У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Гриціва М.І., Філатова В.М.,

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 13 травня 2008 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на вирок Деснянського
районного суду м. Чернігова від 17 червня 2006 року та на ухвалу колегії суддів
Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області
від 7 вересня 2006 року.

Вказаним вироком, який залишено без змін ухвалою
апеляційного суду, засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не
судимого,

- за ч. 3 ст. 212 КК України із застосуванням ст. 69 КК України
до позбавлення волі
строком на 4 роки 6 місяців з
позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю строком на 2 роки без
конфіскації майна;

- за ч. 3
ст. 358 КК України до обмеження волі строком на 2 роки;

- за ч. 2 ст.
358 КК України до обмеження волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України
ОСОБА_1. за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4
роки 6 місяців без конфіскації майна з позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю
строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнено від відбування основного
покарання з випробуванням
з іспитовим строком
2 роки з покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на користь держави в
особі Державної податкової інспекції у м. Чернігові 254 272 грн.

Цим же вироком засуджені ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
судові рішення стосовно яких у касаційному порядку не оскаржуються.

ОСОБА_1. визнаний винним і засуджений за те, що він,
будучи суб'єктом підприємницької
діяльності та зобов'язаним виконувати згідно зі ст. 67 Конституції України
обов'язок сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених
законом, умисно ухилився від сплати податку на додану вартість (далі - ПДВ) на
суму 254 272 грн., що є особливо великим
розміром, а також підробив документи та використав завідомо підроблені
документи. З цією метою він вступив у попередню змову з ОСОБА_2., ОСОБА_3. та
ОСОБА_4., які вносили завідомо неправдиві дані в документи, які ОСОБА_1.
використовував при складанні податкової звітності з ПДВ.

У період з листопада 2001 року до липня 2003 року
ОСОБА_1., займаючись фінансово-господарською діяльністю з продажу рибного
борошна, отримав кошти у сумі 2 717 973 грн., з яких повинен був сплатити до
бюджету ПДВ, але у податковому обліку використовував завідомо неправдиві
документи, чим неправомірно завищував податковий кредит з ПДВ та включав його
до податкових декларацій з ПДВ, які надавав до ДПІ у м. Чернігові і тим самим
зменшував податкові зобов'язання з ПДВ, що підлягали сплаті до бюджету.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. ставить питання про
скасування постановлених судових рішень і направлення справи на нове
розслідування, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи. ОСОБА_1. вказує, що висновки суду про його винність грунтуються на
припущеннях; акт про стягнення сум податкового зобов'язання, на підставі якого
порушена кримінальна справа, оскаржується у суді; про фіктивність суб'єктів
підприємницької діяльності, з якими укладалися угоди, він не був обізнаний. Під
час досудового слідства мали місце зловживання працівників податкової міліції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
підстав для її задоволення немає.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1. в
умисному ухиленні від сплати ПДВ на суму 254 272 грн., в підробленні документів
та у використанні завідомо підроблених документів відповідають фактичним обставинам
справи, обґрунтовані сукупністю розглянутих в судовому засіданні і наведених у
вироку доказів.

Свідок ОСОБА_5підтвердила, що вона провела комплексну
документальну перевірку дотримання податкового та валютного законодавства
суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, у ході якої була
встановлена розбіжність між сумою валового доходу та фактичним валовим доходом.
Внаслідок визнання недійсними господарським судом в Чернігівській області
недійсними угод, укладених між ОСОБА_1. з ПП ВКП «Благо» та ПП «Везувій», зі
складу податкового кредиту виключені суми по сплаті податку (т.9, а.с. 12-13).

Свідок ОСОБА_6. показала, що на початку її діяльності на
посаді бухгалтера-експерта «Укрпівнічаудит» вона надавала послуги та
консультації ОСОБА_1. з приводу ведення бухгалтерського та податкового обліку,
а податкову звітність складала на основі документів, що їй особисто передавав
ОСОБА_1. (т. 6, а.с. 3, 32).

Винність ОСОБА_1.
в ухиленні від сплати податку та підробленні і використанні завідомо підроблених
документів підтвердила також свідок ОСОБА_7., яка з'ясовувала податкові
зобов'язання ОСОБА_1. за період з листопада 2001 року до вересня 2003 року і
вказала, що зі складу податкового кредиту суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1. підлягають виключенню податкові накладні, заповнені особами, що не
мають на це права (т. 6, а.с. 36-37).

Ці обставини також підтверджуються даними висновку
судово-економічної експертизи від 31 січня 2006 року, відповідно до якого зі
складу податкового кредиту суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1.
підлягають виключенню податкові накладні від ПП «Везувій», ПП ВКП «Благо», ПП
«Стем», ПП ОСОБА_8. на загальну суму 257 059 грн., незаконно включені
підприємцем з листопада 2001 року до липня 2003 року (т.8, а.с. 48-75).

Про підроблення документів ОСОБА_1. та використання ним
завідомо підроблених документів свідчать висновки судово-почеркознавчих
експертиз від 14 лютого 2005 року, 18 лютого 2005 року, 25 лютого 2005 року,
згідно з якими первинні бухгалтерські документи вказаних вище фірм виконані
(заповнені та підписані) самим ОСОБА_1. та його співробітниками ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. та чоловіком останньої ОСОБА_4.

Висновком повторної судово-почеркознавчої експертизи від
31 січня 2006 року повністю підтверджені висновки попередньо проведених судових
почеркознавчих експертиз (т.8, а.с. 21-42).

Судом досліджено дані протоколів обшуків, виїмки та
огляду, огляду документів.

Посилання ОСОБА_1. на те, що обвинувачення в
ухиленні від сплати податків не могло грунтуватись на рішенні контролюючого
органу до остаточного вирішення справи судом, є безпідставними. Відповідно до
п. 5.2.6. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000
року таке обвинувачення є легітимним, якщо воно базується не тільки на рішенні
контролюючого органу, а й доведено на підставі додатково зібраних доказів
відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства України.

Як убачається з матеріалів справи,
обвинувачення ОСОБА_1. у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК
України є обгрунтованим і доведеним.

Аналіз приведених даних, взятих у
їх сукупності, дав підстави суду дійти правильного висновку щодо винності
ОСОБА_1. у вчиненні інкримінованих йому злочинів і правильно кваліфікувати його
дії за ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 358, ч. 2
ст. 358 КК України.

При обранні міри покарання ОСОБА_1.
суд урахував положення ст. 65 КК України та правильно призначив покарання, яке
є необхідним і
достатнім для його виправлення.

Доводи скарги ОСОБА_1. про те, що стосовно
нього мали місце зловживання працівників податкової міліції, перевірялись судом
апеляційної інстанції і правильно визнані необгрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що судом досліджені всі
обставини, з'ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

С У Д Д І :

Присяжнюк Т.І. Гриців М.І. Філатов В.М.