АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/702/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 619/3863/13-К
Категорія: ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187,
ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

перекладача ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000172 за апеляційним скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_13 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецьк Пензенської області Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 15 - п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років, з конфіскацією всього особисто належного йому майна; за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років, з конфіскацією всього особисто належного йому майна; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_12 у виді позбавлення волі на строк 10 років, з конфіскацією всього особисто належного йому майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі;
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Февральськ Селемджанського району Амурської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освіта, одруженого, працюючого менеджером по торгівлі у ПП ОСОБА_16 з 19.01.2015 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ; раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України, та призначено покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації всього особисто належного йому майна.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_13 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю три роки та покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 ч. 1 п.п. 2,3,4 КК України;
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Тинда Амурської області Російської Федерації, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України, та призначено покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації всього особисто належного йому майна.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_14 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю три роки та покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 ч. 1 п.п. 2,3,4 КК України.
Цивільний позов ТОВ «Мілана Трейд» на суму 1190 грн. - залишено без розгляду.
Цивільний позов ПП «Маршал» на суму 14893 грн., на суму 22700 грн. та на суму 20 грн. - залишено без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_17 до ОСОБА_12 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.
Стягнуто судові витрати за проведення судових експертиз у справі солідарно у рівних частинах з ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 з кожного на користь держави в сумі 93872 грн. 73 коп.
Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Згідно вироку, ОСОБА_12 , будучи громадянином Російської Федерації, не бажаючи займатись законною трудовою діяльність, маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, використовуючи навички, якими він оволодів проходячи службу в збройних силах Російської Федерації, знаходячись у м. Харкові вирішив заволодіти грошовими коштами, які знаходилися у касі в приміщенні автомобільно-заправочної станції ПП «Маршал», розташованої на 478 км. автошляху «Харків-Київ-Довжанський» в Дергачівському районі Харківської області, шляхом здійснення розбійного нападу.

Плануючи скоєння даного злочину, ОСОБА_12 підготовив необхідні для нападу речі, а саме: камуфляжний одяг, маску з прорізами для очей, ліхтарик, рукавиці, пістолет травматичної дії моделі «ИЖ-79-9Т» калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_1 та набої до нього.

07.09.2011 року діючи згідно заздалегідь розробленого плану вчинення злочину, ОСОБА_12 громадським транспортом, а потім пішки, добрався до будівлі АЗС «Маршал», розташованої за вищевказаною адресою, та з безпечного місця почав спостерігати за АЗС, очікуючи сприятливого моменту для скоєння злочину.

Приблизно о 19.30 год., скориставшись відсутністю відвідувачів на АЗС «Маршал», останній одяг маску з прорізами для очей та з травматичним пістолетом для відстрілу патронів з еластичним метальним снарядом у руці увійшов в приміщення вищевказаної АЗС, де, побачивши працівників ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , не вагаючись здійснив постріл у стіну з метою попередження будь-якого опору з боку зазначених осіб.

Погрожуючи ОСОБА_18 та ОСОБА_19 насильством, небезпечним для життя і здоров`я, а саме застосуванням травматичного пістолету для відстрілу патронів з еластичним метальним снарядом, ОСОБА_12 зажадав грошові кошти, які знаходяться у сейфі АЗС «Маршал».

Не маючи жодних шансів на допомогу, опасаючись за своє життя та здоров`я та життя і здоров`я ОСОБА_19 , ОСОБА_18 пішов в інше службове приміщення, де взяв грошові кошти у сумі 22700 грн., які знаходились у сейфі. Повернувшись разом з грошовими коштами, ОСОБА_18 передав їх ОСОБА_12 , який увесь цей час тримав його в полі зору та погрожував пістолетом для відстрілу патронів з еластичним метальним снарядом.

Після того, як ОСОБА_12 заволодів грошовими коштами ПП «Маршал», він зник з місця злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши ПП «Маршал» матеріальний збиток на суму 22700 грн.

Крім того, ОСОБА_12 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, маючи намір на заволодіння чужим майном, вирішив скоїти низку розбійних нападів на автомобільно-заправочній станції - АЗС, розташовані в безлюдних місцях на автошляхах у Харківській області.

Маючи досвід скоєння розбійного нападу на АЗС, і розуміючи, що для скоєння даного виду злочину йому потрібні співучасники, які б мали у своєму розпорядженні автотранспорт, ОСОБА_12 на початку серпня 2012 року звернувся з пропозицією прийняти участь у скоєнні злочинів раніше знайомим братам ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які мали у власності автомобіль ВАЗ-21011 р.н. НОМЕР_2 .

