АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/778/647/14 ОСОБА_1
Категорія ст. 121 ч. 1, Доповідач в 2 інстанції
ст. 122 ч. 1 КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 05 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , який має середньо-спеціальну освіту, неодружений, не працюючий, раніше не судимий,

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання:

· за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі з ізоляцією засудженого та поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу;

· за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 3 років позбавлення волі з ізоляцією засудженого та поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначено остаточне покарання у виді 6 років 6 місяців, з триманням засудженого у кримінально-виконавчій установі закритого типу .

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 , на користь Фінансового управління Краматорської міської ради (для перерахування Комунальній міській установі «Міська лікарня № 3») р/р 2307, ГУДКУСУ Донецької області, ОКПО 01990810, МФО 834016 грошові кошти витрачені на лікування ОСОБА_9 в сумі 1717,40 гривень.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Тримається під вартою з 30 січня 2014 року.

ОСОБА_7 визнаний винним у скоєні кримінальних правопорушень за таких обставин.

02 січня 2014 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_7 перебував в гостях у раніше йому знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 разом вживали в кімнаті флігеля спиртні напої. Приблизно о 17 годині ОСОБА_9 заснув на підлозі в кімнаті флігеля. Приблизно о 17 годині 15 хвилин в кімнаті флігеля між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязне них відносин, сталася сварка через те, що ОСОБА_7 не захотів йти до дому. В ході сварки у ОСОБА_7 , виник умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 , яка сиділа на ліжку розташованому в кімнаті флігеля, та наніс їй не менш ніж 5 ударів по обличчю та удари по грудній клітині кулаками обох рук.

В результаті навмисних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: синці і субконьюктивальні крововиливи обох очей, забійну рану верхньої губи, крайовий перелом коронки 1-го зубу на верхній щелепі з права, садна обличчя, синець правого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; перелом кісток носа, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; закритий перелом 7-го ребра праворуч, який відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Приблизно о 17 годині ОСОБА_9 заснув на підлозі в кімнаті флігеля. Приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_9 прокинувся від того, що ОСОБА_10 гучно кликала на допомогу через те, що ОСОБА_7 спричинив їй тілесні ушкодження. ОСОБА_9 , лежачі на підлозі зробив зауваження ОСОБА_7 з приводу його протиправних дій відносно ОСОБА_10 та став підніматися на ноги. В цей час у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 , взяв у руки дерев`яний табурет, який стояв біля столу в кімнаті флігеля, підійшов до ОСОБА_9 , який стояв до нього обличчям та наніс йому один удар табуретом зверху вниз по голові від якого ОСОБА_9 впав на підлогу на праву частину тулуба, а табурет розламався на дві частини. ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 взяв частину зламаного табурету та наніс останньому нею не менш ніж один удар зверху донизу в грудну клітину зліва.

В результаті навмисних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: садно голови, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень; закриту травму грудної клітки і живота; синець лівої половини грудної клітки в проекції 11-го ребра, закритий уламковий перелом 11-го ребра зліва, лівобічний пневмоторакс, розрив капсули селезінки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

За змістом апеляційної скарги та доповнень до неї ОСОБА_7 заперечує свою вину в скоєнні злочину, мотивуючи свої вимоги щодо скасування вироку та направлення справи на досудове слідство, посилається на те, що потерпілі його обмовили, тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_9 він не завдавав, на його думку, суд в порушення вимог КПК України розглянув справу за відсутністю потерпілих, а тому вважає вирок необґрунтованим, а склад суду упередженим. Зазначає, що справа розглядалась неодноразово та різними суддями.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги; думку прокурора щодо законності і обґрунтованості вироку; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обміркувавши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню підлягає частково, а вирок зміні з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачене КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд не допустив цих порушень кримінального процесуального закону при вирішення питання щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України, суд першої інстанції зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст. 374 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, не викликають сумнівів у правильності висновків суду щодо винуватості особи у скоєні злочинів за обставинами, вказаними у вироку суду першої інстанції, й спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Так, в основу обвинувального вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання свідка ОСОБА_11 , яка були попереджена про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, а також приведена до присяги, у відповідності до вимог ст. 352 КПК України, та яка в ході судового розгляду кримінального провадження стверджувала і вказувала, що дійсно тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 02 січня 2014 року умисно заподіяв ОСОБА_7 .

