Справа №: 1-144/2011
Провадження №: -
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2011 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Пулика В.В.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

прокурора ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ст.296 ч.4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тобто вчинив хуліганство, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Злочин скоєно при наступних обставинах.

19 грудня 2009 року близько 00 години 30 хвилин ОСОБА_6, знаходячись в приміщенні кафе-бару «Корчма» в м. Долина по вул. Обліски, 86 Івано-Франківської області і перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, затіяв суперечку і став ображати ОСОБА_7, яка відпочивала за сусіднім столиком, нецензурними словами, погрожувати розправою, у зв»язку з чим остання звернулася за допомогою до свого знайомого ОСОБА_8.

Останній, приїхавши разом з ОСОБА_5 на автомашині таксі, зайшли до приміщення вказаного кафе-бару, підійшли до ОСОБА_6 і ОСОБА_8 спитав останнього, чому він ображає та погрожує ОСОБА_7.

ОСОБА_6 став обзивати нецензурними словами ОСОБА_8 та ОСОБА_5, схопив ОСОБА_8 за одяг і став шарпати останнього, змусивши ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишити приміщення кафе-бару і вийти на подвір»я.

ОСОБА_6, ображаючи останніх, також вийшов з приміщення кафе-бару на подвір»я, де ОСОБА_5, грубо порушуючи громадський порядок, посягаючи на правоохоронні цінності з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, з невстановленої зброї травматичної дії, умисно здійснив один постріл в ОСОБА_6, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді рубця по передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні злочину, вказавши, що 18 грудня 2009 року в кафе-готель «Софія» він зустрів свого знайомого ОСОБА_8, з яким вони разом розпивали шампанське. Близько 23 години на телефон ОСОБА_8 зателефонувала ОСОБА_7, яка повідомила, що перебуває в приміщенні кафе «Корчма» і ОСОБА_6 ображає її нецензурними словами, погрожує розправою, попросивши ОСОБА_8 поговорити з останнім по її телефону.

Під час розмови по телефону ОСОБА_8 питався у ОСОБА_6, чому останній ображає ОСОБА_7 і ОСОБА_6 сказав, що все добре, давши зрозуміти, що більше не буде ображати ОСОБА_7.

Приблизно через 20-30 хвилин він побачив, що в приміщення кафе «Софія» зайшла ОСОБА_7 зі своєю знайомою по імені ОСОБА_7. Оскільки в залі звучала голосно музика, то він, ОСОБА_8 та вищевказані дівчата вийшли з приміщення кафе у вестибюль, де ОСОБА_7 попросила ОСОБА_8 заступитися за неї і розповіла, що ОСОБА_6 в кафе «Корчма» після розмови по телефону не припиниє ображати її нецензурними словами, погрожує їй розправою.

У звязку з цим ОСОБА_8 вирішив поговорити з ОСОБА_6, тому попросив його під»їхати до кафе-бару «Корчма». З цією метою він з ОСОБА_8 і дівчатами поїхали в кафе «Корчма» на автомобілі таксі «Чері-Амулет» сріблястого кольору під керуванням ОСОБА_10,

Зайшовши разом з ОСОБА_8 та дівчатами до приміщення кафе-бару «Корчма», він побачив ОСОБА_6, який знаходився біля барної стійки. ОСОБА_8 підійшовши до ОСОБА_6, привітався з останнім і запитався, чому він ображає ОСОБА_7.

ОСОБА_6 у відповідь став ображати ОСОБА_8, його, дівчат і всіх присутніх в кафе відпочиваючих.

Зрозумівши, що ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного спяніння і з ним розмовляти не можливо, вони вирішили залишити кафе-бар, однак ОСОБА_6 продовжував ображати його, ОСОБА_8 та дівчат нецензурними словами, затіяв з ОСОБА_8 тяганину, ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_6 від себе і вони стали виходити з приміщення кафе.

Разом з ОСОБА_8, ОСОБА_7 та подругою останньої ОСОБА_7 вони вийшли з приміщення кафе-бару, а слідом за нами з кафе вийшов ОСОБА_6, який попросив їх зачекати і дальше безпричинно став ображати його та ОСОБА_8 нецензурними словами.

