Справа №11 -1180/2007 р.
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2007 року

Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого
Самойленко А.І.

суддів
Свіягіної І.М., Черкашина М.В. з участю

прокурора
Красної К.О.

захисника ОСОБА_3. розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за апеляціями прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, захисників ОСОБА_3. та ОСОБА_4. на
постанову судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2007 року, якою
справа щодо ОСОБА_5, 1987
року народження, не судимого, обвинуваченого за ст.ст. 115 ч.1 , 185
ч.2 КК України;

ОСОБА_1, 1987
року народження, раніше судимого, обвинуваченого за ст. 185 ч.2 КК України;

ОСОБА_2, 1986
року народження, не судимого, обвинуваченого за ст. 185 ч.2 КК України;
повернута на додаткове розслідування прокурору М.Слов'янська.

Органами досудового слідства ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
пред'явлено обвинувачення у вчиненні таких злочинів.

24 жовтня 2005 року ОСОБА_5,
Тверський, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 А.В. у вечірній час вживали спиртні напої на
території міста Ніколаєвка. Приблизно о 4-й
годині 25 жовтня 2005 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_6, які
перебували у стані алкогольного сп'яніння, на території дитячого садка №3, виникла сварка,
під час якої вони стали висловлюватись на адресу один одного нецензурною лайкою
і ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_6 кулаком в обличчя, від якого остання упала. Під час
цього конфлікту у ОСОБА_5 виник умисел на умисне убивство ОСОБА_6 і з цією
метою ОСОБА_5 взяв камінь (половину шлакоблоку) вагою 12,400 кг, яким наніс
не менше 5 ударів
ОСОБА_6 у потиличну частину голови. Внаслідок цих дій ОСОБА_5 потерпілій була
завдана відкрита черепно-мозкова травма з переломами усіх відділів черепа і
забиттям головного мозку, від якої ОСОБА_6 померла на місці.

2

Після убивства ОСОБА_6 ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
залишили територію дитячого садка, але згодом вирішили повернутись туди з метою
викрадання майна потерпілої. Діючи за попередньою змовою групою осіб, вони
оглянули кишені одежі потерпілої. При цьому, ОСОБА_5 привласнив золоті сережки
вартістю 330 гривень,
Тверський забрав мобільний телефон карткою вартістю 430 гривень, а
ОСОБА_2 стояв неподалік і спостерігав за тим, що відбувається. Заволодівши
майном потерпілої на загальну суму 760
гривень, ОСОБА_5, Тверський та ОСОБА_2 зникли з місця вчинення злочину.

Постановою судді було задоволено клопотання потерпілої
ОСОБА_7 та її представника -
адвоката ОСОБА_8. про повернення справи на додаткове розслідування через
неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Підставою для цього в
постанові вказано те, що органи досудового слідства допустили істотну неповноту
і неправильність, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні, оскільки
наявним у справі доказам, які свідчать про співучасть усіх підсудних у вчиненні
умисного убивства ОСОБА_6, не дано належної оцінки, через що кваліфікація їх
дій не може бути визнана правильною. Крім цього, органи досудового слідства не
перевірили заяву свідка ОСОБА_9. про вчинення підсудними разом з потерпілою та
ОСОБА_10 відкритого викрадання товарів з магазину "Міні-маркет", а
також про здійснення на неї тиску з боку ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_5 з метою
дачі нею неправдивих показань.

