П О С Т А Н О В А

24 жовтня 2012 року Білоцерківський міськрайонний суд

у складі:

головуючий суддя Сливка В. В. ,

при секретарі Святецька Н. В.,

з участю прокурора - КУКСИ О.

представника скаржника - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову першого заступника прокурора м. Білої Церкви ОСОБА_3 від 27.09.2012 року про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи і порушення щодо нього кримінальної справи за ст. 212 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27.09.2012 року першим заступником прокурора м. Білої Церкви ОСОБА_3 скасовано постанову ст. о/у ГВПМ Білоцерківської ОДПІ ОСОБА_4 від 19.07.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи і порушено кримінальну справу № 52-3251 відносно ФОП ОСОБА_2 за фактом умисного ухилення від сплати податків у значних розмірах за ознаками злочину, передбаченого ст. 212 ч. 1 КК України.

У своїй скарзі від 10.10.2012 року ОСОБА_2 просить скасувати вказану постанову, як незаконну, мотивуючи свої вимоги тим, що кримінальну справу щодо нього порушено з порушенням процесуальних строків і без указання в постанові чітких приводів та підстав; що відсутній сам факт несплати податків до держбюджету, оскільки винесене на підставі акту податкової перевірки № 4/1701/НОМЕР_1 від 04.05.2012 року податкове повідомлення-рішення оскаржено ним до ДПС у Київській області і до Київського окружного адміністративного суду; що висновок прокурора про фіктивність підприємства ТОВ «Укрфансервіс», з яким він співпрацював, не відповідає дійсності, і що в його діях відсутні ознаки складу інкримінованого йому злочину.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник скаргу підтримали.

Однак аналіз та оцінка наведених скаржником та його представником доводів, дослідження матеріалів, на підставі яких прокурором було прийнято рішення про порушення зазначеної кримінальної справи, дають підстави для висновку про те, що скарга ОСОБА_2 є необгрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 15 статті 236-8 КПК України суд, розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, повинен перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови по справі, і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 04.06.2010 року «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи», розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи суддя повинен перевірити: чи були наявними на час порушення справи передбачені частиною першою статті 94 КПК приводи; чи мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину (частина друга статті 94 КПК), законність джерел отримання цих даних; чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної справи і чи було додержано нею встановлений для цього порядок (стаття 98 КПК).

Відповідно до положень ст. 94 КПК України кримінальну справу може бути порушено лише за нявності передбачених вказаною статею приводів та підстав для цього і тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, при наявності приводів і підстав, зазначених у ст. 94 цього Кодексу, слідчий, дізнавач, прокурор зобовязаний винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування.

Кримінальну справу щодо ОСОБА_2 порушено компетентною особою першим заступником прокурора м. Білої Церкви. Дії прокурора повністю узгоджуються з вимогами ст.ст. 94, 97, 98, 112, 113 та 130 КПК України.

Порушуючи 27.09.2012 року кримінальну справу за фактом умисного ухилення ФОП ОСОБА_2 від сплати податків у значних розмірах за ознаками злочину, передбаченого ст. 212 ч. 1 КК України, прокурор належним чином і в повній відповідності з вимогами ст. 98 КПК навів у постанові приводи для прийняття такого рішення - безпосереднє виявлення ним ознак злочину, і підстави дані, які вказують на наявність у діях ФОП ОСОБА_2 ознак злочину, передбаченого ст. 212 ч. 1 КК України, що містяться в матеріалах дослідчої перевірки ФОП ОСОБА_2 (КОЗП № 66 від 31.05.2012 року), зокрема акт перевірки ФОП ОСОБА_2 № 4/1701/НОМЕР_1 від 04.05.2012 року.

Перевірка джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2, свідчить про те, що ці дані отримані законно, з повним дотриманням вимог чинного законодавства.

Таким чином постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2 винесено з дотриманям вимог ст.ст. 94, 97, 98 КПК України: з указанням приводів та підстав для її порушення; за наявності достатніх даних, що свідчать про наявність у діях останнього ознак злочинного діяння; з указанням статті кримінального закону, за ознаками якого порушено справу; з подальшим спрямуванням порушеної справи до СВ Білоцерківської ОДПІ.

Доводи скаржника та його представника про те, що оскаржувану постанову прокурором винесено з порушенням процесуальних строків, визначених ст. 97 КПК України, є необгрунтованими, оскільки положення зазначеної норми закону стосуються порушення кримінальної справи по заяві або повідомленню про злочин і не поширюються на випадки порушення справи прокурором, на якого ст. 100 КПК покладено обов?язок здійснення нагляду за законністю порушення чи відмови в порушенні справи, за результатами вивчення матеріалів дослідчої перевірки (відмовних матеріалів).

Необгрунтованими є також доводи скаржника та його представника про те, що оскаржувана постанова не містить чітких посилань на те, що саме стало приводом та підставою для порушення кримінальної справи щодо ФОП ОСОБА_2, і що акт податкової перевірки ФОП ОСОБА_2 № 4/1701/НОМЕР_1 від 04.05.2012 року не може визнаватися достатньою підставою для порушення кримінальної справи, оскільки виписане на підставі цього акту податкове повідомлення-рішення оскаржене останнім до ДПС у Київській області та до Київського окружного адміністративного суду і тому зазначена в указаному податковому повідомленні-рішенні сума податкового зобов?язання до цього часу є неузгодженою.

У постанові прокурором чітко вказано, що приводом для порушення справи стало безпосереднє виявлення ним ознак злочину, а підставою дані, які вказують на наявність у діях ФОП ОСОБА_2 ознак злочину, передбаченого ст. 212 ч. 1 КК України, що містяться в матеріалах дослідчої перевірки ФОП ОСОБА_2 (КОЗП № 66 від 31.05.2012 року), зокрема акт перевірки ФОП ОСОБА_2 № 4/1701/НОМЕР_1 від 04.05.2012 року. При цьому зазначено, що на наявність у діях ОСОБА_2 ознак злочину, передбаченого ст. 212 ч. 1 КК України, вказують достатні дані, що містяться не лише в акті перевірки ФОП ОСОБА_2 від 04.05.2012 року, а й інші, дані, що маються в матеріалах дослідчої перевірки. З таких даних у досліджених судом матеріалах, на підставі яких було прийнято рішення про порушення кримінальної справи, мається, зокрема, акт ДПІ у Солом?янському районі м. Києва від 22.02.2012 року, № 180/2302/36883589 про неможливість проведення зустрічної звірки підприємства ТОВ «Укрфансервіс», з котрим співпрацював ОСОБА_2, щодо підтвердження господарських відносин з іншими платниками податків у зв?язку з відсутністю зазначеного підприємства за місцем реєстрації (юридичною адресою) та невстановленням місця знаходження засновника та керівника підприємства Пилип?юк В.А., з якого вбачається, що підприємство ТОВ «Укрфансервіс» має ознаки фіктивності.

Лише в ході досудового слідства можуть бути всебічно, повно та об?єктивно перевірені та досліджені наведені у постанові обставини і саме з цією метою прокурором порушено дану кримінальну справу.

Посилання скаржника на п. 56-22 ст. 56 Податкового Кодексу України і на п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.10.2004 року, № 15, «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов?язкових платежів», в яких зазначено, що обвинувачення особи в ухиленні від сплати податків не може грунтуватися на рішенні податкового органу, оскарженому особою в адміністративному порядку до контролюючих органів та/або до суду, до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом, є безпідставним та помилковим, оскільки зазначені положення Податкового Кодексу та Постанови Пленуму ВСУ стосуються стадії пред?явлення особі обвинувачення, а не стадії порушення кримінальної справи, і до ОСОБА_2 не можуть бути застосовані.

Що стосується доводів про те, що в діях МАРЧУКА відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ст. 212 ч. 1 КК України, то ці доводи не можуть братися судом до уваги, оскільки питання про наявнсть у діях особи, щодо якої порушено кримінальну справу, складу злочину, рівно як і питання щодо доведеності чи недоведеності вини вказаної особи у вчиненні цього злочину, вирішується судом при розгляді цієї справи по суті. У той же час ч. 15 ст. 236-8 КПК України визначено, що суд, розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 та скасування наведеної вище постанови про порушення щодо нього кримінальної справи за ст. 212 ч. 1 КК України.

А тому, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 236-7, 236-8 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову першого заступника прокурора м. Білої Церкви ОСОБА_3 від 27.09.2012 року про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та порушення щодо нього кримінальної справи за ст. 212 ч. 1 КК України залишити без задоволення.

Досудове слідство у справі поновити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 7 діб від дня її винесення.

Суддя ОСОБА_5