АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року,-
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 143 ч. 2, 194 ч. 3, 193 ч.3, 93 п.п. «а», «ж», «з», «і» КК України та засуджено до покарання:
за ст. 193 ч. 3 КК України один рік позбавлення волі;
за ст. 194 ч. 3 КК України один рік позбавлення волі;
за ст. 143 ч. 2 КК України шість років позбавлення;
за ст. 93 п.п. «а», «ж», «з», «і» КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
На підставі ст. 42 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання - довічне позбавлення волі в тюрмі суворого режиму з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.
Цим же вироком визнанні винними та засуджені:
ОСОБА_3 за ст. ст. 193 ч.3, 194 ч. 3, 143 ч. 2, 93 п. п. «а», «ж», «з», «і», ст. 42 КК України - довічного позбавлення волі в тюрмі суворого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;
ОСОБА_4 за сукупністю за ст. ст. 194 ч. 3, 143 ч. 2, 42 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю у виправно-трудовій колонії загального режиму. За ст. 93 п. п. «а», «ж», «і» КК України ОСОБА_4 виправдано. На підставі ст. 1 п. «б» Закону України Про амністію від 11 травня 2000 року ОСОБА_4 від покарання звільнено;
ОСОБА_5 за ст. ст. 19 ч. 6, 143 ч. 2 КК України шляхом повного складання покарання за даним вироком та за вироком Харківського районного суду міста Києва від 05 квітня 1999 року - до чотирьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю у виправно-трудовій колонії суворого режиму. За ст. 194 ч. 3 КК України ОСОБА_5 - виправдано;
ОСОБА_6 за ст.ст. 19 ч. 6, 143 ч.2, 93 п. п. «а», «ж», «і», 42 КК України до чотирнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю з відбуванням перших п`яти років в тюрмі, решти покарання у виправно-трудовій колонії посиленого режиму. За ст.. 194 ч. 3 КК України ОСОБА_6 виправдано;
ОСОБА_7 за ст.ст. 19 ч. 6, 143 ч. 2 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю у виправно-трудовій колонії загального режиму. На підставі ст. 4 Закону України «Про амністію» від 11 травня 200 року ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання звільнено. За ст. ст. 93 п.п. «а», «ж», «і», 194 ч. 3 КК України ОСОБА_7 виправдано.
На адресу Апеляційного суду міста Києва 16 лютого 2015 року надійшла заява засудженого ОСОБА_2 від 12 лютого 2015 року про перегляд зазначеного вироку за нововиявленими обставинами, в якій він просить скасувати вирок Київського міського суду від 18 серпня 2000 року відносно нього у зв`язку з нововиявленими обставинами та постановити новий вирок, яким його виправдати за ст. 93 п.п. «а», «і» КК України 1960 року за звинуваченням у вбивстві потерпілого ОСОБА_8 , - за недоведеністю вчинення засудженим цього кримінального правопорушення, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.
У поданій заяві засуджений ОСОБА_2 в якості підстави для перегляду вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року за нововиявленими обставинами посилається на обставини, які не були відомі суду під час судового розгляду при ухваленні судового рішенні і які самі по собі або разом з раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути, які зазначені у п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України.
До таких обставин засуджений ОСОБА_2 відносить дані викладені у консультативному висновку спеціаліста у галузі судової медицини Одеського бюро медичних експертиз ОСОБА_9 від 20 листопада 2014 року та 15 грудня 2013 року, який спростовує факт дослідження судово-медичними експертами черепа ОСОБА_8 , натомість стверджує, що експертами досліджувались різні черепи. У цьому ж висновку зазначено, що не було встановлено і причини смерті особи чи осіб, черепи яких було представлено експертам для дослідження, а можлива причина смерті втоплення, базується лише на здогадках експертів і не має медичного обґрунтування.
Також, у заяві зазначає, що висновком експерта спростовується час смерті ОСОБА_8 , у зв`язку з чим факт проживання ОСОБА_8 ще в будинку Литовченків два тижні не підтверджується, а тому обґрунтованість доказів про причетність ОСОБА_2 до вчинення злочину, а саме вбивства ОСОБА_8 у справі немає.
Перевіривши зазначену заяву та додатки до неї на предмет її відповідності вимогам ст. 462 КПК України, приходжу до висновку, що вона підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
Згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повинна містити не лише обґрунтування з посиланням на обставини, а й дані про те, коли саме ця особа дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
Разом з тим, зі змісту заяви поданої ОСОБА_2 не вбачається коли саме йому стало відомо про ті обставини, які на його думку, могли вплинути на судове рішення і, що ці обставини не були відомі суду на час розгляду справи при ухвалення вироку.
Крім того, заявляючи клопотання про поновлення строку звернення про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_2 не навів жодних причин, які можливо визнати поважними, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання та поновлення строків звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Також, 1 липня 2014 року ОСОБА_2 звертався до Апеляційного суду м. Києва з аналогічною заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, та ухвалою судді від 2 липня 2014 року дана заява повернута йому без розгляду.
Тому, твердження засудженого ОСОБА_2 про те, що обставини на які він посилається в своїй заяві, як нововиявлені, йому стали відомі після вручення їх 19 січня 2015 року захисником ОСОБА_10 є такими, що не відповідають дійсності і спростовуються вищенаведеним.
Недотримання вимог закону, а саме подання заяви після закінчення строку про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а також відсутності поважності причин пропуску такого строку відповідно до вимог ст. 464, ч. 3 ст. 429 КПК України перешкоджає відкриттю провадження за заявою про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами та тягне за собою повернення даної заяви особі, яка її подала.
Керуючись ст. ст. 429, 462, 464 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку про перегляд за ново виявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року.
Повернути засудженому ОСОБА_2 заяву від 16 лютого 2015 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Суддя Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_1