справи доказам про те, що ОСОБА_1 було відомо про
порушення щодо нього кримінальної справи 11 листопада 1994 року, однак у цей
день він зник.

З показань ОСОБА_1 вбачається, що він
проживав у м. Москві і ховався від правоохоронних органів України, не маючи
наміру повертатися.

Також судом не дано жодної оцінки тим
обставинам, що ОСОБА_1 проживав у м. Москві за підробленим паспортом під
прізвищем ОСОБА_11 та притягався до кримінальної відповідальності за тяжкі
злочини.

За наведених обставин вирок місцевого
суду є незаконним і підлягає скасуванню.

Оскільки порушення закону не були
усунуті при розгляді справи в апеляції, то ухвала апеляційного суду також
підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд, у процесі
якого слід усунути наведені порушення і прийняти законне рішення щодо ОСОБА_1

Виходячи з наведеного, керуючись ст.
395-396 КПК України, колегія суддів -

у
х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судами
першої та апеляційної інстанцій задовольнити.

Вирок Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 22 червня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 10 жовтня 2005 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд.

Судді: