АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/9110/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/185/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, циган, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.05.2000р. Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу за ст.141 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 15.08.2001р. звільнений з Криворізької ВК-80Дніпропетровської області на підставі Закону України «Про амністію» за постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14.08.2001р. умовно-достроково на не відбутий термін 1 рік 3 місяці 23 дні;
- 02.12.2003р. Ленінським районним судом м. Миколаїва за ст.ст.115 ч.1, 185 ч.2, 186 ч.2, 70, 71 КК України до 12 років позбавлення волі. 17.09.2013р. звільнений з Софіївської ВК-55 Запорізької області умовно-достроково на не відбутий термін 1 рік 1 місяць 27 днів,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено тримання під вартою.
В обґрунтування свого рішення суд послався на невідповідність обвинувального акту вимогам ч.2 ст.291 КПК України, так як обвинувальний акт не містить аналізу усіх доказів, на яких базується обвинувачення, та не містить аналізу доказів, наданих стороною захисту. Крім того, зазначає, що було порушено право на захист обвинуваченого, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. На думку суду, це право включає можливість знати причини, у чому особу обвинувачують, а також про докази та їх зміст. Крім того, відповідно до вимог ст.42 ч.4 КПК України обвинувачений має право брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту. Відсутність у обвинувальному акті посилань на показання свідків унеможливлює право обвинуваченого на захист, він не може визначитись, чи слід йому вимагати допиту конкретного свідка сторони обвинувачення, чи слід спростовувати показання даного свідка чи ні.
Крім того, зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про всі процесуальні дії, вчинені під час даного кримінального провадження його сторонами, зокрема відсутні дані про повідомлення про права підозрюваному та вручення відповідної пам`ятки.
Через відсутність повної та всебічної оцінки стороною обвинувачення усіх зібраних у справі доказів, невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України, суд прийшов до висновку, що відсутня можливість завершити підготовче судове засідання у спосіб призначення судового розгляду у справі, та повернув обвинувальний акт прокурору.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що при складенні обвинувального акту не було дотримано вимог Кримінального процесуального кодексу України. Суд допустив неправильне трактування вимог ст.290 КПК України, зазначивши у мотивувальній частині ухвали, що ніхто не зобов`язаний вживати активних дій (вивчення матеріалів справи тощо), щоб з`ясувати чим підтверджується обвинувачення. Відповідно до вимог ст.22 ч.ч.1, 2, 6, ст.23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, а суд досліджує докази безпосередньо. Крім того, суд у мотивувальній частині ухвали зазначає, що не може завершити підготовче судове засідання у спосіб призначення судового розгляду та визначитись із колом доказів, які слід досліджувати у майбутньому, зокрема чи слід викликати свідків, яких саме, чи базується обвинувачення на їх показаннях чи ні, чим порушив вимоги ст.314 ч.3 КПК України, оскільки такі дії суду регламентуються вимогами ст.349 КПК України, а саме на стадії судового розгляду провадження. Разом з цим, зазначає, що вступна частина ухвали суду в порушення вимог ст.372 КПК України не містить повні анкетні дані обвинуваченого, а саме: рік, місяць і дату його народження, місце народження і місце проживання.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, прохав колегію суддів задовольнити її в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 повернути прокурору через порушене право обвинуваченого на захист.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає зміні у вступній та мотивувальній частинах, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.404 ч.1 КПК України ухвала суду переглядається апеляційним судом у межах наданої апеляційної скарги.
Положеннями ст.291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
З мотивувальної частини вказаної ухвали апеляційної інстанції вбачається, що підставами скасування вироку суду першої інстанції від 07.07.2014р. було істотне порушення кримінального процесуального закону, в тому числі і в процесі досудового розслідування. Зокрема, у вказаній ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області зазначається, що обвинувачений страждає на тяжке ураження обох очей, внаслідок якого лівим оком не бачить, зір справа 0,001. Адвокат взяв участь у процесуальних діях щодо обвинуваченого лише під час затримання останнього як особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення. Постанову про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням з мотивів неможливості повноцінного ознайомлення обвинуваченого з процесуальними документами, у зв`язку з фізичною вадою було винесено слідчим лише 16.10.2013р. До зазначеної дати було вчинено без участі захисника низку процесуальних дій, в тому числі повідомлення ОСОБА_6 про підозру, його допит у статусі підозрюваного, обрання запобіжного заходу, пред`явлення особи для впізнання тощо, при цьому відсутні підстави вважати, що наявність в ОСОБА_6 відповідної фізичної вади не була очевидною для сторони обвинувачення з моменту його затримання.
Вказані порушення норм кримінального процесуального закону під час проведеного досудового розслідування також підтверджуються і поясненнями самого обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового розгляду в апеляційній інстанції.
Крім того, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 23.12.2014р. було надано доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваному та потерпілому. При цьому з реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, щоб було надано такий доступ до матеріалів досудового розслідування захиснику підозрюваного, якого було залучено 16.10.2013р., згідно другого розділу реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с.4-5).
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині апеляційні вимоги прокурора не знаходять свого обґрунтування через наявність на етапі досудового розслідування істотного порушення права обвинуваченого на захист.
При цьому, є слушними доводи прокурора про невірне трактування судом першої інстанції вимог ст.290 КПК України через зазначення у мотивувальній частині ухвали, що ніхто не зобов`язаний вживати активних дій (вивчення матеріалів справи тощо), щоб з`ясувати чим підтверджується обвинувачення, а також посилання в ухвалі, що обвинувальний акт не містить аналізу усіх доказів, на яких базується обвинувачення, та наданих стороною захисту.
Відповідно до вимог ст.22 ч.ч.1, 2, 6, ст.23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За змістом ст.291 КПК України посилання на докази, аналіз доказів, посилання на показання свідків, не є обов`язковою складовою частиною обвинувального акту, а отже відсутність у ньому таких елементів та аналіз доказів у провадженні не може бути підставою для застосування положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у зв`язку з чим такі підстави підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції.
Крім того, право обвинуваченого бути ознайомленим з характером та причинами пред`явленого обвинувачення в частині його доказової бази, на що посилається в мотивувальній частині оскарженої ухвали суд першої інстанції, реалізується у межах процедури відкриття матеріалів кримінального провадження, передбаченої ст.290 КПК України.
Також, судом першої інстанції не враховано положення вимог ст.291 ч.5 КПК України, що надання суду інших документів до початку судового розгляду, в тому числі в підготовчому судового засіданні, забороняється, а тому висновки щодо надання доказів до початку судового розгляду, що передбачено ст.349 КПК України, є не обґрунтованими.
Посилання прокурора в скарзі на те, що вступна частина оскарженої ухвали суду, в порушення вимог ст.372 КПК України не містить повні анкетні дані обвинуваченого, а саме: рік, місяць і дату його народження, місце народження і місце проживання, є слушними, у зв`язку з чим і вступна частина оскарженої ухвали підлягає зміні.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України 2012р., колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, задовольнити частково.
«1983 року народження 04 місяця 01 дня, уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, циган, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.05.2000р. Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу за ст.141 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 15.08.2001р. звільнений з Криворізької ВК-80Дніпропетровської області на підставі Закону України «Про амністію» за постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14.08.2001р. умовно-достроково на не відбутий термін 1 рік 3 місяці 23 дні;
- 02.12.2003р. Ленінським районним судом м. Миколаїва за ст.ст.115 ч.1, 185 ч.2, 186 ч.2, 70, 71 КК України до 12 років позбавлення волі. 17.09.2013р. звільнений з Софіївської ВК-55 Запорізької області умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 27 днів.»
В іншій частині ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4