Отримавши згоду ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на участь у скоєнні розбійних нападів, ОСОБА_12 розробив план злочину, обравши місцем скоєння нападу автомобільно-заправочну станцію ПП «Маршал» - АЗС «Маршал», розташовану на 478 км автошляху «Xарків-Київ-Довжанський» в Дергачівському районі Харківської області.

Згідного погодженого з усіма учасниками злочину плану, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на автомобілі ВАЗ-21011 р.н. НОМЕР_2 повинні були прибути в район АЗС «Маршал», де ОСОБА_13 мав залишитися в автомобілі для забезпечення можливості співучасникам швидко зникнути з місця скоєння злочину, а ОСОБА_12 та ОСОБА_14 повинні були безпосередньо скоїти розбійний напад, після чого повернутися до автомобіля, де їх чекав ОСОБА_13 та покинути місце скоєння злочину.

Плануючи скоєння даного злочину, ОСОБА_12 підготовив необхідні для нападу речі, а саме: камуфляжний одяг, маски з прорізами для очей, рукавиці, газовий балон зі сльозогінним газом, пістолет травматичної дії моделі «ИЖ-79-9Т» калібру 9 мм P.A., № НОМЕР_1 для відстрілу патронів з еластичним метальним снарядом, набої до нього.

05.08.2012 року у вечірній час ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули на автомобілі ВАЗ-21011 р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 у район вищезазначеної АЗС «Маршал».

Після цього ОСОБА_13 , діючи згідно розробленого плану, відомого всім учасникам нападу, виконуючи відведену йому функцію, висадив ОСОБА_12 і ОСОБА_14 , від`їхав від місця їх висадки, та став чекати на їх дзвінок, щоб після скоєння останніми розбійного нападу приїхати, забрати їх та відвести з місця злочину.

ОСОБА_12 разом з ОСОБА_14 з безпечного місця почали спостерігати за АЗС «Маршал», очікуючи сприятливого моменту для скоєння злочину.

Приблизно о 3.30 год. 06.08.2012 року, скориставшись відсутністю відвідувачів на АЗС «Маршал», ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , виконуючи свої функції, діючи з відома та згоди ОСОБА_13 , одягнули маски з прорізами для очей та увійшли в приміщення вищевказаної АЗС. При цьому в руках у ОСОБА_12 знаходився травматичний пістолет для відстрілу патронів з еластичним метальним снарядом, а в руках у ОСОБА_14 балончик зі сльозогінним газом.

Побачивши працівників АЗС ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , ОСОБА_12 не вагаючись наставив на них пістолет з метою попередження будь-якого можливого опору з боку зазначених осіб, а ОСОБА_14 бризнув сльозогінним газом з балончика в обличчя ОСОБА_20 .
Погрожуючи ОСОБА_20 та ОСОБА_22 насильством небезпечним для життя і здоров`я, а саме застосуванням травматичного пістолету для відстрілу патронів з еластичним метальним снарядом, ОСОБА_12 зажадав грошові кошти, які знаходяться у сейфі АЗС «Маршал».

Не маючи жодних шансів на допомогу, опасаючись за своє життя та здоров`я та життя і здоров`я ОСОБА_21 , ОСОБА_23 пішов в інше службове приміщення, де взяв грошові кошти у сумі 14893 грн., які знаходились у сейфі, та передав їх ОСОБА_12 , який увесь цей час був поруч та тримав його в полі зору, погрожуючи пістолетом для відстрілу патронів з еластичним метальним снарядом.

Після того, як ОСОБА_12 заволодів грошовими коштами ПП «Маршал», він разом з ОСОБА_14 зникли з місця злочину та стільниковим телефоном повідомили про це ОСОБА_13 , який, виконуючи свої функції, приїхав на власному автотранспорті та забезпечив швидке зникнення співучасників з місця скоєння злочину.

Своїми злочинними діями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 завдали матеріальної шкоди ПП «Маршал» на загальну суму 14893 грн.

Продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, ОСОБА_12 будучи особою, яка раніше вчинила розбій, отримавши згоду ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на участь у скоєнні розбійних нападів, розробив план злочину, обрав місцем скоєння чергового розбійного нападу на автомобільно-заправочну станцію ТОВ «Мілана Трейд», розташовану за адресою: Харківська область м. Балаклея вул. Цемзаводське шосе № 1.

