ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року липня 10 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 , справу за висунутим обвинуваченням проти:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, народженої в м. Ровеньках Луганської області, українки за національністю, з професійно-технічною освітою, неодруженої, бездітної, непрацюючої, яка постійно проживає в АДРЕСА_1 , будучи зареєстрованою в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні замаху на злочин за ч. 2 ст. 15-ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
21.05.2015 близько 20 години 45 хвилин в м. Дніпропетровську в приміщенні магазину «Зара» в торгівельно-розважальному центрі «Мост-Сіті Центр» на вулиці Глінки, 2, з метою обернення на свою користь взуття ОСОБА_4 з користі, намагаючись не привертати до себе уваги, під виглядом покупця умисно взяла з прилавку чорні жіночі босоніжки артикулу 3690/001/040 та після примірки крадькома поклала їх до наявної при ній жіночої сумки, тим самим таємно заволоділа майном вартістю в 254 гривень 50 коп., що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Зара Україна». Проте, ОСОБА_4 не змогла довести злочин до кінця, оскільки під час спроби залишити місце вчинення злочину, не маючи реальної можливості розпорядитися чужим майном, була викрита і піймана співробітниками охорони «на гарячому».

Підсудна ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у скоєному діянні, щиросердно розкаялася та засудила вчинене і, будучи допитаною в судовому засіданні, докладно розповіла про встановлені вище обставини злочину. Пояснила суду, що за встановлених слідством часу та місця вона разом зі співмешканцем ОСОБА_5 , гуляючи торгівельно-розважальним центром, зайшла до магазину «Зара» з метою вибрати собі взуття, де на одному з прилавків їй сподобалися жіночі босоніжки чорного кольору необхідного їй розміру, які вона, примірявши, вирішила викрасти, оскільки наявні у неї грошові кошти в необхідній сумі мали бути витрачені на побутові потреби. Зі слів підсудної, дочекавшись, коли її хлопець відійде для огляду іншого товару в асортименті, та переконавшись, що за її діями ніхто не стежить, вона взяла босоніжки та сховала їх до своєї сумки, після чого, повідомивши ОСОБА_5 , що босоніжки вона візьме іншого разу, направилася з ним на вихід з магазину, минаючи касову зону. Як зазначила ОСОБА_4 , під час проходження антикражних воріт вони спрацювали, подавши сигнал, після чого до неї підійшов співробітник охорони, якому вона повідомила про наявний у неї неоплачений товар. Після цього, за власним зізнанням підсудної, співробітниками міліції, що прибули за викликом, за участі понятих у неї вилучене викрадене нею взуття під протокол огляду товару.

Окрім зізнання підсудної, її вина у вчинені злочину підтверджується сукупністю достатніх даних, здобутих за допомогою зібраних доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не заперечується, на підставі чого фактичні обставини у судовому засіданні з`ясовані згідно з істиною у встановленому порядку за частиною третьою статті 349 КПК України. Зокрема, сторони обвинувачення і захисту не оспорюють фактичні дані огляду босоніжок у присутності понятих під протокол (т. 1 а.с. 7-9), що безсумнівно підтверджують піймання «на гарячому» ОСОБА_4 на місці події 21.05.2015 у приміщенні Торгівельно-розважального центру «Мост-Сіті Центр» з виявленим у неї неоплаченим товаром, що визнаний речовим доказом (т. 1 а.с. 28). Відомості про проведену інвентаризацію (т. 1 а.с. 19) в сукупності з даними довідки про вартість викраденого (т. 1 а.с. 20) викривають у недостачі належного по праву власності ТОВ «Зара Україна» взуття закупівельною вартістю у 254 гривні 50 коп., доводячи предмет незакінченого злочину і саму подію заволодіння ним у спосіб, на який вказала підсудна у своїх показаннях.