Побачивши це, ОСОБА_7 разом зі своєю подругою залишили їх і пішли до автомашини «таксі», а ОСОБА_6 продовжував ображати його та ОСОБА_8 нецензурною лайкою, погрожував їм розправою, ситуація стала виходити з під контролю, тому він не стримався і вирішив налякати ОСОБА_6 травматичною зброєю, яку мав біля себе, здійснивши постріл в ОСОБА_6. Останній перестав ображати їх, після чого вони ще деякий час розмовляли з ОСОБА_6 і залишили останнього біля приміщення кафе-бару «Корчма», а самі поїхали додому.

Через деякий час він поїхав на роботу за кордон, тривалий час працював там, ніхто не повідомляв його про те, що йому потрібно з»являтися до правоохоронних органів і що він перебуває у розшуку у зв»язку з порушенням проти нього кримінальної справи.

Відшкодував потерпілому завдані злочином збитки, кається у вчиненому, просить суворо не карати його.

За клопотанням підсудного суд визнає недоцільним проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду проти цього не заперечують, підсудний визнає свою вину, його показання відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, просить суд не допитувати потерпілого та свідків по даній справі і не досліджувати інші докази, його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною вину підсудного у вчиненні злочину, правильною кваліфікацію його дій за ст. 296 ч.4 КК України, оскільки він грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тобто вчинив хуліганство, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Обираючи покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та його особу: те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним у вчиненні злочину, щиросердечно розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризуються за місцем проживання, відшкодував потерпілому завдані злочином збитки, останній просить суворо не карати підсудного, має на утриманні неповнолітню дитину, виховувався та проживає в сім»ї без матері з батьком, який є інвалідом 2 групи.

Щире каяття підсудного, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілому завданих злочином збитків суд визнає за обставини, які помякшують покарання підсудного; обставин, які обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчинення підсудним злочину та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, обставин, які помякшують покарання підсудного, його особи: злочинні дії підсудного стали наслідком неправомірних дій потерпілого, підсудний вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним у вчиненні злочину, позитивно характеризуються за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, виховувався та проживає в сім»ї без матері з батьком, який є інвалідом 2 групи, потерпілий просить суворо не карати підсудного, суд вважає за можливим призначити підсудному покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у межах, установлених у санкції ч.4 ст.296 КК України та з застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України.

Долинським міжрайонним прокурором в ході досудового слідства заявлено вимоги про відшкодування витрат в сумі 297,38 гривень, які були витрачені закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування ОСОБА_6, потерпілого від злочинних дій підсудного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділі Долинської ЦРЛ з 19.12.2010 року по 21.12.2010 року, про що свідчить довідка № 889/01-19/12 від 22.05.2011 року, видана Долинською ЦРЛ (а.с.163) і вартість цього лікування становила 297,38 гривень.

Суд вважає, що позовна заява прокурора про відшкодування коштів в сумі 297,38 гривень, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 93-1 КПК України, кошти, витрачені закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочинних дій, стягуються судом з винної в цьому особи, а згідно вимог ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст.81 КПК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 Кримінально-процесуально го кодексу України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ст.296 ч.4 Кримінального кодексу України та покарати позбавленням волі на строк 3 (три) роки.

Застосувати ст.75 Кримінального кодексу України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 Кримінального кодексу України, покласти на засудженого ОСОБА_5 обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_5 тримання під вартою - змінити на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти в залі судових засідань.

Стягнути із засудженого ОСОБА_5 на користь держави в особі Долинського районного відділу Держказначейства кошти в сумі 297 (двісті девяносто сім) гривень 38 копійок, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочинних дій (код 24060300 МФО 836014 р/р 0155).

Речові докази (а.с.100): синтетичну куртку темно-синього кольору, кофту з синтетичної трикотажної тканини в поперечні смуги фіолетового, сірого та синього кольорів, футболку з бавовняної тканини чорного кольору - повернути потерпілому ОСОБА_6, як законному власнику.

Апеляція на вирок суду може бути подана протягом пятнадцяти діб з часу його проголошення через Долинський районний суд до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя:

1)