справа № 462/486/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, студента ІІІ курсу Львівського вищого професійного училища інформаційно-комп`ютерних технологій, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 22.12.2014 року в період часу з 20.00 год. до 22.00 год., за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К» по вул.Городоцька, 302 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, намагався викрасти іграшкову машинку вартістю 649 грн., навушники-вкладиші вартістю 199 грн., комп`ютерну мишку вартістю 75 грн., презервативи вартістю 152,65 грн., батарейки вартістю 264,96 грн. та ароматизатори вартістю 228 грн., а всього майна на загальну суму 1568,61 грн. Дані товари ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 заховали в одяг та, вийшовши на відкритий торговий майданчик будівельних матеріалів гіпермаркету, перекинули їх через огорожу поза межі території торгового центру. Після чого вони направились до виходу з території гіпермаркету, однак були затримані працівниками охорони, не маючи можливості в подальшому розпоряджатися викраденим майном.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, арк.51), неодружений, студент ІІІ курсу ДНЗ «ЛВПУІКТ» (матеріали кримінального провадження, арк.59), на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.48, 50), згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується позитивно (матеріали кримінального провадження, арк.54).
Виходячи з наведеного, враховуючи думку представника потерпілого ОСОБА_4 , який зазначив, що матеріальну шкоду, завдану злочином відшкодовано в повному обсязі, а тому претензій до обвинуваченого ТОВ «Епіцентр К»не має, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.
Зобов`язати ОСОБА_5 , відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
- іграшкову машинку BMW, навушники-вкладиші Ergo, комп`ютерну мишку Sven, презервативи Contex, Duracell, батарейки Duracell та ароматизатори Sapfire (матеріали кримінального провадження, арк.18) повернути потерпілому ТОВ «Епіцентр К», як власнику;
- інформаційний носій (CD-диск), на якому міститься відеозапис з камер відеоспостереження гіпермаркету «Епіцентр К» за 22.12.2014 року (матеріали кримінального провадження, арк.22, 35), залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1