Згідно погодженого з усіма учасниками злочинного плану, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на автомобілі ВАЗ-21011 р.н. НОМЕР_2 повинні були прибути в район АЗС ТОВ «Мілана Трейд», де ОСОБА_13 та ОСОБА_14 мали залишитись в автомобілі для забезпечення можливості співучаснику швидко зникнути з місця скоєння злочину, а ОСОБА_12 повинен був безпосередньо скоїти розбійний напад, після чого повернутися до автомобіля, де на нього чекали ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та покинути місце скоєння злочину.

Плануючи скоєння даного злочину, ОСОБА_12 підготовив необхідні для нападу речі, а саме: камуфляжний одяг, маску з прорізами для очей, рукавиці, газовий балон зі сльозогінним газом, нестандартний (перероблений саморобним способом колишній сигнальний пістолет) пістолет «ZORAKI», модель «914» калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_3 , який є гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру порядку 6 мм., та набої до нього.

16.08.2012 року у післяобідній час ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули на автомобілі ВАЗ-21011 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 у лісосмугу біля вищевказаної АЗС.

Після цього ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , діючи згідно заздалегідь розробленого плану, відомого всім учасникам нападу, виконуючи відведену їм функцію, висадили ОСОБА_12 та від`їхали від місця його висадки у район Цементного заводу в м. Балаклея, де стали чекати на його дзвінок, щоб після скоєння останнім розбійного нападу, повідомити своє місцезнаходження, дочекатися його у вказаному місці, забрати та швидко зникнути з місця злочину.

ОСОБА_12 з безпечного місця почав спостерігати за АЗС ТОВ «Мілана Трейд», очікуючи сприятливого моменту для скоєння злочину.

Приблизно о 15-45 год., скориставшись відсутністю відвідувачів на АЗС ТОВ «Мілана Трейд», ОСОБА_12 виконуючи свою функцію, діючи з відома та згоди ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , одяг маску з прорізами для очей та увійшов в приміщення вищевказаної АЗС. При цьому в руках у ОСОБА_12 знаходився нестандартний (перероблений саморобним способом колишній сигнальний пістолет) пістолет «ZORAKI», модель «914».

Побачивши працівників АЗС ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , ОСОБА_12 не вагаючись здійснив постріл у стелю з наявного у нього травматичного пістолета «ZORAKI», модель «914», з метою попередження будь-якого можливого опору з боку останніх.

Погрожуючи ОСОБА_26 та ОСОБА_27 насильством небезпечним для життя і здоров`я, а саме застосуванням нестандартного (переробленого саморобним способом колишнього сигнального пістолета) пістолет «ZORAKI», модель «914», ОСОБА_12 зажадав грошові кошти, які находяться у сейфі АЗС ТОВ «Мілана Трейд».

Не маючи жодних шансів на порятунок, опасаючись за своє життя та здоров`я ОСОБА_25 , ОСОБА_28 пішла в інше службове приміщення, де взяла грошові кошти у сумі 1190 грн. та передала їх ОСОБА_12 , який увесь цей час був поруч та тримав її в полі зору, погрожуючи нестандартним (переробленим саморобним способом колишнім сигнальним пістолетом) пістолет «ZORAKI», модель «914».

Після того, як ОСОБА_12 заволодів грошовими коштами ТОВ «Мілана Трейд», він зник з місця злочину та стільниковим телефоном повідомив про це ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які виконуючи свої функції, дочекались ОСОБА_12 , забрали його та зникли з місця скоєння злочину.

Своїми злочинними діями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 завдали матеріальної шкоди ТОВ «Мілана Трейд» на загальну суму 1190 грн.

Продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, ОСОБА_29 будучи особою, яка раніше вчинила розбій, отримавши згоду ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на участь у скоєнні розбійних нападів, розробив план злочину, обрав місцем скоєння нападу автомобільно-заправочну станцію ПП «Маршал» - АЗС «Маршал», розташовану на 13-му км. автошляху «Харків-Київ-Довжанський» в Харківському районі Харківської області.

Згідно погодженого з усіма учасниками злочинного плану, ОСОБА_12 , ОСОБА_30 та ОСОБА_14 на автомобілі ВАЗ-21011 р.н. НОМЕР_2 повинні були прибути в район вищезазначеної АЗС «Маршал», де ОСОБА_13 та ОСОБА_14 мали залишатись в автомобілі для забезпечення можливості співучаснику швидко зникнути з місця скоєння злочину, а ОСОБА_12 повинен безпосередньо скоїти розбійний напад, після чого повернутися до автомобіля, де на нього чекали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та покинути місце скоєння злочину.

Плануючи скоєння даного злочину, ОСОБА_12 підготовив необхідні для нападу речі, а саме: камуфляжний одяг, маски з прорізами для очей, рукавиці, газовий балон зі сльозогінним газом, ніж, нестандартний (перероблений саморобним способом колишній сигнальний пістолет) пістолет «ZORAKI», модель «914» калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_3 , який є гладкоствольною зброєю калібру порядку 6 мм. та набої до нього.

17.08.2012 року у післяобідній час ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули на автомобілі ВАЗ-21011 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 у район лісосмуги біля вищевказаної АЗС.

Після цього, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , діючи згідно розробленого злочинного плану, відомого всім учасникам нападу, виконуючи відведену їм функцію, висадили ОСОБА_12 і залишились біля автомобіля для спостереження за навколишнім середовищем з метою його своєчасного попередження при можливості небезпеки та чекали на нього, щоб після скоєння ОСОБА_12 розбійного нападу забрати його та швидко зникнути з місця злочину.

ОСОБА_12 з безпечного місця почав спостерігати за АЗС «Маршал», очікуючи сприятливого моменту для скоєння злочину.

Приблизно о 15-30 год., скориставшись відсутністю відвідувачів на АЗС «Маршал» ОСОБА_12 виконуючи свої функції, діючи з відома та згоди ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , одяг маску з прорізами для очей та підійшов до вхідних дверей в приміщення вищевказаної АЗС. При цьому в руках у ОСОБА_12 знаходився нестандартний (перероблений саморобним способом колишній сигнальний пістолет) пістолет «ZORAKI», модель «914».

Побачивши працівників АЗС ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_12 не вагаючись здійснив постріл у кришу з наявного у нього нестандартного (переробленого саморобним способом колишнього сигнального пістолета) пістолета «ZORAKI», модель «914», з метою попередження будь-якого можливого опору з боку останніх.

Крім того, в цей же момент ОСОБА_12 побачив на території вищевказаної АЗС стороннього чоловіка та з метою припинення можливого перешкоджання у вчиненні злочину з боку останнього, зробив постріл в землю в бік останнього, змусивши вказаного чоловіка втекти з території АЗС.

Увійшовши до приміщення АЗС ОСОБА_12 , погрожуючи ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 насильством, небезпечним для життя і здоров`я, а саме застосуванням нестандартного (переробленого саморобним способом колишнього сигнального пістолета) пістолета «ZORAKI», модель «914», зажадав грошові кошти, які знаходились у сейфі АЗС «Маршал».

Не маючи жодних шансів на допомогу, опасаючись за своє життя та здоров`я та життя і здоров`я ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , ОСОБА_37 передав грошові кошти у сумі 20 грн., ОСОБА_12 , який увесь цей час був поруч та тримав його в полі зору, погрожуючи нестандартним (переробленим саморобним способом колишнім сигнальним пістолетом) пістолетом «ZORAKI», модель «914».

Після того, як ОСОБА_12 заволодів грошовими коштами ПП «Маршал», він направився до місця, де на нього чекали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які виконуючи свої функції, забрали його та зникли з місця скоєння злочину.

Своїми злочинними діями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 завдали матеріальної шкоди ПП «Маршал» на загальну суму 20 грн.

Крім того, ОСОБА_12 будучи особою, яка раніше вчинила розбій, маючи намір на заволодіння чужим майном, на початку квітня 2013 року, знаходячись у м. Харкові, вирішив заволодіти грошовими коштами, які знаходилися у касі автомобільно-заправочної станції ПП «Маршал» - АЗС «Маршал», розташованої на 478 км. автошляху «Харків-Київ-Довжанський» в Дергачівському районі Харківської області, шляхом здійснення розбійного нападу.

Плануючи скоєння даного злочину, ОСОБА_12 підготовив необхідні для нападу речі, а саме: камуфляжний одяг, маску з прорізами для очей, ліхтарик, рукавиці, ножі, стандартний пістолет травматичної дії моделі «ИЖ-79-9Е» калібру 9 мм Р.А., № НОМЕР_1 призначений для стрільби з еластичним метальним снарядом, нестандартним (переробленим саморобним способом колишнім сигнальним пістолетом) пістолетом «ZORAKI», моделлю «914» калібру 9 мм. Р.А. НОМЕР_3 , який є гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру порядку 6 мм та набоїв до них.

