Справа
№1-290/2007 p.
ВИРОК

Іменем України

18 жовтня ІНФОРМАЦІЯ_14
Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого: Кафтанова
В.В.,

при секретарі: Гаркуші
Ю.В.,

з участю прокурора: Галущенка
О.В. Слизькоухої О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Ірпені
кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, прож. АДРЕСА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина
України, ІНФОРМАЦІЯ_4, відбуваючого покарання в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7,
ІНФОРМАЦІЯ_8, ІНФОРМАЦІЯ_9,
ІНФОРМАЦІЯ_10,

у вчиненні злочину
передбаченого ст. 390 ч. 1 КК України , -

встановив:

ОСОБА_1 будучи засудженим ІНФОРМАЦІЯ_10, згідно постанови ІНФОРМАЦІЯ_11 року, невідбуту частину покарання замінено
на більш м'яке у виді обмеження
волі, ІНФОРМАЦІЯ_12 року із

ІНФОРМАЦІЯ_13 прибувши для відбуття покарання у виді
обмеження волі до ІНФОРМАЦІЯ_5 на шлях виправлення не став та знову вчинив
умисний злочин.

Так, по прибуттю
до ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 будучи ознайомленим з порядком відбуття покарання у
виді обмеження волі, з межами
ІНФОРМАЦІЯ_5 та попереджений про кримінальну відповідальність за самовільне
залишення місця відбування покарання,
відбуваючи покарання у ІНФОРМАЦІЯ_5,
ІНФОРМАЦІЯ_14 року, умисно, маючи намір на самовільне залишення місця
обмеження волі, знаходячись на
стаціонарному лікуванні в ІНФОРМАЦІЯ_15по АДРЕСА_2, маючи на меті ухилення від відбування
покарання у виді обмеження волі,
скориставшись відсутністю співробітників відділу нагляду і безпеки
ІНФОРМАЦІЯ_5, грубо порушив режим
тримання і без будь якого дозволу,
самовільно залишив межі медичного закладу та втік з місця обмеження
волі.

ІНФОРМАЦІЯ_16 року,
приблизно о 15 год.
00 хв. по АДРЕСА_3,
в ході проведення оперативно-пошукових заходів засуджений ОСОБА_1 був
затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 та для подальшого відбування покарання у
виді обмеження волі доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_5.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в
скоєному злочині визнав повністю, але
показав, що відбуваючи покарання в
ІНФОРМАЦІЯ_5 він захворів і був направлений на лікування в ІНФОРМАЦІЯ_15. В
ІНФОРМАЦІЯ_15 підсудний ледь не помер,
хтось із лікарів сказав, що він
помре до ранку, а підсудний це почув.
ОСОБА_1 попросив лікаря зателефонувати до начальника ІНФОРМАЦІЯ_5, той передзвонив і сказав, що підсудний нікому не потрібен. Тоді
ОСОБА_13алишив межі ІНФОРМАЦІЯ_15 та поїхав до своєї ОСОБА_2, щоб та дала йому грошей на ліки. На наступний
день його затримали працівники ІНФОРМАЦІЯ_5. Умислу на залишення місця обмеження волі у нього не було, він хотів знайти гроші на ліки та
повернутися, а сестра приїхати та
привезти гроші не могла. Також повідомив,
що йому дали підписати документ про ознайомлення з межами ІНФОРМАЦІЯ_5
„заднім числом". З правилами відбування покарання в установі по прибуттю
до ІНФОРМАЦІЯ_5 він ознайомлений не був. Він знав, що самовільно уходити з ІНФОРМАЦІЯ_15 не
можна, але він рятував своє життя.
Стверджує, що в нього був передсмертний
стан в зв'язку з ІНФОРМАЦІЯ_17, а
лікуючий лікар сказав, щоб приїхали
родичі підсудного та привезли гроші на ліки.

Не зважаючи на фактичне не визнання вини підсудним
ОСОБА_1, його вина у скоєному злочину
повністю доведена зібраними по справі доказами:

- показами свідка ОСОБА_3, який
показав суду, що ОСОБА_1

знаходився на стаціонарному
лікуванні ІНФОРМАЦІЯ_14 року в ІНФОРМАЦІЯ_15. В цей же день

стало відомо, що з ІНФОРМАЦІЯ_15 він зник. Після проведення
оперативних заходів,

підсудного було затримано в
АДРЕСА_3. Як пізніше пояснив ОСОБА_1,

причиною втечі стало
те, що у нього не було грошей на
лікування, але про загрозу

його життю він свідку
нічого не розповідав. Також свідок пояснив,
що в ІНФОРМАЦІЯ_18

ІНФОРМАЦІЯ_18 він особисто
відібрав у підсудного підписку про настання кримінальної

відповідальності в разі
порушення останнім режиму утримання в ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с.

167-170);

показами свідка ОСОБА_4,
який повідомив, що який показав
суду, що ОСОБА_13находився на
стаціонарному лікуванні в ІНФОРМАЦІЯ_15. Пізніше стало відомо, що з ІНФОРМАЦІЯ_15 він зник. Після проведення
оперативних заходів, підсудного було
затримано в АДРЕСА_3. Повністю підтримав свої покази, які він давав під час досудового слідства і
згідно яких ІНФОРМАЦІЯ_19 року стало відомо,
що підсудний сказав лікарям, що
піде за ліками, але так і не
повернувся, (а. с. 170 - 172);

- оголошеними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_5, згідно яких він

приймав участь у розшукових
заходах спрямованих на затримання ОСОБА_1,

який ІНФОРМАЦІЯ_14 року
самовільно залишив заклад МОЗ України,
де той проходив

лікування. Підсудного було
затримано свідком та ОСОБА_6

ОСОБА_6 у АДРЕСА_3 та
доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с.

31);

·
показами
свідка ОСОБА_7,
який повідомив, що він працює
ІНФОРМАЦІЯ_20 в ІНФОРМАЦІЯ_15. На ІНФОРМАЦІЯ_14 року (точну дату він не
пам'ятає) у ІНФОРМАЦІЯ_15, що
знаходиться в АДРЕСА_2 проходив лікування підсудний з приводу ІНФОРМАЦІЯ_21.
Діагноз: ІНФОРМАЦІЯ_22. Свідок не казав
ОСОБА_1 про те, що його життю загрожує
небезпека внаслідок відсутності в ІНФОРМАЦІЯ_15 необхідних ліків, і якщо ліків не буде, то він помре. Також свідок вказав, що не пам'ятає, щоб підсудний підходив до нього з проханням
про придбання ліків. На час знаходження підсудного в ІНФОРМАЦІЯ_15, хвороба його життю не загрожувала. Допомога
ОСОБА_1 надавалася в повному обсязі,
нагальної потреби залишати лікарню для придбання ліків не було. Список
ліків для лікування свідок підсудному не надавав, також він не давав такої вказівки медичній
сестрі (а. с. 175 -180);

·
показами свідка
ОСОБА_8, який показав, що в ІНФОРМАЦІЯ_14 він в знаходився на
лікуванні в ІНФОРМАЦІЯ_15, що
знаходиться в АДРЕСА_2. Разом з ним у відділенні знаходився підсудний, у якого була ІНФОРМАЦІЯ_22. Так, як у підсудного не було грошей, то одного разу, коли йому стало погано, хворі зібрали гроші та купили в аптеці
знеболюючі препарати. Свідок повідомив,
що не чув, щоб лікар або
медсестра казали, що в разі відсутності
необхідних ліків той помре. Список необхідних ліків свідок отримав від
підсудного (а. с. 181 -184);

розпискою від ІНФОРМАЦІЯ_23, згідно якої ОСОБА_1 ознайомлений з межами
ІНФОРМАЦІЯ_5, які проходять по огорожі
установи, а також з ознаками ст.
133 КВК України, ст. 390 КК України, ст.
ст. 81, 82КК України. Йому роз'яснено, що за самовільне залишення місця обмеження
волі або злісне ухилення від робіт, або
систематичне порушення громадського порядку чи встановлених правил проживання, він буде нести кримінальну відповідальність.
Також пояснено, що згідно п. 4.3 наказу
НОМЕР_1 p., межами ІНФОРМАЦІЯ_5 на момент лікування є межі закладу
МОЗ України (а. с. 10); підпискою від
ІНФОРМАЦІЯ_12року, згідно якої ОСОБА_1
ознайомлений з межами ІНФОРМАЦІЯ_5, а
також зі ст. 133 КВК України, ст.
390 КК України, ст. ст.
81, 82КК України і те, що за самовільне порушення кордонів установи
або втечу, він буде нести кримінальну
відповідальність (а. с. 11); розпискою
від ІНФОРМАЦІЯ_24, згідно якої ОСОБА_13обов'язується
режим тримання не порушувати, спиртні
напої та наркотичні речовини не вживати. Зі
ст. 390 ч. 1, 2 КК України
ознайомлений (а. с. 12 );

інструкцією з організації порядку і умов виконання
покарання у вигляді обмеження волі,
згідно якої межами ІНФОРМАЦІЯ_5 для засуджених, які проходять стаціонарне лікування або
медичний огляд у лікувальних закладах охорони здоров'я, встановлюється по межі відповідного
лікувального закладу в порядку,
передбаченому чинним законодавством (а. с. 90);

- іншими матеріалами справи.

Фактичне невизнання підсудним своєї вини в скоєнні даного
злочину, суд розцінює, як намагання підсудного уникнути
відповідальності за даний злочин. Такі покази є нелогічними та непослідовними, спростовуються іншими зібраними по справі
показами, в тому числі: показами свідка
ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_20), згідно яких
свідок не казав ОСОБА_1, що його життю
загрожує небезпека внаслідок відсутності в ІНФОРМАЦІЯ_15 необхідних ліків, і якщо ліків не буде, то він помре. Також свідок вказав, що не пам'ятає, щоб підсудний підходив до нього з проханням
про придбання ліків. На час знаходження підсудного в ІНФОРМАЦІЯ_15, хвороба його життю не загрожувала. Допомога
ОСОБА_1 надавалася в повному обсязі,

нагальної потреби залишати лікарню для придбання ліків не
було (а. с. 175-180 );

Показами
свідка ОСОБА_8,
згідно яких, свідок
повідомив, що не чув, щоб лікар або медсестра казали, що в разі відсутності необхідних ліків
підсудний помре (а. с. 181-184).

Таким чином,
аналізуючи досліджені по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудного в скоєному злочину
доведена в повному обсязі. Органом досудового слідства дії підсудного ОСОБА_1
вірно кваліфіковано за ст. 390 ч. 1 КК України, оскільки він своїми умисними, протиправними діями які виразились в
самовільному залишенні місця обмеження волі,
вчинені особою, засудженою до
обмеження волі, вчинив злочин, передбачений даною статтею КК України.

Суд вважає таку
кваліфікацію правильною.

При обранні міри покарання обираючи міру покарання, суд враховує характер і ступень суспільної
небезпечності скоєного, обставини, що пом'якшують та обтяжують його
відповідальність, особу підсудного та
те, що підсудний скоїв злочин, який відноситься до категорії середньої
тяжкості.

Як особа ОСОБА_1 по місцю відбування покарання
характеризується посередньо, на обліку у
лікарів психіатра та нарколога не перебуває,
раніше неодноразово судимий.

Обставин, що
пом'якшують відповідальність ОСОБА_1 суд по справі не знаходить.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного є рецедив
злочинів.

Враховуючи викладене,
суд приходить до висновку, що
виправлення та перевиховання підсудного без ізоляції від суспільства не
можливо, і тому підсудному слід обрати
міру покарання у вигляді позбавлення волі із відбуванням покарання у системі
кримінально - виконавчих установ.

Враховуючи, що у
підсудного має місце сукупність вироків,
то суд призначає йому покарання за сукупністю вироків.

Запобіжний захід у відношенні підсудного суд залишити без
змін, тримання під вартою.

Цивільний позов по справі
не заявлений. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.
ст. 323, 324, 327 КПК України суд , -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину
передбаченого ст. 390 ч. 1 КК України та призначити йому
покарання по цій статті у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі
ст. 71 КК України шляхом
часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком
ІНФОРМАЦІЯ_10, остаточну міру покарання
ОСОБА_1 призначити у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі
із відбуванням покарання в системі кримінально - виконавчих установ.

Термін відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту
затримання, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_25.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_1 до вступу вироку в
законну силу залишити тримання під вартою в ІНФОРМАЦІЯ_26 державного
департаменту України з питань виконання покарань.

На вирок до апеляційного суду Київської області через
Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі 15 діб із моменту
проголошення вироку, а підсудним в той
же термін з дня вручення йому копії вироку.