І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
------------------------------------------------------------------------
------------------------
У Х В А Л А

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ МІСТА КИЄВА

26 грудня 2013 року колегія суддів Судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Кияшка
О.А.,

суддів
Лук'янець Л.Ф., Мороза І.М.,

при секретарі
Пашиніні Є.О.,

за участю:

прокурора Отроша
В.М.,

потерпілої ОСОБА_1,

засуджених
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

захисників ОСОБА_5,
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
апеляції прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої
інстанції, засудженого ОСОБА_2,
засудженого ОСОБА_4, захисника ОСОБА_6,
захисника ОСОБА_5 на вирок Оболонського
районного суду м. Києва від 19 березня 2013
року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Камінь-РиболовПриморського краю
Російської Федерації, українця,
громадянина України, одруженого,
маючого на утриманні неповнолітню
дитину, офіційно не працюючого,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, в силу ст. 89 КК України
такого, що не має судимостей,

визнано винним у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 3 ст.152, ч.1 ст.153 КК
України, та призначено покарання :

за ч. 3 ст. 152 КК України у виді
позбавлення волі на строк 8 років;

за ч. 1 ст. 153 КК України у виді
позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 70 КК України, ОСОБА_2
шляхом часткового складання
призначених покарань, визначено
остаточне покарання у виді позбавлення
волі на строк 8 років 6 місяців,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця
смт.Цумань Ківерцівського району
Волинської області, українця,
громадянина України, одруженого,
маючого на утриманні двох
неповнолітніх дітей, офіційно не
працюючого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою за адресою:
АДРЕСА_2, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст.152КК України, та
призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк 7 років 6
місяців,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця смт.
ЦуманьКіверцівського району
Волинської області, українця,
громадянина України, одруженого,
маючого на утриманні неповнолітню
дитину, офіційно не працюючого,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_3, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст.152КК України, та
призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк 7 років 3
місяці;

ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч. 1 ст. 153 КК
України визнано невинним та виправдано
за відсутністю події злочину,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком суду ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 визнано винними в тому, що 21
травня 2011 приблизно з 17-ої години
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 знаходились на
кухні квартири АДРЕСА_4, де спільно
вживали алкогольні напої. Через деякий
час, ОСОБА_1, будучи в стані сильного
алкогольного сп'яніння, пішла в кімнату
й лягла відпочивати. У цей час у ОСОБА_2
виник умисел на зґвалтування
потерпілої ОСОБА_1 групою осіб,
використовуючи її безпорадний стан.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_2,
розуміючи, що ОСОБА_1 від надмірно
випитого спиртного знаходиться в
безпорадному стані, тобто стані, який
позбавляв її можливості чинити опір,
повідомив про свої наміри ОСОБА_3 та,
отримавши від нього згоду щодо
зґвалтування ОСОБА_1 групою осіб,
користуючись безпораднім станом
ОСОБА_1, по черзі ґвалтували її, тобто
вступали з ОСОБА_1 в статеві зносини
всупереч її волі.

Крім того, у невстановлений час, коли
ОСОБА_3, залишивши помешкання квартири,
пішов у власних справах, ОСОБА_2
продовжуючи свої злочинні дії,
користуючись безпораднім станом
ОСОБА_1, зґвалтував її.

22 травня 2011 року приблизно о 8-ій годині
05 хвилин, після того, як ОСОБА_3 вийшов з
квартири у власних справах, ОСОБА_2,
знаходячись у кімнаті квартири
АДРЕСА_4, вирішив задовольнити свою
статеву пристрасть неприроднім
способом. Розуміючи, що ОСОБА_1 від
надмірно випитого спиртного
знаходиться в безпорадному стані,
тобто стані, який позбавляв її
можливості чинити опір, задовольнив
свою статеву пристрасть неприроднім
способом, шляхом введення в отвір тіла
ОСОБА_1 пластикової пляшки.