01.04.2013 року діючи згідно заздалегідь розробленого плану вчинення злочину, ОСОБА_12 громадським транспортом, а потім пішки, добрався до будівлі АЗС «Маршал», розташованої за вищевказаною адресою, та з безпечного місця почав спостерігати за АЗС, очікуючи сприятливого моменту для скоєння злочину.

Приблизно о 02.30 год. 02.04.2013 року, скориставшись відсутністю відвідувачів на АЗС «Маршал», ОСОБА_12 одяг маску з прорізами для очей та з нестандартним (переробленим саморобним способом колишнім сигнальним пістолетом) пістолетом «ZORAKI», модель «914» калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_3 , який є гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру порядку 6 мм у руці увійшов до приміщення вищевказаної АЗС, де, побачивши працівника АЗС ОСОБА_38 , не вагаючись наставив на нього зброю, з метою попередження будь-якого опору з його боку.

В ході вчинення злочину, з метою перешкоджання припиненню вчинення розбійному нападу та уникнення затримання за скоєння злочину з боку ОСОБА_17 - міліціонера - альпініста батальйону міліції особливого призначення «Беркут» ГУМВС України в Харківській області, який у той час знаходився у приміщенні АЗС у форменому одязі робітника АЗС «Маршал» та виконував функції по запобіганню вчинення розбійних нападів, у ОСОБА_12 виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) ОСОБА_17 .З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_12 в притул зробив два постріли з нестандартного (переробленого саморобним способом колишнього сигнального пістолета) пістолета «ZORAKI», модель «914» калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_3 , який є гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру порядку 6 мм., в область обличчя ОСОБА_17 , тобто в життєво важливі органи потерпілого.

При цьому ОСОБА_12 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте у зв`язку з своєчасним затриманням його ОСОБА_17 та іншими співробітниками міліції, злочинний намір ОСОБА_12 , спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), до кінця доведений не був з причин, не залежних від його волі.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1328-АЯ/13 від 13.05.2013 року ОСОБА_17 отримав закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з легким клінічним проявом та двома забитими ранами лицьової області ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_12 будучи особою, яка раніше вчинила розбій, маючи намір на заволодіння чужим майном, на початку квітня 2013 року, знаходячись у м. Харкові, вирішив заволодіти грошовими коштами, які знаходилися у касі автомобільно-заправочної станції ПП «Маршал» - АЗС «Маршал», розташованої на 478 км. автошляху «Харків-Київ-Довжанський» в Дергачівському районі Харківської області, шляхом здійснення розбійного нападу.

Плануючи скоєння даного злочину, ОСОБА_12 підготовив необхідні для нападу речі, а саме: камуфляжний одяг, маску з прорізами для очей, ліхтарик, рукавиці, ножі, стандартний пістолет травматичної дії моделі «ИЖ-79-9Е» калібру 9 мм P.A., № НОМЕР_1 призначений для стрільби з еластичним метальним снарядом, нестандартним (переробленим саморобним способом колишнім сигнальним пістолетом) пістолетом «ZORAKI», моделлю «914» калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_3 , який є гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру порядку 6 мм. та набої до них.

01.04.2013 року діючи згідно заздалегідь розробленого плану вчинення злочину, ОСОБА_12 громадським транспортом, а потім пішки, добрався до будівлі A3С «Маршал», розташованої за вищевказаною адресою, та з безпечного місця почав спостерігати за АЗС, очікуючи сприятливого моменту для скоєння злочину.

Приблизно о 02.30 год. 02.04.2013 року, скориставшись відсутністю відвідувачів на АЗС «Маршал», ОСОБА_12 одяг маску з прорізами для очей та з нестандартним (переробленим саморобним способом колишнім сигнальним пістолетом) пістолетом «ZORAKI», модель «914» калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_3 , який є гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру порядку 6 мм у руці увійшов до приміщення вищевказаної АЗС, де, побачивши працівника АЗС ОСОБА_38 , не вагаючись наставив на нього зброю, з метою попередження будь-якого опору з його боку.

В ході вчинення злочину, з метою перешкоджання припиненню вчинення розбійного нападу та уникнення затримання за скоєння злочину з боку ОСОБА_17 - міліціонера - альпініста батальйону міліції особливого призначення «Беркут» ГУМВС України в Харківській області, який у той час знаходився у приміщення АЗС у форменому одязі робітника АЗС «Маршал» та виконував функції по запобіганню вчинення розбійних нападів, у ОСОБА_12 виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) ОСОБА_17 . З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_12 в притул зробив два постріли з нестандартного (переробленого саморобним способом колишнього сигнального пістолета) пістолету «ZORAKI», модель «914» калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_3 , який є гладкоствольною вогнепальною зброєю калібру порядку 6 мм., в область обличчя ОСОБА_17 , тобто в життєво важливі органи потерпілого.

При цьому ОСОБА_12 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте у зв`язку з своєчасним затриманням його іншими співробітниками міліції, злочинний намір ОСОБА_12 , спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), до кінця доведений не був з причин, не залежних від його волі.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1328-АЯ/13 від 13.05.2013 року ОСОБА_17 отримав закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з легким клінічним проявом та двома забитими ранами лицьової області ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, у невстановлений в ході судового розгляду час, приблизно на початку літа 2012 року ОСОБА_12 , знаходячись у м. Градизьк Полтавської області, при невстановлених в ході судового розгляду обставинах придбав у невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_39 » сигнальний пістолет «ZORAKI», модель «914» калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_3 виробництва Туреччини, заводського виготовлення. Після чого, вищевказаний пістолет перевіз до свого тимчасового місця мешкання за адресою: АДРЕСА_4 та маючи намір, спрямований на незаконне виготовлення вогнепальної зброї, незаконно переробив вищевказаний пістолет, змінивши його первісне функціональне призначення. Згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 196 від 16.07.2013 року пістолет «ZORAKI», модель «914» калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_3 являється нестандартним (переробленим саморобним способом колишнім сигнальним пістолетом) та відноситься до гладкоствольної вогнепальної зброї калібру порядку 6 мм. З дульної частини ствола саморобним способом видалена дульна заглушка, яка повинна була перешкоджати проходженню будь якого метального снаряда. Пістолет придатний для виробництва пострілів патронами з метальним снарядом калібру 9 мм Р.А.

В подальшому ОСОБА_12 використовував зазначену нестандартну гладкоствольну вогнепальну зброю під час скоєння розбійних нападів на приміщення АЗС на території Харківської області.

Крім того, у невстановлений в ході судового розгляду час, приблизно на початку літа 2012 року ОСОБА_12 , знаходячись у м. Градизьк Полтавської області, при невстановлених в ході судового розгляду обставинах придбав у невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_39 » сигнальний пістолет «ZORAKI», модель «914» калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_3 виробництва Туреччини, заводського виготовлення.

Після чого, вищевказаний пістолет перевіз до свого тимчасового місця мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , та, маючи намір, спрямований на незаконне виготовлення вогнепальної зброї, незаконно переробив вищевказаний пістолет, змінивши його первісне функціональне призначення, шляхом видалення дульної заглушки, яка повинна була перешкоджати проходженню будь-якого метального снаряду, та виготовивши тим самими гладкоствольну вогнепальну зброю.

В подальшому ОСОБА_12 незаконно зберігав зазначену гладкоствольну вогнепальну зброю за місцем тимчасового мешкання за вищевказаною адресою та незаконно перевозив при собі для використання під час скоєння розбійних нападів на приміщення АЗС на території Харківської області.

02.04.2013 року приблизно о 02.30 год. під час затримання у ОСОБА_12 у приміщенні АЗС «Маршал», розташованої на 478 км. автошляху «Харків-Київ-Довжанський» в Дергачівському районі Харківської області, співробітниками міліції був вилучений пістолет «ZORAKI», модель «914» калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_3 виробництва Туреччини, який згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 196 від 16.07.2013 року являється нестандартним (переробленим саморобним способом колишнім сигнальним пістолетом) та відноситься до гладкоствольної вогнепальної зброї калібру порядку 6 мм., який він незаконно придбав шляхом виготовлення, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В апеляційних скаргах:
- не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені вироком, прокурор просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочинів та особам обвинувачених внаслідок його м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 15 - п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років, з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності; за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 років, з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності; за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років, з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 років; на підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_12 у виді позбавлення волі на строк 12 років, з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності; ОСОБА_14 та ОСОБА_13 призначити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на 10 років позбавлення волі кожному, з конфіскацією майна, яке належить обвинуваченим на праві власності; виключити з обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_12 рецидив злочинів. В обґрунтування свого прохання апелянт посилається на те, що призначаючи ОСОБА_12 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 10 років судом не враховано, що останній обвинувачується у скоєнні декількох злочинів, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, а також те, що обвинувачений вчинив декілька розбійних нападів із застосуванням зброї та завдана матеріальна шкода ним на теперішній час в повному обсязі не відшкодована. Крім того, прокурор вказує про те, що призначене покарання ОСОБА_14 та ОСОБА_13 із застосуванням положень ст.ст. 69 та 75 КК України є необґрунтованим та невмотивованим, а висновки суду про можливість застосуванням положень вказаних норм закону зводяться лише до перерахування обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених. Також, апелянт посилається на те, що ОСОБА_12 помилково визнано рецидив злочину як обставиною, що обтяжує його покарання, оскільки, відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений раніше не судимий, що унеможливлює визнання цієї обставини;
- із зміненим апеляційним проханням, адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити відносно ОСОБА_14 кримінальне провадження. В свої апеляційних доводах захисник вказує на те, що суд під час розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку допустив неповноту судового розгляду, а висновки суду, викладенні в оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки інкримінований ОСОБА_14 злочин він не вчиняв та йоговина під час судового розгляду не доведена;

