У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Глоса Л.Ф., Кліменко М.Р.

з участю прокурора та засудженого

Кривов'яза Я.І. ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 29 січня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи апеляційним
судом, касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 і захисника ОСОБА_2 на вирок
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2007 року.

Вироком Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 17 серпня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено
за ч. 2 ст. 296 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди
254 грн. та моральної - 5000 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 4
грудня 2006 року, приблизно о 23 год., перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння та діючи з хуліганських мотивів групою осіб він безпричинно ударив
ногою в пах потерпілого ОСОБА_3, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження за
обставин, встановлених судом і викладених у вироку.

Вироком Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 23 жовтня 2007 року вирок Тисменицького
районного суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2007 року щодо ОСОБА_1
в частині призначеного йому покарання скасовано та за ч. 2 ст. 296 КК України
йому призначено 2 роки обмеження волі. Також змінено вирок в частині вирішення
цивільного позову, з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 стягнуто 10000
моральної шкоди. В решті цей вирок залишено без зміни.

У касаційному поданні прокурора, який брав
участь у розгляді справи апеляційним судом, порушено питання про скасування
вироку щодо ОСОБА_1 та направлення справи на новий розгляд у зв'язку з
невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та його особі внаслідок
м'якості.

У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_1
та захисник ОСОБА_2 просять вирок в частині призначеного засудженому покарання
скасувати, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.
75 КК України. При цьому вони посилаються на те, що завдана потерпілому шкода
повністю відшкодована і сам потерпілий просить призначити ОСОБА_1 покарання із
застосуванням ст. 75 КК України. Засуджений також зазначає, що свою вину у
вчиненому він визнав, щиро покаявся, до кримінальної відповідальності притягується
вперше та позитивно характеризується по місцю свого проживання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який заперечував проти задоволення касаційного подання та касаційних скарг,
пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав касаційні скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання і касаційних скарг,
колегія суддів вважає, що касаційне подання прокурора задоволенню не підлягає,
а касаційні скарги засудженого та захисника підлягають частковому задоволенню.

Як видно із матеріалів справи, висновки
суду про винність засудженого ОСОБА_1 у вчиненні хуліганства за обставин,
встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його дій за ч.
2 ст. 296 КК України є правильними і прокурором, засудженим та його захисником
не оскаржується.

Разом з тим, доводи касаційних скарг
засудженого і захисника про те, що призначене покарання є несправедливим
внаслідок суворості, колегія суддів вважає обгрунтованими.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що засуджений ОСОБА_1 вчинив
злочин, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів
середньої тяжкості, за вчинення якого йому призначено покарання у виді
обмеження волі.

Із матеріалів справи також видно, що свою винність у вчиненні
інкримінованого злочину засуджений ОСОБА_1 визнав повністю та щиро розкаявся у
його вчиненні, приніс вибачення потерпілому та повністю відшкодував заподіяну
останньому матеріальну і моральну шкоду, за місцем проживання характеризується
позитивно, до адміністративної та кримінальної відповідальності не
притягувався. Потерпілий ОСОБА_3 звернувся до касаційного суду із запереченням
проти задоволення касаційного подання прокурора та з проханням про задоволення
касаційних скарг засудженого і його захисника, посилаючись на те, що ОСОБА_1
повністю відшкодував заподіяні матеріальні та моральні збитки, визнав свою вину
та вибачився за вчинене.

Враховуючи, що засудженому призначено покарання у виді обмеження волі,
тяжкість злочину, його особу та обставини, що пом'якшують покарання, колегія
суддів вважає, що виправлення засудженого ОСОБА_1 можливе без відбування
призначеного покарання.

За таких обставин вирок апеляційного суду підлягає зміні, а засуджений
ОСОБА_1 - звільненню від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.
75 КК України з покладенням обов'язку, передбаченого п. 3 ст. 76 КК України.

У зв'язку з наведеним, доводи прокурора про м'якість призначеного
засудженому ОСОБА_1 покарання колегія суддів вважає безпідставними, а тому
касаційне подання задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 394-396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційне подання прокурора, який брав
участь у розгляді справи апеляційним судом, залишити без задоволення.

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Вирок Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 23 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити, на
підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання
у виді 2 років обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти
на ОСОБА_1 обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої служби про зміну
місця проживання та роботи.

В решті цей вирок залишити без зміни.

С У Д Д І :

Міщенко С.М. Глос Л.Ф. Кліменко М.Р.