Справа № 11- 631/2008 р.
Головуючий у І інстанції - Кухта В.О.
Категорія - ст. 286 ч. 2 КК України. Доповідач - Сердюк
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Чернігівської області в складі:
головуючого судді - Щербакова О.С.
суддів - Сердюка О.Г.,
з участю прокурора -
адвоката - ОСОБА_1
засудженого - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Чернігові
кримінальну справу за апеляціями потерпілої ОСОБА_3 та засудженого
ОСОБА_2 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 26 серпня
В С Т А Н О В И Л А:
вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець с. Синявка, Менського
району Чернігівської області, українець, громадянин України, з повною вищою
освітою, пенсіонер, одружений, учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії, проживаючий в АДРЕСА_1, раніше не судимий,

- засуджений за ст. 286 ч. 2 КК
України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування
транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_2 2 433 грн. 89 коп. судових витрат, за
проведення експертиз, на користь держави.

Вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що 04 травня 2008
року, біля 12 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем марки „ВАЗ-НОМЕР_1”
д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись по вул. Перемоги в с. Синявка, Менського району
Чернігівської області, в порушення вимог п.п. 1.7, 2.3 „б”, 2.9 „а”, 12.1, 12.3
Правил дорожнього руху України не був уважний, не слідкував за дорожньою
обстановкою і відповідно не реагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості
для забезпечення безпечного керування транспортним засобом, не був особливо
уважним до такої категорії учасників дорожнього руху, як особи похилого віку,
рухаючись в населеному пункті і маючи можливість своєчасно виявити перешкоду
для руху та зменшити швидкість транспортного засобу аж до повної його зупинки,
не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху передбачених вимогами
Правил дорожнього руху України внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_4, яка рухалась в межах проїзної частини дороги в попутному напрямку
ведучи в руках велосипед, внаслідок чого остання отримала травми у вигляді
закритої травми шиї, що супроводжувалась розривом спинного мозку та між
хребцевого з'єднання між 2 та 3 шийними хребцями, крововиливу в м'які тканини в
ділянках розриву, крововиливів у оболонку та речовину мозку, саден лобної та
виличної ділянки голови, синців на задній поверхні лівої та правої гомілки в
верхній третині, які в комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від
яких вона померла на місці події.

Допущені порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2,
знаходяться в прямому причинному зв'язку з заподіянням смерті потерпілій
ОСОБА_4

Не погоджуючись з даним вироком суду засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію, в
якій не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи та кваліфікацію
своїх дій, просить його змінити та призначити покарання не пов'язане з реальним позбавленням волі.
Звертає увагу суду на ряд пом'якшуючих обставини по справі, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданих
збитків потерпілій, його незадовільний стан здоров'я та те, що він являється
учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії і раніше до
кримінальної відповідальності не притягувався.

В своїй апеляції потерпіла ОСОБА_3 також, не оспорюючи встановлені судом
фактичні обставини справи та кваліфікацію дій засудженого просить вирок суду
змінити та призначити засудженому покарання не
пов'язане з реальним позбавленням волі. Доводи апеляції зводяться до
того, що суд не в повній мірі врахував пом'якшуючі обставини по справі.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_1, які підтримали
апеляції, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а
апеляції потерпілої ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 безпідставними, перевіривши
матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляціях,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляції підлягають задоволенню з
слідуючих підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину за обставин,
встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у
встановленому порядку доказами.

У відповідності з встановленими судом
фактичними обставинами подій злочину, правильно застосований і матеріальний
закон, що не оспорюється в апеляціях. Тобто дії засудженого ОСОБА_2 правильно кваліфіковані
за ст.286 ч. 2 КК України.

Покарання засудженому призначено з
врахуванням обставин скоєного злочину відповідно до вимог ст.65 КК України в мінімальних межах визначених санкцією
ст.286 ч.2 КК України.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_2
реальну міру покарання у виді позбавлення волі, суд не навів переконливих
доказів того, що для виправлення і перевиховання засудженого необхідна ізоляція
його від суспільства.

Як слідує із вироку, суд першої
інстанції врахував, що ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної
відповідальності, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину,
відшкодував потерпілим заподіяну злочином шкоду, виключно позитивно
характеризується, являється
ліквідатором наслідків Чорнобильської катастрофи і має поганий стан здоров'я.

Проте ніяк суд не врахував того, що
злочин скоєно з необережності, що ОСОБА_2 добровільно відшкодував завдані
злочином збитки, а також того, що порушення Правил дорожнього руху потерпілою
ОСОБА_4, яка вела велосипед не по узбіччю і не по краю проїзної частини дороги,
сприяло виникненню дорожньо - транспортної пригоди.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства і находить
можливим звільнити його від відбування основної міри покарання з випробуванням
на підставі ст.75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
365, 366, 379 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції потерпілої ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 26 серпня 2008
року щодо ОСОБА_2 - змінити.

Вважати ОСОБА_2 засудженим до міри покарання призначеної судом першої
інстанції.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування основної міри
покарання з випробуванням строком на 3 роки.

В решті даний вирок залишити без змін.

С У Д Д І:

О.Г. Сердюк О.С. Щербаков В.І.Козак