- адвокат ОСОБА_11 просить вирок районного суду в частині визнання винним ОСОБА_12 за ст.15 ч.2 - ст.115 ч.2 п.6; ст.263-1 ч.1; ст.263 ч.1 КК України скасувати і провадження в цій частині, на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України, - закрити; цей же вирок стосовно ОСОБА_12 змінити: виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на кваліфікуючу ознаку ч.3 ст.187 КК України за епізодами від 05.08.2012 року, 16.08.2012 року, 17.08.2012 року розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а також поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу; виключити з мотивувальної частини вироку суду рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання, оскільки такий висновок суду є безпідставним; пом`якшати покарання ОСОБА_12 із застосуванням ст.69 КК України, призначивши йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- обвинувачений ОСОБА_13 просить вирок районного суду відносно нього скасувати та закрити кримінальне провадження, на підставі ст.284 ч.1 пунктів 2 та 3 КПК України. В своїх апеляційних доводах апелянт вказує на те, що інкриміновані йому злочини він не вчиняв, дослідженні судом під час судового розгляду докази, що зазначені у вироку не доводять його вину у пред`явленому обвинувачені, у зв`язку з чим викладенні обставини в оскаржуваному вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, обвинувачений вказує на те, що суд обмежився лише викладеннями у вироку окремих доказів, не вдавшись до їх аналізу, внаслідок чого не обґрунтував жодним чином обвинувачення, яке визнав доведеним, а також при наявності суперечливих доказів у вироку не зазначено, чому саме взяті до уваги одні докази, які як окремо так і в своїй сукупності не підтверджують його вину і відкинуті інші, на які сторона захисту звертала увагу в судових дебатах.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора у кримінальному провадженні та заперечував щодо задоволення апеляцій сторони захисту, а також обвинуваченого ОСОБА_13 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які просили задовольнити подані ними апеляційні скарги в повному обсязі, доводи обвинуваченого ОСОБА_14 та адвоката ОСОБА_9 щодо необхідності задоволення апеляційної адвоката ОСОБА_8 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_12 щодо обґрунтованості апеляційного прохання його захисника, а також думку представника цивільного позивача щодо законності та обґрунтованості судового рішення,колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що подані апеляційні скарги всіх апелянтів підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження документів, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.

Апеляційні доводи апелянтів зі сторони захисту в частині необхідності скасування вироку, ухваленого з істотними порушеннями вимог КПК України, на думку колегії суддів не позбавлені правових та фактичних підстав.

Як вбачається з даних звукозапису судового розгляду та журналу судового засідання від 21 січня 2015 року (арк.. 145-146 т.6) прокурором ОСОБА_40 було заявлено клопотання про виклик та належне сповіщення потерпілих, що брали участь у судовому розгляді та захисника ОСОБА_41 про судові дебати, яке з урахуванням думки інших осіб, присутніх в судовому засіданні, було задоволено судом та оголошено перерву до 14 год. 00 хв. 22 січня 2015 року. Натомість матеріали судового провадження не мають будь-яких даних про належне сповіщення сторін, в тому числі і потерпілих, оскільки наступне засідання 22 січня 2015 року провадилося без них, що свідчить про процесуальну непослідовність рішень суду та неналежне дотримання норм ст. 22 ч.6 КПК України стосовно проведення судових дебатів. При цьому належить врахувати що під час перерви в судовому засіданні захисник ОСОБА_42 подав через канцелярію Дергачівського районного суду Харківської області (арк. 178-181 т.6) письмове вмотивоване клопотання про дослідження нових доказів та повторний допит експертів, яке було залучено судом до матеріалів кримінального провадження, але фактично не розглянуто.

Згідно даних звукозапису, під час судових дебатів 22 січня 2015 року головуючий по справі суддя обмежив намагання захисника адвоката ОСОБА_41 щодо заявлення клопотання, роз`яснивши, що на цій стадії процесу розгляд клопотань неможливий. Але такі процесуальні дії суду не узгоджуються з нормами ч.5 ст.364 КПК України, та свідчать про порушення засад змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбачених ст.22 КПК України.

Поряд з цим, досліджуючи апеляційні доводи захисників та обвинувачених стосовно суттєвої неповноти судового розгляду, внаслідок відсутності дослідження версій обвинувачених щодо непричетності до інкримінованих їм діянь, та поверхову оцінку суперечливих доказів обвинувачення (арк. 241-251 т.6) колегія суддів дійшла висновку про слушність таких доводів, виходячи з аналізу висновків суду, що містяться в мотивувальній частині оскаржуваного вироку (арк. 186-201 т.6). Зокрема висновок суду про надуманість версій ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в частині незгоди з обвинуваченням, не ґрунтується на чіткій вказівці об`єктивних даних, які підтверджують або спростовують такі версії, а тому висновки суду мають неконкретний та формальний характер. Крім цього вказівка про те що доводи обвинувачених суперечать матеріалам кримінальної справи має загально-невизначений характер, оскільки судом не наводяться певні данні в обґрунтування таких висновків.

Більш того, всупереч нормам п.2 ч.3 ст.374 та ст.87,94 КПК України, суд у вироку послався лише на процесуальні джерела доказів, не вказавши фактичні дані, що підтверджують або спростовують обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, виходячи зі змісту вимог норм ст.91 КПК України (арк. 196-198 т.6). Такі процесуальні порушення безумовно свідчать на користь апеляційних доводів сторони захисту щодо неналежної обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, яке ухвалено без дотримання вимог ст. 370 КПК України.

Вказані процесуальні порушення мають істотний характер, оскільки дані, що оцінюються судом, впливають на його висновки щодо винуватості особи, якій пред`явлено обвинувачення, а недотримання вимог процесуальних норм зводять на внівець правову ефективність забезпечення захисту під час судового розгляду, що чітко регламентується нормами ст.ст. 17, 20 КПК України, як загальні і обов`язкові засади кримінального провадження.
Необхідність дотримання при судовому розгляді всіх вищевказаних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду ( справи «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 року п.53, «Вєренцов проти України» від 11.07.2013 року - п.86, «Капо проти Белгії від 13 січня 2005 року п.25, «Барбера, Мессегу і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року п.146) та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

Згідно норм ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 п.п.1 - 2 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,10 ч.1 ст.7 КПК України - законність, а також презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
З метою забезпечення дотримання під час судового розгляду саме цих загальних засад кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в суді першої інстанції.
Разом з цим, колегія суддів, досліджуючи апеляційні доводи прокурора в частині невмотивованості та необґрунтованості висновків суду щодо застосуванні норм ст. 69 та 75 КК України, дійшла висновку про їх слушність, виходячи з наступного. Так, на підставі наданих сторонами доказів в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, та керуючись роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд повинен враховувати характер, ступінь тяжкості і суспільної небезпеки скоєного, особи обвинувачених.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. (Абзац перший пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 10.12.2004).

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч.1 ст.69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що мотивувальна частина вироку не містить належного обґрунтування щодо встановлення судом обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості злочинних діянь, що інкримінуються обвинуваченим.

Крім цього, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора та захисника щодо помилковості висновку суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_12 щодо обставини, пов`язаної з рецидивом злочинів.

Оскільки внаслідок скасування оскаржуваного вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості розгляду решти апеляційних вимог прокурора, захисників та обвинувачених, що обумовлює часткове задоволення всіх поданих апеляційних скарг.

Апеляційні доводи та прохання ОСОБА_13 і захисника ОСОБА_8 в частині необхідності закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях обвинувачених складу злочину, колегія суддів вважає передчасними, оскільки вирок скасовується лише внаслідок встановлення істотних процесуальних порушень, а згідно ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України.

Дотримуючись вимог ст.ст. 197 ч.1, 181, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, стосовно всіх обвинувачених, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1-4 ст.177 КПК України, а саме того, що вони можуть переховуватися від суду та правоохоронних органів, що також може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченим : ОСОБА_12 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 червня 2015 року, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту кожному до 25 червня 2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,3; 410 п.п. 1, 2 , ст. 412 ч. 1; 418, 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_13 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 25 червня 2015 року.

Продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - кожному до 25 червня 2015 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_43