пр. № 1-кс/759/4069/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2014 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві лейтенанта міліції ОСОБА_3 , розглянувши клопотання вказаного слідчого про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000295, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч. 5 ст. 190 ч. 4, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 та ч. 4 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:

18.12.2014 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві лейтенанта міліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000295, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч. 5 ст. 190 ч. 4, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 та ч. 4 ст. 190 КК України, зокрема на нежитлове приміщення в літ. А за адресою : АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , якій 09.12.2014 року повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 27 ч. 5 ст. 190 ч. 4, шляхом накладення заборони на його відчуження, використання та розпорядження.

Вказане клопотання слідчий в суді підтримав в обґрунтування якого зазначив, що досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що в 1998році ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заснували Споживче товариство Діамед (), відповідно до статуту якого, товариство займалось роздрібною товаро-реалізацію лікарських засобів, при цьому, товариство мало у власності приміщення, які здавало в оренду, серед яких частина будівлі за адресою : АДРЕСА_2 . З моменту заснування головою правління товариства, відповідно до протоколу загальних зборів, було обрано ОСОБА_8 , який в свою чергу використовує майно, цінності та грошові кошти товариства не за цільовим призначенням.

Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що 10.01.2014 були проведені Загальні збори Товариства, на яких було переобрано голову правління ОСОБА_8 на ОСОБА_6 та вирішено призначити перевірку фінансово-господарської діяльності за період роботи попереднього голови правління.

Після переобрання голови правління на неодноразові прохання передати ОСОБА_6 , як теперішнього голові правління товариства, первинні фінансово-господарські документи та печатку, ОСОБА_8 відповідав категоричною відмовою. В свою чергу, ОСОБА_8 викрав сервер товариства, самовільно, без згоди використовує в своїх цілях належні товариству транспортні засоби, печатку для фальсифікації документів, а саме договорів оренди приміщенню за адресою: м. Київ, Г.Барського, 5, та оренди транспортного засобу Toyota, модель Highlander, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на підставі відповідної ухвали слідчого судді працівниками СВ Святошинського РУ ГУ МВС України у м.Києві проведено обшук в приміщенні СТ Діамед, в ході якого було вилучено речі та документи, згідно протоколу обшуку, зокрема печатки та кліше різних підприємств та організацій, в тому числі і державних, які згодом були арештовані слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва.

Окрім цього, в матеріалах кримінального провадження наявна довідка від 22.01.2014року, надана головою правління СТ Діамед ОСОБА_6 на запит слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо нерухомого та рухомого майна, яке перебуває на балансі товариства станом на 22.01.2014 рік, згідно якої на балансі СТ Діамед перебувають серед іншого нежитлове приміщення площею 28, 0 кв.м. за адресою :смт. Володарка, Київської обл., вул. Армійська № 4 , придбане на підставі договору купівлі продажу від 14.12.2010 року.
Водночас, 11.03.2014 отримано відповідь з Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, з якої вбачається, що частина нежитлових приміщень, що на праві приватної власності належали СТ Діамед, відчужено на підставі договорів купівлі-продажу ТОВ Діамед.

Згідно Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта від 11.03.2014 договори купівлі-продажу, укладені між СТ Діамед та ТОВ Діамед, посвідчено 15.02.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 .

Будучи додатково допитаною в якості свідка ОСОБА_6 повідомила, що вона як голова правління нерухоме майно товариства не продавала та припускає, що колишній голова правління СТ Діамед ОСОБА_8 підробив статутні документи та подав їх нотаріусу з метою продажу нерухомого майна.

На підставі відповідної ухвали слідчого судді працівниками СВ Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві здійснено тимчасовий доступ до оригіналів документів, що містяться в нотаріальних справах СТ Діамед (), та ТОВ Діамед (), що перебували у володінні приватного нотаріуса Київського нотаріального округу, м. Київ, ОСОБА_9 з подальшим вилученням вищевказаних нотаріальних справ. Також, 25.03.2014 додатково допитано двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в ході допиту повідомили, що 09.01.2014 в ніяких Загальних зборах засновників СТ Діамед вони участі не приймали, рішення щодо відчуження майна, належного СТ Діамед, не приймали та припускають, що протоколи загальних зборів СТ Діамедвід 09.01.2014, в яких йдеться про відчуження майна СТ Діамед, підроблені ОСОБА_8 .

Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , являючись одним із засновників ТОВ Діамед перепродав нерухоме майно, яке де-юре належало ТОВ Діамед, своїй рідній сестрі ОСОБА_5 , яке незаконно було придбане у СТ Діамед шляхом підробки документів, які потрібні для вчинення правочину по відчуженню майна. Враховуючи вище зазначене слідчий просе накласти арешт на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення в літ. А за адресою : АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , шляхом накладення заборони на його відчуження, використання та розпорядження, що в іншому випадку можуть виникнути труднощі та неможливість виконання вироку суду в частині можливої конфіскації цього майна або цивільного позову, чи перешкоджатиме встановленню істини у справі, чи може бути незаконно відчужено.

Заінтересовані особи до суду не зявились при вирішенні цього клопотання, неприбуття яких в силу ч.1 ст. 172 КПК України не перешкоджає його розгляду.

Згідно з ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченогоабо осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його

Ч. 2 вказаної норми передбачає можливість накладення арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно.

Згідно ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Вивчивши дане клопотання, дослідивши надані суду докази, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на те, що згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 25.03.2014 року арешт на вказане майно вже накладався, зокрема шляхом заборони на його відчуження. Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 04.11.2014 року в задовленні аналогічного клопотання було відмовлено.

Так, при вирішенні вказаного клопотання цього разу слідчий суддя зазначає те, що оскільки арешт нерухомого майна, зокрема на нежитлове приміщення в літ. А за адресою : АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 накладено згідно відповідної ухвали суду, що також вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, тому у повторному його накладенні слідчий суддя необхідності не вбачає.

Щодо заборони використовувати вказане майно її власником, яким на сьогодні є ОСОБА_5 , згідно наданих даних, слідчим належним чином необхідність такої не обґрунтовано із посиланням на відповідні та належні докази такого обґрунтування. А ті обгрунтування які надано слідчим стосуються лише можливого відчуження зазначеного майна, коли таке є неможливим в силу дії вище вказаної заборони.

Обгрунтування в частині перешкоджанню встановленню істини у справі, чи то труднощів щодо виконання вироку суду в частині можливої конфіскації цього майна або цивільного позову, залишилось необґрунтованим та недоведеним, оскільки не вказано, яким саме чином відсутність заборони власнику в користуванні власністю може утруднити виконання можливого вироку в частині конфіскації, встановленню істини у справі, тощо за наявної заборони на відчуження цього майна.

Крім того, ч.4 ст.170 КПК України визначає заборону на використання майна, а також заборону розпоряджатися таким майном лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, коли таких посилань слідчий не зробив, відповідних доказів не надав, з огляду на що позитивним чином вказане клопотання вирішено бути не може.

Отже, з огляду на вище зазначене, вказане клопотання задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, керуючись ст. 171-174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві лейтенанта міліції ОСОБА_3 поданого до суду від 18.12.2014 року, яке погоджене прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000295, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч. 5 ст. 190 ч. 4, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 та ч. 4 ст. 190 КК України щодо арешту частини будівлі за адресою :смт. Володарка, Київської обл., вул. Армійська № 4 , приміщення 2.

Ухвала підлягає апеляційному оскарженню протягом пяти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя
Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1