Крім того, 23 травня 2011 року приблизно о
6-ій годині до квартири АДРЕСА_4,
повернувся ОСОБА_3, який прийшов разом
зі своїм братом ОСОБА_4 Знаходячись у
зазначеному помешканні, ОСОБА_4, будучи
у стані алкогольного сп'яніння, вирішив
зґвалтувати ОСОБА_1 Реалізуючи свій
умисел, ОСОБА_4, повідомивши про свої
наміри ОСОБА_3 та ОСОБА_2 й, отримавши
від них згоду щодо зґвалтування ОСОБА_1
групою осіб, долаючи опір ОСОБА_1 шляхом
застосуванням до неї фізичного
насильства, яке виразилося в завданні
ударів руками по голові та тулубу, по
черзі зґвалтували її, тобто вступали з
ОСОБА_1 в статеві зносини всупереч її
волі. Відповідно до висновку
судово-медичної експертизи № 293 від 18
липня 2011 року ОСОБА_1 було спричинено
тілесні ушкодження у вигляді: синців на
верхній повіці правого ока, на
підборідді справа, передній поверхні
шиї справа у верхній та нижній
третинах, зовнішній поверхні правого
плеча в верхній, середній та нижній
третинах, в вверхнє-внутрішньому
квадранті лівої молочної залози, кожне
з яких відноситься до легкого
тілесного ушкодження за критерієм
тривалості розладу здоров'я.

Вказаним вироком ОСОБА_4 визнано
невинним та виправдано за відсутністю
події злочину в тому, що він 23 травня 2011
року приблизно з 6-ої по 18-ту годину,
знаходячись у кімнаті квартири
АДРЕСА_4, виник злочинний умисел,
спрямований на насильницьке
задоволення своєї статевої пристрасті
неприродним способом. Реалізуючи свій
злочинний умисел, ОСОБА_4, користуючись
безпорадним станом ОСОБА_1, задовольнив
статеву пристрасть неприродним
способом (орогенітальним), всупереч її
волі.

Прокурор, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, подав
апеляцію, в якій просить вирок суду
першої інстанції скасувати,
постановити новий вирок, яким

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 3 ст.152, ч.1 ст.153
КК України, та призначити покарання :

за ч. 3 ст. 152 КК України у виді
позбавлення волі на строк 11 років 11
місяців;

за ч. 1 ст. 153 КК України у виді
позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 70 КК України, ОСОБА_2
визначити остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 11 років 11
місяців,

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст.152КК
України, та призначити покарання у виді
позбавлення волі на строк 10 років,

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 3 ст.152, ч.1 ст.153
КК України, та призначити покарання :

за ч. 3 ст. 152 КК України у виді
позбавлення волі на строк 11 років 11
місяців;

за ч. 1 ст. 153 КК України у виді
позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 70 КК України, ОСОБА_4
визначити остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 11 років 11
місяців.

Обґрунтовуючи апеляцію прокурор
посилається на те, що вирок суду в
частині виправдання ОСОБА_4 є
незаконним через невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, а також через неповноту
судового слідства. Крім того, суд не
надав належну оцінку наявним у справі
та дослідженим в ході судового
слідства доказам, а у вироку не вказав,
з яких підстав відкидає та не бере їх до
уваги. Крім того прокурор посилається,
що призначене покарання не відповідає
ступеню тяжкості вчинених засудженими
злочинів, а також через те, що суд
належним чином не врахував, що злочини
вчинені у стані алкогольного сп'яніння,
аморальну поведінку підсудних під час
розгляду справи, затягування процесу,
невизнання останніми вини.

Засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію, в
якій просить зменшити йому міру
призначеного покарання.

Обґрунтовуючи апеляцію, ОСОБА_2
посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неповноту та однобічність
досудового і судового слідства, та
зазначає, що показання потерпілої є
недостовірними, вона у безпорадному
стані не перебувала та обмовила його,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні
зґвалтування, ніхто до неї фізичного чи
психологічного насильства не
застосовував, тілесні ушкодження вона
отримала до зустрічі з ними.

Засуджений ОСОБА_4 подав апеляцію, в
якій просить вирок суду першої
інстанції скасувати, справу повернути
на новий судовий розгляд або винести
свій вирок, яким виправдати його за
недоведеністю вини.

Обґрунтовуючи апеляцію, ОСОБА_4
посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, істотне порушення
кримінально-процесуального
законодавства, неправильне
застосування кримінального закону,
невідповідність призначеного
покарання ступеню тяжкості вчиненого
злочину, та зазначає, що його вина не
доводиться дослідженими у справі
доказами, показання потерпілої є
суперечливими та неправдивими, а суд
першої інстанції незаконно послався у
вироку на показання свідка ОСОБА_8, який
не був допитаний в судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_5 подав в інтересах
засудженого ОСОБА_4 апеляцію, в якій
просить вирок суду першої інстанції
скасувати, а справу відносно
останнього закрити на підставі п.2 ст.6
КПК України за відсутністю в його діях
складу злочину.

Обґрунтовуючи апеляцію ОСОБА_5
посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неповноту та однобічність
досудового і судового слідства, та
зазначає, що наявні у справі докази є
суперечливими та не доводять вину його
підзахисного у вчиненні злочину, суд
першої інстанції незаконно послався у
вироку на показання свідка ОСОБА_8, який
не був допитаний в судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляцію в
інтересах засудженого ОСОБА_3, в якій
просить вирок суду першої інстанції
скасувати, а справу повернути на новий
судовий розгляд, змінивши міру
запобіжного заходу на заставу.

Обґрунтовуючи апеляцію, ОСОБА_6
посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи та істотне порушення
кримінально-процесуального
законодавства та зазначає, що наявні у
справі докази є суперечливими та не
доводять вину його підзахисного у
вчиненні злочину, судом першої
інстанції не надано належної оцінки
факту застосування до обвинувачених
незаконних методів слідства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засуджених та захисників ОСОБА_5,
ОСОБА_6, які підтримали апеляції
засудженого ОСОБА_2, засудженого
ОСОБА_4, захисника ОСОБА_6, захисника
ОСОБА_5 та заперечили проти задоволення
апеляції прокурора, пояснення
прокурора, який частково підтримав
апеляцію прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої
інстанції, а саме в частині м'якості
призначеного покарання, та заперечив
проти задоволення апеляцій інших
учасників процесу, потерпілу, яка при
розгляді апеляцій учасників процесу
поклалась на розсуд суду, провівши
часткове судове слідство, судові
дебати, заслухавши останнє слово
засуджених, вивчивши матеріали справи,
обговоривши і перевіривши доводи
апеляцій, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляції не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи обвинувальний вирок
щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд першої
інстанції обґрунтував його доказами,
які були зібрані в ході досудового
слідства у справі та досліджені в ході
судового розгляду справи.

Висновки суду першої інстанції про
доведеність вини ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
у вчиненні інкримінованих їм злочинах
ґрунтуються на фактичних даних, що
містяться :

у показаннях потерпілої ОСОБА_1, яка в
судовому засідання підтвердила факт її
зґвалтування із застосуванням
фізичного насильства, з використанням
її безпорадного стану групою осіб, а
саме ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також
задоволення статевої пристрасті
неприродним способом із використанням
її безпорадного стану ОСОБА_2;

у показаннях ОСОБА_2, допитаного
органом досудового слідства в якості
підозрюваного та за участю захисника в
якості обвинуваченого, в яких він
підтвердив, що ввів в отвір тіла ОСОБА_1
пластикову пляшку, що підтвердив у суді
апеляційної інстанції;

у показаннях ОСОБА_3, допитаного
органом досудового слідства в якості
підозрюваного, в яких він вказав на
його статеві зносини з потерпілою, а
також те, що йому було відомо про
зґвалтування ОСОБА_1 із застосуванням
фізичного насильства, а також
задоволення ОСОБА_2 статевої
пристрасті неприродним способом,
шляхом введення в отвір тіла ОСОБА_1
пластикової пляшки;

у показаннях свідка ОСОБА_9, даних в
ході досудового слідства 31.05.2011 року, з
яких вбачається, що йому було відомо
про статеві зносини ОСОБА_1 з ОСОБА_2 і
ОСОБА_3;

у показаннях свідка ОСОБА_8, даних в
ході досудового слідства 24.05.2011 року, у
яких він вказав на обставини
зґвалтування потерпілої ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 із застосуванням
фізичного насильства, з використанням
безпорадного стану останньої;

у протоколі очної ставки від 25.05.2011
року, проведеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_8, в
ході якої ОСОБА_2 вказав про статеві
зносини ОСОБА_3 з потерпілою та
застосування до останньої фізичного
насильства;