Оцінивши показання ОСОБА_4 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, належить дійти переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних підсудною добровільно, значення змісту яких вона правильно розуміє, що згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Разом з цим суд не погоджується з висновком експерта-товарознавця Дніпропетровської ТПП від 16.06.2015 (т. 1 а.с. 25-26) з мотивів вад його змісту, внаслідок відсутності в ньому всупереч п. 6 ч. 1 ст. 102 КПК України докладного опису проведених досліджень, оскільки експерт обмежилася наведенням визначень і понять, використовуваних у приведеній нею методиці та національних стандартах оцінки майна, дійшовши до свого висновку про дійсну вартість за ціною, за якою викрадений товар пропонувався потерпілим для продажу, без наведення в дослідженні маркетингової цінової інформації на ринку та без співставлення її з закупівельною вартістю та затратними чинниками господарської діяльності і відсотками рентабельності. Звідси, слідує визначення експертом ринкової ціни, що має значення для присудження відшкодування збитків згідно з ст. 623 ЦК України, тоді як Пленум Верховного Суду України в п. 25 постанови № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» звертав увагу судів на визначення предмету злочину в судовій практиці через закупівельні ціни за вартістю майна, яка вимірюється в грошовому вираженні кількістю суспільно необхідної праці, витраченої на виробництво товару і упредметненої в цьому товарі.

Суд за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх з`ясованих обставин в їх сукупності, дійшов висновку, що вина підсудної ОСОБА_4 та обставини нею скоєного знайшли своє підтвердження в судовому засіданні дослідженими достатніми доказами, а її умисні дії, що виразилися у протиправному заволодінні чужим майном, безпосередньо спрямованому на його таємне викрадення, яке не доведено до кінця, оскільки, вилучивши майно, вона була одразу викрита на місці, не маючи реальної можливості ним розпорядитися з незалежних від її волі причин, підлягають кваліфікації згідно з ч. 2 ст. 15 КК України закінченим замахом на крадіжку за ч. 1 ст. 185 КК України, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 4 зазначеної постанови № 10 від 06.11.2009.

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує характер незакінченого злочину середньої тяжкості, що посягає на відносини приватної власності, непорушність яких гарантована державою, вчинення якого припинено силами працівників магазину на стадії закінченого замаху, що характеризує здійснення корисливих злочинних намірів у найвищому ступені. За повного визнання своєї вини підсудною, яка на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, прагне до створення сім`ї, суд до пом`якшуючих покарання обставин згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України відносить активне сприяння розкриттю вчиненого злочину та проявлене в судовому засіданні щире каяття. Так само, суд приймає до уваги тяжке матеріальне становище підсудної, яка вимушена винаймати житло і втратила регулярний дохід з законних джерел внаслідок переїзду з іншої місцевості у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, внаслідок чого відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України визнає злочин вчиненим за збігу тяжких особистих та інших обставин, що пом`якшують її покарання.

Відповідно, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вперше вчиненого незакінченого злочину, особи винної, її працездатного віку і освітньо-кваліфікаційного рівня, стану здоров`я і майнового стану суд дійшов до стійкого внутрішнього переконання в можливості виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, але з залученням до суспільно корисної праці в умовах громадського впливу і соціально-виховної роботи, на підставі чого знаходить за необхідне відповідно до ст. 68 КК України призначити у виді покарання громадські роботи, визначивши достатній для її ресоціалізації і попередження нових злочинів строк, за якого мета покарання за ст. 50 цього Кодексу буде досягнута, а підсудну спіткає справедлива кара за скоєне за ст. 185 КК України.

Вилучений під протокол від 21.05.2015 товар, що був предметом закінченого замаху на крадіжку, переданий представнику потерпілого під розписку (т. 1 а.с. 29), а інші збитки до відшкодування не заявлені, що визначає достатність кримінально-процесуальної реституції в питанні відшкодування шкоди.

Розв`язуючи питання про розподіл витрат на залучення експерта, суд відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України не знаходить підстав для віднесення їх на рахунок обвинуваченої (підсудної), оскільки через вади наданого висновку такий не прийнятий судом до уваги як доказ, що викриває винну особу в питання, поставлених експертові, а пов`язані з дослідженням витрати не можуть вважатися документально підтверджені.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні замаху за ч. 2 ст. 15 КК України на передбачену за ч. 1 ст. 185 КК України крадіжку, призначивши у виді покарання 200 (двісті) годин громадських робіт.

Речові докази:

жіночі босоніжки 40 розміру артикулу 3690/001040, передані під розписку ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, повернути у законне володіння Товариству з обмеженою відповідальністю «Зара Україна» за належністю;

протоколи допитів представника потерпілого, свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

Вирок, за виключенням підстав заперечення обставин, дослідження яких під час судового розгляду визнано недоцільним, підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, із плином яких набирає законної сили. Копію вироку вручити підсудній та прокурору негайно.
Головуючий