АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим.провадження № 1кп/646/819/14 Головуючий 1 інстанції:
Провадження № 11кп/790/405/145 ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 314, ч. 1 ст.187, Доповідач: ОСОБА_2
ч. 3 ст. 289 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

· головуючого ОСОБА_2 ,

· суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

· при секретарі ОСОБА_5 ,

· за участю прокурора ОСОБА_6 ,

· захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова матеріали провадження № 11кп/790/405/15 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комінтерн Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, -

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 314, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, повернуто прокурору у порядку, передбаченому п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Суд мотивував своє рішення тим, що при формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України в обвинувальному акті:
- зазначено одні і ті ж самі дії щодо здійснення ОСОБА_8 розбійного нападу для заволодіння речами та транспортним засобом, поєднаним з насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого;
- не визначено розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля, що свідчить про не встановлення обставин та мотивів вчинення вказаних кримінальних правопорушень.
- не зазначено місця вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України; у чому полягає застосування насильства при заволодінні; які саме тілесні ушкодження були заподіяні внаслідок застосування насильства обвинуваченим і на підставі яких даних (висновку експерта, тощо), слідство та прокурор дійшли висновку, що вони є небезпечними в момент заподіяння.
Суд також послався на те, що в порушення вимог ст. 109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено всі процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування та не відображено всі процесуальні рішення, зокрема:
- відсутні відомості про кримінальні правопорушення, зазначені в заявах чи повідомленнях про його вчинення або виявлення слідчим самостійно з будь-якого джерела;
- відсутні дані про вилучення речових доказів, місцезнаходження цих предметів та не зазначені процесуальні рішення слідчого щодо вилучення цих предметів, в тому числі продовгуватого металевого предмету, визнання чи невизнання їх речовими доказами по справі і щодо визначення порядку їх зберігання, оскільки ці предмети можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчиненого кримінального правопорушення;
- не зазначений час проведення такої процесуальної дії як роз`яснення прав підозрюваному (обвинуваченому) ОСОБА_8 , в тому числі його права на захист.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст.291 КПК України, із зазначенням передбачених цим законом відомостей і встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, а реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам ст.109 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , які заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги, які пред`являються до форми та змісту обвинувального акту, закріпленні у статті 291 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншим, має містити виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

За змістом цієї норми процесуального закону формулювання обвинувачення повинне відповідати змісту диспозиції статті закону України про кримінальну відповідальність, за якою обвинувачується особа.

Згідно ч.1 ст.91 КПК України, до обставин кримінального правопорушення, наряду з іншими, відносяться:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як слідує із наданих матеріалів, в обвинувальному акті, при викладенні обставин кримінального правопорушення, зазначено час, місце, спосіб, форма вини, мотив, мета та інші обставини вчинення Плигуном кожного із кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 314, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, а також характер і ступінь тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, з посиланням на висновки судово-медичної експертизи, та розмір матеріальної шкоди, завданої обвинуваченим в результаті розбійного нападу і заволодінні, як речами потерпілого, так і автомобілем.

При цьому формулювання обвинувачення відповідає змісту диспозицій ч. 2 ст. 314, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, за якими ОСОБА_9 притягується до кримінальної відповідальності.

Що стосується посилання суду на відсутність в обвинувальному акті даних, на підставі яких слідство та прокурор дійшли висновку, що спричинені тілесні ушкодження є небезпечними в момент заподіяння, то воно позбавлено підстав.

Диспозиції ч.1 ст.187 та ч.2 ст. 289 КК України передбачають настання кримінальної відповідальності у випадках, коли особа застосувала небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого насильство, або погрожувала застосувати таке насильство. Необхідність наявності такої ознаки, як спричинення тілесного ушкодження, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, про що зазначено в ухвалі суду, ці норми кримінального закону не передбачають. При цьому, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого насильство є юридичним критерієм і встановлюється під час судового розгляду судом з урахуванням всіх обставин справи, у тому числі характеру його застосування, ступеню тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, про що зазначено у роз`ясненнях, які містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року №10.

До того ж положення ст.291 КПК України не містять вимог зазначати в обвинувальному акті дані, чи докази, для підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки виходячи із встановленої ст.22 КПК України загальної засади кримінального судочинства змагальність сторін, докази надаються безпосередньо суду під час судового провадження його учасниками в порядку, передбаченому ст.317 КПК України.

У реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначені номера та найменування всіх процесуальних дій і реквізити процесуальних рішень, проведених та прийнятих під час досудового розслідування, та час їх проведення, що повністю відповідає вимогам ст.109 КПК України.

При цьому положення ст. 109 КПК України не передбачають внесення до реєстру відомостей щодо заяв чи повідомлень про вчинення кримінального правопорушення або виявлення слідчим самостійно ознак злочину з будь-якого джерела, оскільки находження до органу досудового розслідування таких заяв, повідомлень чи виявлення слідчим самостійно ознак злочину, не віднесено до процесуальних дій чи рішень.
До таких процесуальних дій чи рішень в сенсі ст.109 КПК України відноситься внесення слідчим відповідних відомостей до ЄРДР, після чого починається досудове розслідування.
Безпідставним є висновки суду про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам процесуального закону внаслідок не внесення до цього реєстру даних про вилучення речових доказів, їх місцезнаходження та не зазначення процесуальних рішень слідчого щодо вилучення цих предметів, в тому числі продовгуватого металевого предмету, визнання чи невизнання їх речовими доказами по справі і щодо визначення порядку їх зберігання.
В своїй ухвалі суд не зазначив на підставі яких даних від дійшов висновку про те, що в ході досудового розслідування вилучався продовгуватий металевий предмет, яким, згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_8 наніс потерпілому удар по голові.
Що ж стосується інших речових доказів, то вони були вилучені та оглянуті слідчим і відомості про відповідні рішення та дії щодо них внесені до реєстру матеріалів розслідування відповідно до вимог ст. 109 КПК України.
Висновок суду про порушення вимог процесуального закону внаслідок не зазначення у реєстрі такого рішення, як роз`яснення Плигуну прав підозрюваного, у тому числі права на захист, необґрунтований.
Зазначені права роз`яснюються особі під час проведення такої процесуальної дії, як допит.
Таким чином, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України, є безпідставними.

Зазначене свідчить про те, що рішення суду не відповідає вимогам, передбаченим п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2014 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_8 - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: