УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ

у складі:

головуючого Дембовського
С.Г.,суддів Вільгушинського М. Й. і
Мороза М. А.,за участю прокурора
захисників засудженого
Парусова А. М., ОСОБА_5 і ОСОБА_6,
ОСОБА_7,розглянувши в судовому
засіданні 13 листопада 2014 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційною
скаргою прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом апеляційної
інстанції, на вирок Черкаського
районного суду від 27 вересня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду Черкаської
області від 13 грудня 2013 року щодо
ОСОБА_7,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
такого, що немає судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 14 років.

За ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152 КК України ОСОБА_7
виправдано у зв'язку з недоведеністю
його вини у вчиненні злочинів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано
винним та засуджено за те, що він
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в нічний час, будучи в
стані алкогольного сп'яніння, у
лісовому масиві «Дахнівка» в м. Черкаси
після добровільних статевих зносин із
ОСОБА_8, на ґрунті раптово виниклих
неприязних відносин, маючи умисел на
позбавлення життя ОСОБА_8, витяг її з
автомобіля та наніс їй численні удари
руками в голову, тулуб та кінцівки, а
також завдав травму органів тазу. Від
отриманих тяжких тілесних ушкоджень
потерпіла померла на місці.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської
області від 13 грудня 2013 року вирок щодо
засудженого ОСОБА_7 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор порушує
питання про скасування судових рішень
щодо ОСОБА_7 у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону та
невідповідністю призначеного судом
покарання ступені тяжкості злочину та
особі засудженого внаслідок м'якості з
направленням справи на новий судовий
розгляду. Зазначає, що суд, призначаючи
засудженому покарання у виді 14 років
позбавлення волі, належним чином не
врахував, що він вину не визнав, у
вчиненому не розкаявся, не сприяв
розкриттю злочину. Також посилається
на те, що судом не враховано ступінь
тяжкості вчиненого злочину, думку
потерпілої ОСОБА_9 щодо призначення
ОСОБА_7 суворого покарання.

До початку розгляду справи в
касаційному порядку в.о. прокурора
Черкаської області в порядку ст. 390 КПК
України 1960 року відкликав касаційну
скаргу прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом апеляційної
інстанції.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора, засудженого та його
захисників, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційне провадження у
справі підлягає закриттю з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 390 КПК
України 1960 року до початку розгляду
справи в касаційному суді особа, що
подала скаргу, та особи, зазначені у
частині четвертій статті 384 цього
Кодексу, - щодо скарги прокурора в межах
його позицій, мають право її
відкликати.

Таким правом прокурор скористався.
Іншими учасниками судового розгляду
вирок оскаржено не було.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 396 КПК
України, у разі відкликання касаційних
скарг касаційний суд виносить ухвалу
про закриття касаційного провадження,
якщо іншими учасниками судового
розгляду рішення не було оскаржене в
касаційному порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст. 396
КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 розділу ХІ
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України 2012
року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційне провадження у кримінальній
справі щодо ОСОБА_7 закрити.

С у д д і:

С. Г. Дембовський М. Й. Вільгушинський М.
А. Мороз