В апеляціях прокурор та захисники просять скасувати
постанову судді як таку, що не відповідає вимогам ст.281 КПК України, а справу
повернути на повий судовий розгляд. В обгрунтування доводів апеляції
посилаються на те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази про
співучасть усіх трьох підсудних у вчиненні умисного убивства ОСОБА_6, у зв'язку
з чим слідчий виніс постанову про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за ст.115 ч.2 КК України, а дії ОСОБА_5 були перекваліфіковані зі
ст.115 ч.2 на ст. 115 ч.1 КК України. В постанові судді не зазначено
які факти необхідно перевірити під час додаткового розслідування, а заяви
ОСОБА_9 не перешкоджають розгляду даної кримінальної справи і не є підставою
для її повернення на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідача, прокурора та захисника, які
підтримали апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляцій, апеляційний суд вважає, що апеляції підлягають частковому
задоволенню, а постанова судді - зміні, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи вона була порушена 25 жовтня 2005 року за фактом
умисного убивства ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК
України. Під час розслідування справи були встановлені особи, причетні до
вчинення злочину і слідчим з урахуванням отриманих доказів були порушені
кримінальні справи щодо ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ознаками злочину,
передбаченого п.12 ч.2 ст.115 та 185 ч.2 КК України. В подальшому слідчим були
винесені постанови від 3 січня 2006 року про закриття кримінальної справи за
ст.115 ч.2 п.12 щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через недоведеність їх участі у
вчиненні убивства потерпілої ОСОБА_6. та перекваліфікацію дій ОСОБА_5 з п.12
ч.2 ст.115 на ч.1 ст.115 КК України, оскільки останній один
вчинив убивство потерпілої на грунті особистих неприязних стосунків між ними
під час сварки.

Свої рішення від 3
січня 2006 року
слідчий обгрунтував показаннями в якості
обвинувачених ОСОБА_5, ОСОБА_1
та ОСОБА_2, в
яких вони

3

пояснювали, що вони не домовлялись про вчинення убивства
ОСОБА_6, що останню убив один ОСОБА_5 під час сварки між ним та потерпілою, а
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 участі у вбивстві не брали.

Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 давали різні показання і постійно їх змінювали. Так, будучи
допитаними в якості підозрюваних у присутності своїх захисників ОСОБА_5 і
ОСОБА_1 пояснювали, що ОСОБА_5 наносив каменем удари потерпілій, а ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 у цей час утримували ОСОБА_6. ОСОБА_1 ці свої показання також
підтвердив під час відтворення обстановки та обставин подій злочину у
присутності понятих і свого захисника.

Під час їх допиту в якості обвинувачених ОСОБА_5 і
ОСОБА_1 змінили свої показання і стали стверджувати, що убивство вчинив один
ОСОБА_5. В наступному ОСОБА_5 став стверджувати, що убивство потерпілої вчинив
не він, а інша особа.

Чому слідчий взяв до уваги саме показання обвинувачених
про убивство потерпілої одним ОСОБА_5 і не взяв до уваги інші їх показання, в
постановах про закриття справи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України і про
перекваліфікацію дій ОСОБА_5 з п.12 ч.2 ст.115 на ч.1 ст. 115
КК України не зазначено. Також у цих постановах слідчого не дано будь-якої
оцінки тому. наскільки ті чи інші показання обвинувачених узгоджуються з інтими
фактичними обставинами і доказами у справі.

Зокрема, встановивши, що усі обвинувачені причетні до
викрадання майна потерпілої, слідчий зробив висновок, що це викрадання
обвинувачені вчинили після того, як покинули місце убивства, а потім
повернулись туди.

Однак ОСОБА_2 у своїх показаннях не підтвердив цих
обставин і пояснював, що заволодіння майном потерпілої відбулося відразу після
її убивства. З його показань не вбачається, що взагалі мало місце їх повернення
па місце вчинення убивства, в тому числі для викрадання майна потерпілої.
Будь-якої оцінки показанням ОСОБА_2 у цій частині слідчим не було дано і
відповідних мотивів ігнорування цих його показань у зазначених постановах не
наведено.

Визнавши мотивом убивства потерпілої сварку між ОСОБА_5 і
ОСОБА_6, під час
якої вони ображали один одного нецензурною лайкою, слідчий також цей свій
висновок обгрунтував лише показаннями обвинувачених про ці обставини. Однак, ні
ОСОБА_5, ні інші обвинувачені фактично не пояснили причини, з яких виникла ця
сварка. Не встановлена ця причина і слідчим при пред'явленні обвинувачення
ОСОБА_5.

У той же час, слідчим не перевірені інші можливі мотиви
убивства потерпілої, зокрема, корисливий мотив. Так, з показань усіх
обвинувачених вбачається, що вони бачили у ОСОБА_6 російські рублі, які вона
обмінювала при покупці спиртних напоїв та продуктів харчування. Наскільки ця
обставина узгоджується з фактом наступного заволодіння обвинуваченими майном
потерпілої після її убивства та показаннями ОСОБА_2 про те, що заволодіння
майном потерпілої мало місце відразу після її убивства, що відразу після
убивства усі обвинуваченні намагались зникнути з місця свого проживання,
органами досудового слідства натежним чином не перевірено, будь-якої оцінки цим
обставинам не дано і аргументи неврахування цих обставин не наведені.

Пред'явивши обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 185 ч.2 КК
України, органи досудового слідства фактично не встановили його
участь у вчиненні
крадіжки майна потерпілої,
оскільки

4

органами досудового
слідства встановлено лише перебування ОСОБА_2 на місці вчинення злочинів і його
спостереження за подіями які відбувались, що саме по собі не може свідчити про
виконання ним будь-якої ролі у викраданні майна потерпілої ОСОБА_5 та ОСОБА_1,
оскільки будь-якого сприяння останнім у заволодіти майном потерпілої з боку
ОСОБА_2 в обвинуваченні не наведено.

З урахуванням наведених обставин суд першої інстанції
обгрунтовано дійшов висновку про недостатню перевірку органом досудового
слідства версії про можливу причетність усіх обвинувачених до вчинення убивства
потерпілої, тобто, про істотну неповноту і неправильність досудового слідства,
яка не може бути усунута в судовому засіданні. Тому доводи апеляцій про належну
повноту і правильність досудового слідства не можуть бути визнані
обгрунтованими.

Повертаючи справу на додаткове розслідування, суддя у
своїй постанові зазначив які обставини необхідно з'ясувати при додатковому
розслідуванні і які слідчі дії необхідно виконати. Зокрема, в постанові
зазначено про необхідність перевірки прокурором законності та обгрунтованості
постанов слідчого від З січня 2006 року про закриття кримінальної справи за
п.12 ч.2 ст. 115 КК України щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і перекваліфікацію дій
ОСОБА_5 з п. 12 ч.2 ст.115 на ч.1 ст.115 КК України, про необхідність оцінки
тверджень підсудних про те, що причиною змін їх показань були незаконні дії
слідчого і працівників міліції, тоді як постановою прокурора від 30.12.2006
року ці їх твердження визнані необгрунтованими і в порушенні кримінальної
справи щодо слідчого і працівників міліції було відмовлено, про необхідність
пред'явлення обвинувачення з урахуванням наявних у справі доказів. Тому доводи
апеляцій і в цій частині є необгрунтованими.

У той же час, суд першої інстанції в порушення вимог
ст.ст.275, 276 КПК України в якості підстави для повернення справи на додаткове
розслідування вказав необхідність перевірки заяв свідка ОСОБА_9 про вчинення
підсудними інших злочинів, оскільки обставини, вказані свідком, тісно не
пов'язані з обвинувачення, яке було пред'явлено підсудним і вони могли бути
перевірені без повернення справи на додаткове розслідування. Тому ця вказівка
підлягає виключенню з постанови.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст.365, 366 КПК України,
апеляційний суд

ухвалив:

Апеляції прокурора і захисників задовольнити частково.
Постанову судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12
січня 2007 року щодо ОСОБА_5, ОСОБА_1 ОСОБА_2 змінити: виключити з неї вказівку
про необхідність перевірки заяв свідка ОСОБА_9 як підставу для повернення
справи на додаткове розслідування.

В решті цю постанову залишити без зміни, а апеляції - без задоволення.