АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/265/15-к Номер провадження 11-кп/786/454/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судоого засідання ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 0000076, 0000136, 0000201 за апеляцією першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 28.04.2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_9 засуджений:

- за ч.2 ст. 190 КК України на два роки обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки шість місяців обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточно покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 та ст.72 КК України зараховано покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2015 року, за яким ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.190 КК України до 200 годин громадських робіт, що згідно п.4 ч.1 ст.72 КК України відповідає 25 (двадцяти п`яти) дням обмеження волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначено покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій засудженого та фактичних обставин справи, просить змінити вирок суду в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосування закону,який не підлягав застосуванню при призначенні покарання. Погоджуючись з призначеним ОСОБА_9 оскаржуваним вироком покаранням, прокурор просить виключити посилання на застосування ч.4 ст.70 КК України та зазначити в резолютивній частині вироку, що вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 12.03.2015 р. підлягає самостійному виконанню.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.
Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за кримінальні правопорушення, вчинені за наступних обставин.
12 січня 2015 року, після вчинення 21 жовтня 2014 року шахрайського заволодіння майном, за яке був засуджений вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2015 року, тобто діючи повторно, умисно, на підставі усної згоди власника, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_10 , що розташоване АДРЕСА_2 , з корисливих спонукань, шляхом зловживання довірою заволодів ноутбуком «Самсунг» NP 509 - S09UA, б/в, що належав потерпілому ОСОБА_10 та перебував у користуванні його неповнолітнього пасинка ОСОБА_11 , після чого розпорядився указаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на суму 2589,30 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 13 січня 2015 року у вечірній час доби, діючи повторно, умисно, маючи раптово виниклий умисел на викрадення чужого майна, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , таємно викрав плоско панельний телевізор «Самсунг» UE32E5530WX, що належить потерпілому ОСОБА_12 , яким в подальшому розпорядився на власний розсуд. Вказаними діями завдав потерплому матеріального збитку на загальну суму 2474,22 грн.

25 січня 2015 року близько 17 години правомірно перебуваючи на території свого домогосподарства по АДРЕСА_1 , маючи раптово виниклий умисел не викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав з приміщення флігеля бетонозмішувач, який належить ОСОБА_13 , вартістю 1000 грн., чим спричинив останній матеріальний збиток на вказану суму. Після чого викраденим розпорядився на власний розсуд.

29 січня 2015 року приблизно о 20 годині 20 хвилин, діючи повторно, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи поряд з домогосподарством по АДРЕСА_1 , шляхом зловживання довірою, під приводом необхідності надсилання смс-повідомлення своєму знайомому, заволодів мобільним телефоном «Самсунг GT-С3322» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , б/в, вартістю 350 грн., належним ОСОБА_14 , що перебував у користуванні її сина ОСОБА_15 , заздалегідь маючи намір не повертати указаний телефон володільцю, та у подальшому розпорядився даним майном на власний розсуд, завдавши потерпілій збитку на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи з такого.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, за який він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції докази не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_9 кваліфіковані судом за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України.
Вид та розмір покарання, призначеного судом ОСОБА_9 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання визначеним ст.65 КК України.
В цій частині, у відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судове рішення судом апеляційної інстанції не переглядається.
В той же час вирок суду підлягає зміні з підстав наведених в апеляції прокурора.
Оскаржуваним вироком обвинуваченому призначене покарання у виді обмеження волі за кожен злочин окремо та за сукупністю злочинів, а покарання у виді громадських робіт, призначене вироком Октябрського районного суду м. Полтави, також переведено у обмеження волі за правилами ст.72 КК України та, на підставі ч.4 с.70 КК України, поглинуто більш суворим покаранням, призначеним новим вироком. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням.
Однак, з таким судовим рішенням погодитись не можна оскільки воно не відповідає вимогам закону, згідно яких у разі коли одним вироком особа засуджується до покарання, що належить відбувати реально, а за іншим вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.
За змістом ст.75 КК України, покарання в виді громадських робіт не віднесено до переліку покарань від яких суд може звільнити з випробуванням.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12.03.2015 року ОСОБА_9 за ч.1 ст.190 КК України призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Тобто, ОСОБА_9 засуджений до покарання, що належить відбувати реально.
За таких обставин, призначивши новим вироком покарання у виді обмеження волі та звільнивши від його відбування з випробуванням, суд не мав права ні переводити покарання у виді громадських робіт за іншим вироком в обмеження волі, ні застосовувати принцип поглинення призначених покарань. Таке судове рішення фактично змінило вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 12.03.2015 року, відповідно до якого засуджений ОСОБА_9 мав реально відбувати покарання у виді громадських робіт.
З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги щодо зміни вироку в частині покарання із зазначенням того, що вирок Октябрського районного суду м, Полтави від 12.03.2015 року щодо ОСОБА_9 слід виконувати самостійно.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404,407,408,409,418 КПК України колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_16 задовольнити.
Вирок у частині призначення покарання змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 28.04.2015 року посилання на ч.4 ст.70 КК України та зазначити, що вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 12.03.2015 року щодо ОСОБА_9 слід виконувати самостійно.
Вважати ОСОБА_9 засудженими вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.04.2015 року: за ч.2 ст.190 КК України на два роки обмеження волі; за ч.2 ст.185 КК України на два роки шість місяців обмеження волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на два роки шість місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та покладенням обов`язків визначених вироком суду.
В іншій частині вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 28.04.2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.
С У Д Д І :
ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19