Дата документу Справа № 323/3434/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № № 323/3434/14-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/377/15 ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст. 358, Доповідач в 2 інстанції
ч.1 ст. 190 КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України.
Учасники судового провадження:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , посилаючись на працевлаштованість, прийняття мір для відшкодування шкоди, наявність у нього даних про згоду господаря паспорта на отримання кредиту, просить вирок суду змінити і звільнити його від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком.
Встановлені вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року обставини:
26 грудня 2013 року, в денний час в м. Оріхів Запорізької області ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, достовірно знаючи, що паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 підроблений, так як на його першій сторінці була вклеєна фотографія ОСОБА_6 , що підтверджується висновком експерта № 263 від 26 серпня 2014 року, пред`явив даний документ уповноваженій особі ПАТ КБ Приватбанк, який розташований по вул. Гоголя, 4, тим самим використав його для незаконного оформлення кредиту на суму 4800 гривень та, не вживши всіх належних заходів для погашення заборгованості по кредиту, заподіяв юридичній особі матеріальну шкоду на суму 4800 гривень.
26 грудня 2013 року в денний час в м. Оріхів Запорізької області ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, достовірно знаючи, що паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 підроблений, так як на його першій сторінці була вклеєна фотографія ОСОБА_6 , що підтверджується висновком експерта № 263 від 26 серпня 2014 року, пред`явив даний документ уповноваженій особі ПАТ КБ Приватбанк, який розташований по вул. Гоголя, 4, тим самим використав його для оформлення кредиту.
Вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року:
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України і йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі.

З урахуванням вироку Оріхівського районного суду Запорізької області, яким ОСОБА_6 засуджений 10 грудня 2013 року за ч.1 ст. 263 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, на підставі вимог ст. 72 КК України призначене покарання переведено в більш суворе, постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим до одного року позбавлення волі.

На підставі вимог ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2013 року, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід не обирався.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважає за необхідне вирок суду, як законний та обґрунтований, залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції.

Матеріали кримінального провадження засвідчують, що обвинувачений ОСОБА_6 , при розгляді кримінального провадження, повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, не оспорював фактичні обставини справи та кваліфікацію його дій.

Після роз`яснення судом обвинуваченому положень ч.3 ст.349 КПК України, він відповідно до вимог ч.4 ст.349 КПК України був допитаний та дав показання щодо обставин скоєного ним кримінального правопорушення, визнавши свою вину в повному обсязі.

За наслідком розгляду провадження в порядку ст. 349 КПУ України, дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій не оспорюється, а тому апеляційним судом, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, не перевіряється.

Що ж стосується міри покарання, призначеної судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Як витікає з вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні міри покарання обвинуваченому судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, врахована як тяжкість скоєних ним злочинів, які відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості та злочину середньої тяжкості, так і особа винного, який є раніше судимим, дані кримінальні правопорушення вчинення ним під час іспитового строку, визначеного попереднім вироком, суд також врахував обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття та прийшов до правильного висновку про необхідність призначення стосовно ОСОБА_6 покарання, з застосуванням положень ст. ст. 70, 71, 72 КК України, в умовах ізоляції від суспільства, до того ж на строк, наближений до мінімального з урахуванням вимог ч. 4 ст. 71 КК України.

Що стосується посилання ОСОБА_6 у своїй апеляції на його працевлаштованість та надання до апеляційної скарги позитивної характеристики за місцем роботи, то вказані обставини колегія суддів вважає такими, що характеризують особу обвинуваченого та фактично судом були прийнятті до уваги.

З урахуванням вказаного колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому менш суворого покарання обвинуваченому, в тому числі з застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Відносно доводів обвинуваченого про те, що попередній вирок на час вчинення ним даних злочинів не вступив в законну силу, судова колегія виходить з положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання N 7 від 24.10.2003 року, відповідно до якого за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Інші доводи обвинуваченого не заслуговує на увагу, оскільки розгляд кримінального провадження, в тому числі і за згодою ОСОБА_6 , проводився за скороченою процедурою, з роз`ясненням обвинуваченому наслідків такої процедури, отже, у відповідності до положень ч. 2 ст. 394 КПК України, не передбачається оскарження судового рішення з інших наведених обвинуваченим у скарзі підстав.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення і не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції, про що в своїй апеляції ставить питання обвинувачений, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах справи не встановлено, не вказує на такі порушення і обвинувачений.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4