Ухвала

іменем України 12 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5

суддів ОСОБА_6., ОСОБА_7.,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 7 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2015 року у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0000494 та №0000604,

встановила:

вироком Обухівського районного суду Київської області від 7 листопада 2014 року

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець м. Обухів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживаючий по АДРЕСА_2

засуджений за:

- ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 остаточно визначено покарання 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 23 квітня 2014 року - десять місяців обмеження волі та остаточно визначено ОСОБА_2 покарання 2 роки 5 місяців позбавлення волі.

Вирішені питання про речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2015 року цей вирок залишено без зміни.

Цим вироком, який залишений без зміни ухвалою апеляційного суду, засуджений також ОСОБА_3, судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються.

За вироком суду ОСОБА_2 вчинив крадіжку та за попередньою змовою з ОСОБА_3, повторно вчинили закінчений замах на крадіжку за наступних обставин.

30 червня 2014 року приблизно о 20 годині ОСОБА_2 шляхом вільного доступу, з домоволодіння АДРЕСА_3 таємно викрав 5 металевих стовпчиків, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 375 гривень.

6 серпня 2014 року приблизно о 15 години ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3, діючи умисно, шляхом вільного доступу проникли на залізничний міст, де знаходяться колії № 20 четвертого маневрового району в адміністративних межах міста Обухів Київської області, звідки здійснили демонтаж елементів верхньої будови залізничної колії, склали їх до мішка та мали здати на металобрухт, тим самим могли спричинити ПрАТ «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі відокремленого структурного підрозділу Трипільської філії матеріальної шкоди на загальну суму 451,48 грн., однак свій злочинний умисел до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були викриті та затримані працівниками міліції безпосередньо на місці вчинення злочину.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, захисник засудженого ОСОБА_2, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації дій винного, ставить питання про зміну постановлених судових рішень в частині призначеного покарання. Зазначає, що його підзахисний вину визнав, щиро розкаявся, добровільно відшкодував шкоду потерпілим, які не наполягали на суворому покаранні, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Призначене покарання вважає надмірно суворим.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним інкримінованих правопорушень за викладених у вироку обставин, кваліфікація його дій у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується призначеного покарання, яке, на думку захисника засудженого, є несправедливим внаслідок суворості, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання, яке призначено ОСОБА_2, відповідає цим вимогам закону.

Суд урахував ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, дані про особу винного, обставини, що пом'якшують покарання.

Зокрема, судом враховано ступінь тяжкості умисних корисливих злочинів, дані про особу винного, який не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обґрунтовано визнано судом та взято до уваги обставини, що пом'якшують покарання - щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди та правильно не встановлено тих, що його обтяжує.

Суд вірно зазначив про вчинення злочину ОСОБА_2 в період іспитового строку за попереднім вироком і дійшов обґрунтованого висновку про можливість його виправлення та перевиховання лише в умовах ізоляції від суспільства.

З урахуванням всіх обставин справи, думки потерпілих та даних про особу винного, в тому числі і тих, на які посилається захисник у касаційній скарзі, суд призначив ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення та за сукупністю злочинів у відповідності до вимог ст. 70 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_2 інкриміновані злочини вчинив в період іспитового строку, визначеного вироком Обухівського районного суду Київської області від 23 квітня 2014 року, суд правильно визначив і остаточне покарання, відповідно до вимог статтей 71, 72 КК України.

Призначене покарання належним чином умотивовано, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень. Підстав для його пом'якшення колегія суддів не вбачає.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Усі доводи апеляції захисника засудженого щодо суворості призначеного покарання належним чином перевірені, на них надані змістовні відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника засудженого та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 7 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7