ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 12 лютого 2015 року касаційні скарги прокурора та потерпілого у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_8.,

встановив:

У касаційних скаргах:

- прокурор виклав вимогу про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вимогу обґрунтував тим, що суд апеляційної інстанції призначив засудженому покарання, невідповідне тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, у зв'язку із безпідставним звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, оскільки поза увагою суду залишилось те, що засуджений більше двох років перебував у міждержавному розшуку, заподіяну значну матеріальну шкоду відшкодував частково, під час судового слідства вину не визнавав. Крім того, суд апеляційної інстанції безпідставно виключив обставину, яка обтяжує покарання засудженого, як вчинення ним злочину у стані алкогольного сп'яніння. Вказав й на порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом, оскільки розгляд провадження в апеляційному суді було призначено на 22 липня, про що й було повідомлено всіх учасників судового провадження, однак судове засідання відбулось 17 липня 2014 року;

- потерпілий у своїй скарзі вимагає про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Дану вимогу мотивував тим, що застосування апеляційним судом до засудженого ОСОБА_5 положень статей 75, 76 КК України є безпідставним, таке рішення суду є незаконним з огляду на те, що засуджений більше двох років переховувався від слідства, завдані матеріальні збитки не відшкодував повною мірою та ухиляється від подальшого відшкодування, вину не визнавав та не розкаювався. Навіть за такого безпідставного звільнення судом апеляційної інстанції від відбування ОСОБА_5 покарання з випробуванням, вказав й на те, що суд при цьому встановив мінімальний іспитовий строк тривалістю в один рік та поклав на нього виконання лише одного обов'язку з трьох передбачених частиною 1 ст. 76 КК України. Вказав й на істотні порушення вимог КПК України, оскільки всупереч вимогам статті 405 цього Кодексу не був повідомлений про час та дату судового засідання в апеляційному суді, оскільки отримав ухвалу суду про розгляд провадження на 22 липня 2014 року, втім судове засідання відбулось 17 липня без його участі.

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2014 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років без конфіскації майна. Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17 липня 2014 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, апеляційну скаргу захисника, який діяв в інтересах засудженого ОСОБА_5, задоволено частково. Вирок суду змінено, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням на нього обов'язку, передбаченого пунктом 3 ч. 1 ст. 76 КК України. В решті вирок суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 11 січня 2012 року, приблизно о 4-ій годині, знаходячись в гаражному приміщенні по АДРЕСА_1, будучи у стані алкогольного сп'яніння, отримавши доступ до автомобіля марки «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6, не маючи права керувати транспортними засобами, без дозволу власника цього автомобіля, незаконно ним заволодів. Поїхав в напрямку с. Теково Виноградівського району, де проїжджаючи по автомобільному мосту через річку, не впорався з керуванням, здійснив зіткнення з металоконструкцією мосту, внаслідок чого автомобіль отримав значні механічні пошкодження, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 95 267,00 грн, що є значною.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та не заперечував проти задоволення касаційної скарги потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про задоволення касаційних скарг з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, як і кваліфікація його дій за цим злочином у касаційних скаргах не оспорюються.

Разом з тим, суд погоджується з доводами касаційних скарг прокурора та потерпілого про невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України ступеню тяжкості вчиненого ним злочинів та даним про його особу внаслідок м'якості, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Між іншим, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_5, врахував повною мірою тяжкість вчиненого злочину, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу засудженого, зокрема і його молодий вік, сімейний та матеріальний стан, те, що має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність по провадженню обставин, які пом'якшують його покарання, та наявності обставини, яка обтяжує покарання.

Суд першої інстанції також достатньо повно мотивував своє рішення про призначення покарання у виді позбавлення волі за санкцією статті без конфіскації майна, враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинено умисний злочин, у стані алкогольного сп'яніння, те, що вину не визнавав, від досудового розслідування ухилявся, внаслідок чого його було екстрадовано з Російської Федерації, матеріальну шкоду потерпілому відшкодовано частково матір'ю засудженого тощо.

При цьому суд першої інстанції призначив засудженому ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах санкції статті з огляду й на ті обставини, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Однак, суд апеляційної інстанції, змінюючи вирок суду та звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, не обґрунтував свого рішення належним чином, не врахувавши при цьому тяжкості скоєного злочину, обставин вчиненого, а вказав лише на дані про особу засудженого, який є особою молодого віку, вперше вчинив злочин, щиро розкаявся під час апеляційного розгляду, шкоду відшкодував частково, характеризується виключно позитивно, що вже було враховано судом першої інстанції у сукупності з іншими даними про його особу.

Безпідставним є і виключення апеляційним судом такої обставини, яка обтяжує покарання засудженому ОСОБА_5, як вчинення ним злочину у стані алкогольного сп'яніння, обґрунтувавши тим, що засуджений стан сп'яніння заперечує, не врахувавши при цьому, що суд першої інстанції дійшов висновку про перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп'яніння на підставі наявних матеріалів кримінального провадження, зокрема й показань свідка ОСОБА_7

З огляду на викладене, звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не можна вважати доцільним, необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів, навіть за умови, що засуджений щиро розкаявся під час апеляційного розгляду та наявності виключно позитивних характеристик за його місцем проживання.

Суд касаційної інстанції звертає увагу й на допущенні апеляційним судом порушення вимог КПК України, оскільки апеляційний суд відповідно до вимог статей 401, 405 цього Кодексу зобов'язаний був належним чином повідомити сторони кримінального провадження про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 9 липня 2014 року головуючим постановлено ухвалу про закінчення підготовки до апеляційного розгляду та його призначення на 11-ту годину 22 липня 2014 року (т. 2 а.к.п. 82), 14 липня 2014 року постановлено нову ухвалу про призначення апеляційного розгляду на 11-ту годину 17 липня 2014 року (т. 2 а.к.п. 86). Втім, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про отримання вказаної ухвали від 14 липня 2014 року потерпілим та з огляду на його місце проживання в межах області, твердження у касаційних скаргах прокурора та потерпілого про те, що останній не був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, чим було порушено право на захист, суд касаційної інстанції вважає небезпідставними.

Таким чином, суд вважає за необхідне скасувати вказану ухвалу суду апеляційної інстанції, що не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, призначити новий розгляд у апеляційному суді, за результатами проведення якого слід постановити законне і обґрунтоване рішення, призначивши засудженому ОСОБА_5 покарання, що відповідало б тяжкості вчиненого та даним про його особу.

Керуючись ст.ст. 376, 428, 436 КПК України, суд

ухвалив:

Касаційні скарги прокурора та потерпілого задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 17 липня 2014 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ __________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3