В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.2015 Справа №607/1765/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 6 січня 2015 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2014 року ОСОБА_3 перебуваючи поза межами населеного пункту с. Великий Глибочок, Тернопільського району, зайшов до лісосмуги, прилеглої до вказаного населеного пункту, виявив там зрубані дерева в кількості 57 штук породи вільхи. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний намір направлений на викрадення чужого майна, а саме, зазначених зрубаних дерев.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 28 та 29 жовтня 2014 року повернувся до місця виявлення ним вказаних дерев. Надалі ОСОБА_3 ручною пилою порізав дані дерева на рівні частини, з метою подальшого їх транспортування до свого місця проживання. Продовжуючи протиправні дії, ОСОБА_3 , 30 жовтня 2014 року попросив своїх односельчанин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 допомоги йому загрузити вже порізане ним дерево на вантажний автомобіль. При цьому ОСОБА_3 не повідомив вказаним вище громадянам кому належить наведене дерево. Відповідно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вважали, що вказане дерево належить ОСОБА_3 .

Цього ж дня, близько 10.00 години, ОСОБА_3 , переконавши всіх осіб у належності йому вказаного дерева та переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, попросив свого знайомого ОСОБА_8 допомогти перевезти порізані дерева породи вільха до його місця проживання. Надалі коли ОСОБА_8 на своєму автомобілі марки САЗ р.н. НОМЕР_1 приїхав до місця знаходження дерева, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 завантажили 57 порізаних на частини дерев породи вільха загальним об`ємом 5.03 метри кубічних на вказаний автомобіль. Після завантаження автомобіля, ОСОБА_8 перевіз деревину до місця проживання ОСОБА_3 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав сільській раді с.Великий Глибочок Тернопільського району збитків на загальну суму 1086, 48 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 заявив, що вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає в повному обсязі.

В жовтні 2014 року, він, будучи мешканцем с.В.Глибочок, пішов в посадку за дровами. В посадці виявив, вже порубані та частково порізані дерева. Усвідомлюючи, що дані дерева є чужою власністю, вирішив ними заволодіти. В подальшому частково дорізав вказані дрова, попросив сторонніх осіб допомогти, та перевіз вищевказані дрова до себе додому. Стороннім особам, про те, що дрова йому не належать не повідомляв.

У скоєному щиро розкаюється, завдану сільраді шкоду відвернув, про що має квитанцію.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу винного, який притягується до відповідальності вперше, обставини, що помякшуюуть покарання до яких суд відносить визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а тому вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді громадських робіт.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1