Справа № 215/5836/14-к
1-кп/215/129/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАїНИ
14 квітня 2015 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представник потерпілого, адвоката ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.П`ятихатки, Дніпропетровської області, громадянки України, працюючої майстром ПАТ «ПІВНГЗК», з вищою освітою, в шлюбі не перебуваючої, раніше не судимої, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , -
за ст.286 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В цей час, по асфальтному покриттю головної дороги з боку пл. Комсомолу України в напрямку м.Жовті Води рухався велосипедист ОСОБА_6 .
Водій ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 16.11 та д.з. 2.1 Правил дорожнього руху України, крім того, наближення велосипедиста повинна була розцінити як перешкоду, та надати дорогу незалежно від напрямку його подальшого руху. Однак ОСОБА_4 , діючи зі злочинною недбалістю, маючи об`єктивну можливість запобігти наїзду, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, під час відновлення руху, не надала переваги та виїхала на лінію рухаючогося по головній дорозі велосипедиста, чим порушила вимоги п.п. 10.1., 16.11. та д.з 2.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
«10.1. … перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу».
«16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».
Д.з. 2.1 . «Дати дорогу»
Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_6 , був травмований та згідно висновку експерта №1938 від 01.09.2014 року гр. ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми яка супроводжувалась переломом лобної кістки з переходом на верхню стінку правої орбіти, забоєм головного мозку, субарахноидальним крововиливом; синець обличчя. Час виникнення відповідає 29.05.2014 року. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень,за ознакою небезпеки для життя. П.2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.
Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 , її винуватість підтверджується протоколом огляду місця пригоди, та транспортного засобу а.с.8-19, за якими встановлено що зіткнення відбулося на перехресті нерівнозначних доріг в зоні дії дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» для водія ОСОБА_4 , місце зіткнення розташовано на відстані близько 1 метра на головній дорозі в місці виїзду водія ОСОБА_4 ;, механічні пошкодження автомобіля в передній лівій частині.
Висновком судово-медичної експертизи а.с.41-42 за висновком якої потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя у вигляді закритої черепно-мозкової травми яка супроводжувалась переломом лобної кістки, забоєм головного мозку.
Поясненнями свідка ОСОБА_9 та протоколом слідчого експерименту за його участю а.с.32-38, за якими ОСОБА_9 рухався на велосипеді позаду велосипедиста ОСОБА_6 приблизно в метрі від правого краю проїзної частини головної дороги. Він бачив як автомобіль «ВАЗ» виїхав з другорядної дороги з боку хвостосховища, не надав перевагу велосипедисту та збив Вовка. Після зупинки з автомобіля вийшла жінка, в ході слідчого експерименту він показав місце наїзду, яке розташоване в 1.1 м. від краю проїзної частини.
Дані отримані в ході слідчого експерименту, а також дані отримані в ході огляду місця події були предметом дослідження судово-автотехнічної експертизи а.с.48-50. Висновком від 11.09.2014 р. було встановлено, що водій ОСОБА_4 на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг, виїжджаючи з другорядної дороги повинна була надати дорогу велосипедисту ОСОБА_6 який рухався по головній дорозі, перед відновленням руху повинна була впевнитися, що це буде безпечним. Тобто для безпеки учасників дорожнього руху повинна була діяти відповідно до вимог вимог п. 10.1, 16.11 та д.з. 2.1. ПДД України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з зіткненням.
Аналізуючи зібрані по справі докази, судом встановлено що зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою підтверджують винуватість обвинуваченої в кримінальному правопорушенні за ст.286 ч.2 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Суд вважає необхідним виключити з обвинувачення посилання на порушення потерпілим ОСОБА_6 п.12.3 ПДД України.
В обґрунтування обвинувачення посилається на висновок авто технічної експертизи, вихідними даними для якого були пояснення водія ОСОБА_4 , свідкаОСОБА_9 уточнені в ході слідчого експерименту за його участю а.с.32-38: швидкість руху велосипедиста 15 км.год., відрізок шляху 5,9 м. який проїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_10 , необмежена видимість дороги.
Але велосипедист ОСОБА_6 в умовах ДТП не був водієм як того обов`язково вимагає п.12.3 Правил, оскільки керував велосипедом, а п.1.10 ПДД встановлює що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія…відповідної категорії. Велосипедист не є водієм, та на нього не може поширюватись дія п.12.3 Правил.
Крім того в цій частині обвинувачення є сумнівним, оскільки потерпілий достеменно не може пояснити обставини зіткнення з за отриманої травми, його пояснення не розглядалися експертом, а в прямому причинному зв`язку з подією ДТП знаходяться дії в першу чергу водія ОСОБА_4 яка в порушення вимог вищезазначених пунктів Правил створила небезпеку для руху велосипедиста, якийвідповідно до п.1.4 зазначених Правил мав право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судима, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, відшкодувала витрати потерпілого на лікування, згідно довідки ТОВ «Медиком» страждає захворюванням пов`язаними з обмеженням в пересуванні. З урахуванням характера та ступеню тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченої, обставин які пом`якшують відповідальність відповідно до ст.66 КК УКраїни, при відсутності обтяжуючих обставин, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, без позбавленням права керування транспортними засобами, зі звільненням від покарання з іспитовим строком відповідно до ст.ст.75, 76 КК України.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.286 ч.2 КК України - три роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з іспитовим строком на 2 роки, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за залучення експерта в сумі 983 грн. 84 коп.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

СУДДЯ: