Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 22
жовтня 2007 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

заступника
голови суду, судді Квятковського М. С.

за
участю секретаря Бугайчук
В.М.

прокурора Воробія
О.П

захисника-адвоката Андрійчука
В.В.

захисника Артемюк
Н.М.

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в залі справу
про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця АДРЕСА_1, громадянина України,
мешканця АДРЕСА_2, не
одруженого, із середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

за ст.
ст. 296 ч.4, 185 ч1 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця АДРЕСА_3, громадянина України, мешканця АДРЕСА_4, одруженого,
на утриманні син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н., із середньою
освітою, офіційно не працюючого, раніше судимого ІНФОРМАЦІЯ_8 року вироком
Луцького міськрайонного суду Волинської області за ст.
ст. 186 ч.2, 75 КК України до 4-х років позбавлення волі з
іспитовим строком на З роки, - за
ст. ст. 296 ч.4, 186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудні
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, ІНФОРМАЦІЯ_4
року, близько 23 год. 45 хв., та знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_5, вчинили хуліганство.

Так
вони, розбивши дерев'яну лошку із
цвяхами наполовину, яка знаходилася в
дерев'яному ящику, пристосувавши їх, таким чином,
для нанесення тілесних ушкоджень,
підбігли до громадян, які стояли
поблизу продуктового магазину, який
розташований по АДРЕСА_6, безпричинно
пристали до потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_3,
проявивши особливу зухвалість,
нанесли їм дерев'яними дошками в яких були цвяхи, а також руками і ногами декілька ударів по
тілу, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_6
були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани волосяної ділянки
голови, садна лівого передпліччя, правого ліктьового суглобу, правого плеча, забій лівої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад здоров'я,
а потерпілому ОСОБА_2, легкі
тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівого плеча, лівого передпліччя, правого передпліччя.

Після
вчиненого хуліганства ОСОБА_4 відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_3 мобільний
телефон марки «Нокіа 1100» вартістю 295 грн.,
в якому знаходилась сім-картка оператора «ЮМС» вартістю 30 грн., на рахунку якої було 25 грн., а всього майна на загальну суму 350 грн.

2

Підсудний
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 року близько 12 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, та знаходячись по АДРЕСА_7, скориставшись неуважністю потерпілого
ОСОБА_1, таємно викрав мобільний телефон
марки «Соні Еріксон W-700 і» вартістю 960 грн.

Допитаний
в судовому засіданні, з приводу інкримінованих
йому злочинів, підсудний ОСОБА_3 свою
вину визнав частково.

Показав, що пізно ввечері ІНФОРМАЦІЯ_4 року, після роз
пиття спиртних напоїв із ОСОБА_4, безпричинно пристав до громадян, які знаходилися поблизу будинку
АДРЕСА_5, серед яких перебували раніше
незнайомі йому двоє потерпілих по справі і дві жінки. Потерпілий ОСОБА_63робив
йому зауваження, у відповідь на що він
вдарив його в живіт ногою. Потерпілий ОСОБА_2 взяв його в захват за шию, однак він попросив вибачення і його
відпустили. Після цього він відійшов до магазину ІНФОРМАЦІЯ_6 , де знаходився ОСОБА_4, попросив його допомогти побити потерпілих по
справі, виламав з дерев'яного ящика
дошку і, підбігши до потерпілого
ОСОБА_3, вдарив його нею по плечах.

Потерпілий ОСОБА_2 повалив його у кущі,
де разом з ОСОБА_6 утримували до приїзду працівників міліції.

ІНФОРМАЦІЯ_5
року мобільний телефон у потерпілого ОСОБА_1 в магазині по АДРЕСА_7 не
викрадав, а взяв, скориставшись неуважністю потерпілого, щоб з ним,
таким чином, пожартувати. Мав
намір в подальшому повернути йому телефон.

Допитаний
в судовому засіданні з приводу інкримінованих йому злочинів, підсудний ОСОБА_4 свою вину визнав частково.

Показав, що у вечірній час ІНФОРМАЦІЯ_4 року
хуліганства по АДРЕСА_5 не вчиняв, а
лише розбороняв ОСОБА_4 із раніше незнайомими йому потерпілими ОСОБА_2 і
ОСОБА_6, коли між ними виник конфлікт.

Телефон, «Нокіа 1100» потерпілого ОСОБА_3 вважає, що викрав таємно, оскільки підібрав його під час конфлікту
неподалік потерпілого із трави.

Перед зазначеними
подіями вживав спиртні напої.

Не
зважаючи на те, що підсудні ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 свою вину у вчиненні
інкримінованих їм злочинів визнали частково,
їх винність у вчиненні даних злочинів,
стверджується зібраними та дослідженими в суді доказами.

По
фактах вчинення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 хуліганства у вечірній час ІНФОРМАЦІЯ_4 року
та відкритого заволодіння ОСОБА_4 мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_3

Потерпілий
ОСОБА_2 показав, що пізно ввечері
ІНФОРМАЦІЯ_4 року разом із ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 поверталися із
дачі додому.

Поблизу
будинку АДРЕСА_5, підбіг раніше
незнайомий ОСОБА_3 і безпричинно пристав до них, а після зауваження ОСОБА_63 приводу негідної
поведінки, наніс йому удар ногою по
тілу. З метою припинення таких дій підсудного,
звалив його у кущі, і лише після
того, як ОСОБА_3 вибачився, відпустив його Невдовзі ОСОБА_3 підбіг уже із
раніше незнайомим ОСОБА_4, при цьому
обоє тримали в руках штахети із яких було видно цвяхи, та почали наносити йому і ОСОБА_6 ними удари.
Він знову звалив ОСОБА_3 в кущі, при
цьому відчував як ОСОБА_4
в цей час йому наносив удари по голові та ногах. Чув крик ОСОБА_7 про
те, що ОСОБА_4 забирає його мобільний
телефон.

Саме
показання потерпілого ОСОБА_3 суд приймає до уваги, оскільки вони повністю співпадають із
аналогічними показаннями про обставини подій свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9,
оголошеними показаннями потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 21) і свідка ОСОБА_8
(а.с. 17).

Під час
досудового слідства потерпілі ОСОБА_2,
ОСОБА_6, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7,
ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_3 і ОСОБА_4 як осіб, які вчинили хуліганство, та під час очних ставок з ними підтвердили
свої покази

з

/а.с. 38-39;
28-29; 30-31; 32-33; 34-35; 36-37; 42; 63-64; 65; 66-67; 126/

Потерпілі
ОСОБА_2, підсудні ОСОБА_3, ОСОБА_4 під час відтворення обстановки і
обставин події вірно вказали місце, де
було вчинено злочини, при цьому кожен
настоював на своїх показах.

/а.с. 18-130;
133-136; 44-45/

Під час
огляду на місці подій було виявлено та вилучено, а в ході досудового слідства оглянуто в
якості речових доказів дві дерев'яні дошки із цвяхами.

/а.с. 3-5;
119-122/.

Відповідно
до висновків судово-медичних експертиз за № НОМЕР_1 і НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_7
року у потерпілого ОСОБА_6 були виявлені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я у
вигляді забійної рани волосяної ділянки голови,
садна лівого передпліччя, правого
ліктьового суглобу, правого плеча, забою лівої кисті, а у потерпілого ОСОБА_3 - легкі тілесні
ушкодження у вигляді синців в ділянці лівого плеча, лівого передпліччя, правого передпліччя.

Вказані
тілесні ушкодження у потерпілих могли виникнути при обставинах та в строки на
які вони вказують.

/а.с. 84-85; 91-92/.

В своїй
сукупності наведені по справі докази свідчать про те, що своїми умисними діями, направленими на грубе порушення громадського
порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою
зухвалістю, яка проявилася в нанесенні
тілесних ушкоджень потерпілим, вчиненими
групою осіб, із застосуванням спеціально
пристосованого предмету, підсудні
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вчинили злочин,
передбачений ст. 296 ч.4 КК
України.

Крім
того, своїми умисними діями, направленими на відкрите викрадення майна
потерпілого ОСОБА_3, вчиненими повторно,
підсудний ОСОБА_4 вчинив злочин,
передбачений ст. 186 ч.2 КК
України.

Заперечення
підсудного ОСОБА_4 про те, що він не
вчиняв хуліганства, вчинив крадіжку
майна, а не грабіж його, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються наведеними у
вироці доказами, і розцінює, як намагання останнього, в такий спосіб, пом'якшити свою відповідальність за вчинені
злочини.

Показання
ОСОБА_4, що не вчиняв хуліганства, спростовуються показами потерпілих
ОСОБА_3, ОСОБА_6, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, іншими наведеними у вироку
доказами.

При
цьому, показання потерпілих і вказаних
свідків повністю співпадають, не
довіряти їм суду немає жодних підстав.

Показання
свідка ОСОБА_10 не можуть свідчити про відсутність хуліганства в діях
підсудного, оскільки вона, як ствердила,
не бачила всіх подій, при яких
було вчинено злочин.

Показання
підсудного ОСОБА_4 про те, що таємно
викрав майно у потерпілого ОСОБА_3 спростовується, крім наведених доказів, його ж показаннями про те, що сторонні особи бачили як він заволодів
мобільним телефоном.

Разом з
тим, в суді встановлено, що підсудний ОСОБА_4 заволодів майном після
вчиненого хуліганства, при цьому
насильства до потерпілого не застосовував,
а тому вказану кваліфікуючу ознаку йому з обвинувачення слід виключити.

Не
наведено в обвинуваченні, та не здобуто
доказів про те, що підсудними було
вчинено хуліганство із винятковим цинізмом,
а тому дану кваліфікуючу ознаку їм слід виключити.

Винність
підсудного ОСОБА_3 у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_1
стверджується:

Показами
потерпілого ОСОБА_1 про те, що
ІНФОРМАЦІЯ_5 року у нього зі столу в приміщенні магазину, що по АДРЕСА_7 було викрадено мобільний
телефон марки «Соні Еріксон W-700
і « вартістю 960 грн. При цьому,
коли він відлучився від столу,
там знаходився ОСОБА_3 На його вимогу
повернути телефон, підсудний

4

повідомив, що не брав його. Телефон йому було повернуто
лише після звернення в міліцію з даного приводу.

Показання
потерпілого ОСОБА_1 підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_11 - матері
потерпшого, ОСОБА_12 - матері
підсудного, про те, що телефон потерпілому дійсно був повернутий
після подачі ним заяви в органи внутрішніх справ.

Вказаний
телефон був оглянутий як речовий доказ,
і згідно висновку товарознавчої експертизи його вартість становить 960
грн.

/ах. 167-171;
182/.

На
підставі наведених доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що своїми умисними діями, направленими на таємне викрадення майна
потерпілого ОСОБА_1, підсудний ОСОБА_3
вчинив злочин, передбачений ст. 185 ч.1 КК України.

Заперечення
підсудного ОСОБА_3 про те, що не вчиняв
крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_1, а
лише таким чином пожартував, суд до
уваги не приймає, оскільки вони
спростовуються наведеними у вироку доказами і розцінює як намагання в такий
спосіб, уникнути відповідальності за цей
злочин.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання щодо підсудних, суд враховує ступінь тяжкості вчинених
злочинів, дані про їх особи.

Враховуючи, що підсудний ОСОБА_4 вчинив два тяжкі злочини
під час іспитового строку за вироком Луцького міськрайонного суду від
ІНФОРМАЦІЯ_8 року, при цьому знаходився
в стані алкогольного сп'яніння, що є
обставиною, що обтяжує покарання, його виправлення не можливе без ізоляції від
суспільства, а тому покарання йому слід
призначити у вигляді позбавлення волі за правилами, передбаченими
ст. ст. 70 і 71 КК України.

При
цьому, суд визначаючи термін
покарання, враховує, що ОСОБА_4 хворіє, має на утриманні малолітню дитину.

Суд
враховує, що ОСОБА_3 вперше притягується
до кримінальної відповідальності, є
особою молодого віку, хворіє, від злочинів тяжких наслідків не
наступило, а тому його виправлення та
перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, до нього слід застосувати ст. 75 КК України.

Разом з
тим, суд враховує, призначаючи йому термін покарання і
іспитового строку, що злочин ОСОБА_3
вчинив тяжкий, при цьому перебував в
стані алкогольного сп'яніння.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати
ОСОБА_4 винним у вчиненні злочинів,
передбачених ст. ст. 296 ч.4,
186 ч.2 КК України, ОСОБА_3
винним у вчиненні злочинів,
передбачених ст. ст. 296 ч.4,
185 ч.1 КК України та призначити покарання:

ОСОБА_4 - за
ст. 296 ч.4 КК України - 4
(чотири) роки позбавлення волі; - за ст.
186 ч.2 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 ч.1 КК України за
сукупністю вчинених злочинів, шляхом
часткового складання призначених покарань,
ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 місяців
позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 ч.1 КК України до
покарання, призначеного за новим
вироком, ОСОБА_4 частково приєднати
невідбуту частину покарання за вироком суду від ІНФОРМАЦІЯ_8 року у вигляді 6
(шести) місяців позбавлення волі та остаточно йому призначити покарання у
вигляді 5 (п'яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_3
- за ст. 296 ч.4 КК України 4 (чотири)
роки позбавлення волі.

5

за ст. 185 ч.1 КК
України - 1 (один) рік
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю вчинених
злочинів, шляхом часткового складання
призначених покарань, остаточно ОСОБА_3
призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.

На
підставі ст. ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від
відбуття призначеного покарання, якщо
вони протягом іспитового строку - тривалістю З (три) роки не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На
підставі ст. 76 КК України зобов'язати
ОСОБА_3 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в ці
органи.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити - ОСОБА_3 -
підписку про невиїзд, ОСОБА_4 - тримання
під вартою.

Строк
відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу взяття його під варту з ІНФОРМАЦІЯ_9
року.

Зарахувати
в строк відбуття покарання ОСОБА_3 час перебування його під вартою з 10.06. по
13.06.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати за проведення експертиз в
сумі 382 грн. 47 коп.(триста вісімдесят дві сорок сім копійок).

З
ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 107 грн.
90 коп. (сто сім гривень дев'яносто копійок)

Речові
докази по справі: дві дерев'яні палиці - знищити, мобільний телефон «Соні Еріксон W-700 і
». залишити за приналежністю потерпілому ОСОБА_1

На вирок
суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області шляхом
її подачі через Луцький міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його
проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з
моменту вручення йому копії вироку суду.