у протоколі очної ставки від 24.05.2011
року, проведеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, в
ході якої ОСОБА_3 вказав на його статеві
зносини з потерпілою, але за згодою
останньої, і на те, що йому було відомо
про зґвалтування ОСОБА_1 ОСОБА_2 і
ОСОБА_4, а ОСОБА_8, в свою чергу, показав,
що ОСОБА_3 ґвалтував ОСОБА_1;

у протоколі очної ставки від 24.05.2011
року, проведеної між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, в
ході якої ОСОБА_4 вказав, що через
алкогольне сп'яніння не пам'ятає факту
статевих відносин з потерпілою, а
ОСОБА_8, в свою чергу, показав, що ОСОБА_4
в стані алкогольного сп'яніння
ґвалтував ОСОБА_1;

у протоколі очної ставки від 25.05.2011
року, проведеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, в
ході якої ОСОБА_8 надав показання щодо
обставини зґвалтування потерпілої
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а ОСОБА_1
підтвердила його показання;

у протоколі відтворення обстановки і
обставин подій від 26.05.2011 року, в ході
якого свідок ОСОБА_8 вказав місце та
конкретні обставини зґвалтування
ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

у протоколі огляду речових доказів від
19.07.2011 року, в ході якого оглянуто
мобільний телефон «Samsung 3050», на якому
містяться фото та відео файли датовані
22.05.2011 року, на яких зображена ОСОБА_1, що
перебуває у безпорадному стані,
зображення ОСОБА_2, ОСОБА_3, інших людей,
а також відео файл, на якому
зафіксовано введення в отвір тіла
ОСОБА_1 пластикової пляшки;

у висновку судово-медичної експертизи
№ 293 від 18.07.2011 року, згідно з якою у
ОСОБА_1 наявні тілесні ушкодження, які
за критерієм тривалості розладу
здоров'я відносяться до легких
тілесних ушкоджень, і могли утворитись
внаслідок не менше від 8 травматичних
дій тупими предметами й за давністю
можуть відповідати строку вказаному у
постанові слідчого;

у висновку судово-цитологічної
експертизи № 157 від 05.07.2011 року, згідно з
якою при дослідженні пластикової
пляшки «Живчик» знайдені клітини
піхвового епітелію, які можуть
походити від ОСОБА_1.

Крім того, в межах часткового судового
слідства, з метою перевірки та
уточнення показань, апеляційним судом
було допитано потерпілу ОСОБА_1, яка
підтвердила факт її зґвалтування
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за встановлених
судом першої інстанції обставин.

Колегія суддів не вбачає суперечностей
у показаннях потерпілої ОСОБА_1 та
вважає, що вони були послідовними
протягом досудового і судового
слідства та не викликають сумніву у їх
достовірності, а певні неточності щодо
обставин подій викликані перебуванням
останньої у безпорадному стані та
стані алкогольного сп'яніння.

Колегія суддів критично ставиться до
показань свідка ОСОБА_8, наданих в
судовому засіданні апеляційного суду
із застосуванням відео-конференц
зв'язку, в яких він заперечив факт
зґвалтування ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, а також задоволення ОСОБА_2
статевої пристрасті неприродним
способом, пославшись на те, що
попередні показання, в ході проведення
досудового слідства, він давав
внаслідок застосуванням до нього
незаконних методів слідства, оскільки
жодних об'єктивних даних, які б
підтверджували факт застосування до
свідка ОСОБА_8 недозволених методів
слідства, апеляційним судом не
встановлено.

Крім того, колегія суддів визнає
необґрунтованими доводи апеляції
захисника ОСОБА_5 та заяви сторони
захисту у судовому засіданні
апеляційного суду про застосування до
засуджених недозволених методів
слідства, оскільки вони були
перевірені судом першої інстанції та
не знайшли свого підтвердження, що
також спростовується результатами
перевірки, проведеної прокуратурою
Оболонського району м. Києва, за
наслідками якої кримінальне
провадження №0000086 щодо можливих
неправомірних дій працівників
Оболонського РУ ГУМВС України за
ознаками складів злочинів,
передбачених ст.ст. 364, 365, 367, 371, 373 КК
України, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 284
КПК України ( Т.5 а.с. 221-223).

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляцій засудженого
ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_4, захисника
ОСОБА_6, захисника ОСОБА_5 не знайшли
свого підтвердження в ході
апеляційного перегляду справи, суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про доведеність вини
засуджених та правильно кваліфікував
дії:

ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 152 КК України, як
зґвалтування, тобто статеві зносини із
застосуванням фізичного насильства, з
використанням безпорадного стану
потерпілої особи, вчинене групою осіб,
та за ч. 1 ст. 153 КК України як
задоволення статевої пристрасті
неприродним способом із використанням
безпорадного стану потерпілої особи;

ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 152 КК України, як
зґвалтування, тобто статеві зносини із
застосуванням фізичного насильства, з
використанням безпорадного стану
потерпілої особи, вчинене групою осіб;

ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 152 КК України, як
зґвалтування, тобто статеві зносини із
застосуванням фізичного насильства,
вчинене групою осіб.

Призначаючи покарання ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, суд першої інстанції
відповідно до вимог ст. 65 КК України
врахував ступінь тяжкості вчинених
злочинів, дані про особи винних, роль
кожного при вчиненні злочинів, а також
обставини, які обтяжують та пом'якшують
покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості
вчинених засудженими злочинів,
наявності обставин, які обтяжують
покарання, а саме вчинення злочину у
стані алкогольного сп'яніння,
відсутність обставин, які пом'якшують
покарання, суд першої інстанції
правильно дійшов висновку про
неможливість їх виправлення без
ізоляції від суспільства та про
необхідність призначення їм покарання
у виді позбавлення волі.

З урахуванням даних про особу
засудженого ОСОБА_2, який за місцем
проживання характеризується
позитивно, офіційно не
працевлаштований, одружений, має на
утриманні неповнолітню дитину та матір
похилого віку, у силу ст. 89 КК України
раніше не судимий, враховуючи його роль
у вчиненні злочинів, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про необхідність призначення
йому покарання у наближеному до
мінімального розміру, передбаченого
санкцією ст. 152 ч.3 КК України, а також у
максимальному розмірі, передбаченого
санкцією ст. 153 ч.1 КК України, та при
призначенні покарання за сукупністю
злочинів обрав принцип часткового
складання покарань.

З урахуванням даних про особи
засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які за
місцем проживання характеризується
позитивно, офіційно не працюють,
одружені, мають на утриманні
неповнолітніх дітей, раніше не судимі,
враховуючи їх роль у вчиненні злочину,
суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку про необхідність
призначення їм покарання у наближеному
до мінімального розміру, передбаченого
санкцією ст. 152 ч.3 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції при
винесенні вироку дотримано вимог ст.ст.
50, 65 КК України, призначено покарання,
що відповідає особам засуджених та
ступеню тяжкості вчинених ними
злочинів, є необхідним і достатнім для
виправлення засуджених та запобігання
вчинення нових злочинів як
засудженими, так і іншими особами, тому
підстав для задоволення апеляції
прокурора в частині призначення більш
суворого покарання колегія суддів не
вбачає.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність виправдання ОСОБА_4 за ч. 1
ст. 153 КК України у зв'язку з відсутністю
події злочину, оскільки досліджені у
справі докази не доводять, що таке
діяння взагалі мало місце, а також з
висновком суду щодо необхідності
виключення з обвинувачення тієї
обставини, що потерпіла ОСОБА_1 23 травня
2011 року перебувала в безпорадному
стані, оскільки з досліджених у справі
доказів вбачається, що її зґвалтування
відбулося з застосуванням лише
фізичного насильства, а тому апеляція
прокурора в цій частині задоволенню не
підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що вирок суду першої інстанції
є законним та обґрунтованим, підстави
для скасування чи зміни вироку
відсутні.

Керуючись п.п. 11, 15 розділу 11 КПК України
2012 року, ст.ст. 365, 366, 382 КПК України 1960
року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляції прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої
інстанції, засудженого ОСОБА_2,
засудженого ОСОБА_4, захисника ОСОБА_6,
захисника ОСОБА_5 - залишити без
задоволення, а вирок Оболонського
районного суду м. Києва від 19 березня 2013
року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - без
зміни.

СУДДІ:

_________________ _________________
_________________