У судовому засіданні суду першої інстанції, свідок ОСОБА_11 пояснила, що потерпілий ОСОБА_9 є її сином, ОСОБА_10 була невісткою, та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_7 їх сусід, часто приходив до її сина, який з ОСОБА_10 жив у флігелі, а вона з цивільним чоловіком в будинку. 02 січня 2014 року вона була вдома, до сина з невісткою прийшов ОСОБА_7 , вони вживали спиртні напої. ОСОБА_7 тривалий час не могла відправити до дому, а коли вона покликала чоловіка, то він пішов до дому. Пізніше ОСОБА_7 повернувся до флігеля. Донька ОСОБА_10 прибігла до будинку та стала кричати, що ОСОБА_12 вбиває маму. Вона вискочила на вулицю та побачила, як Косик доганяє ОСОБА_9 , і вдарив його табуретом по голові. Вона почала кричати та кликати чоловіка. Косик убіг, а вони викликали швидку та міліцію. Сусід їй розповів, що до нього прибігав ОСОБА_7 і сказав, що він «завалив ОСОБА_13 ». ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в той день вживали спиртні напої. На теперішній час її син перебуває в Бєлгороді Російської Федерації, йому там зробили операцію, з`явитися до суду не може з поважних причин.

Винність ОСОБА_7 у вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджуються також показаннями свідка ОСОБА_14 , який теж був попереджений про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань та приведений до присяги, та дослідженими у суді письмовими доказами кримінального провадження.

Так, в ході судового розгляду свідок ОСОБА_14 вказував, що 02.01.2014 року ОСОБА_7 випивав спиртні напої разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у флігелі будинку АДРЕСА_2 . Коли він вийшов на вулицю, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були із тілесними ушкодженнями. З їх слів йому стало відомо, що ці тілесні ушкодження їм спричинив ОСОБА_7 .

Згідно протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.01.2014 року, ОСОБА_10 заявила про те, що саме ОСОБА_7 спричинив їй тілесні ушкодження.

Згідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.01.2014 року, ОСОБА_9 заявив про те, що ОСОБА_7 спричинив йому тілесні пошкодження.

Відповідно до даних довідки травмпункту № 26 від 02.01.2014 року у ОСОБА_10 , виявлено закритий перелом 7 ребра справа, закритий перелом кісток носу, забої, садна грудної клітини, голови.

Відповідно до даних довідки травмпункту № 27 від 02.01.2014 року у ОСОБА_9 виявлена забійна рана голови.

З протоколу огляду місця події від 02.01.2014 року вбачається, що в ході огляду було виявлено плями бурого кольору на частині табуретки, на підлозі в кухні, на килимі та на подушці у спальній кімнаті.

У відповідності до протоколу огляду предмету від 15.01.2014 року, було оглянуто дерев`яний табурет з двох частин з плямами бурого кольору.

Згідно карти виїзду швидкої допомоги від 02.01.2014 року № 63 у ОСОБА_10 було встановлено попередні діагнози - перелом кісток носу, перелом нижньої щелепи.

Згідно карти виїзду швидкої допомоги від 02.01.2014 року №72 у ОСОБА_9 було встановлено попередні діагнози забита рана голови, перелом носу.

У відповідності до висновку експерта за № 15 у ОСОБА_10 було виявлено: синці і субконьюктивальні крововиливи обох очей, забійну рану верхньої губи, крайовий перелом коронки 1-го зубу на верхній щелепі з права, садна обличчя, синець правого плеча, які утворилися від дії тупих предметів , можливо, у визначений термін та відносяться до легких тілесних ушкоджень; перелом кісток носа, який утворився від одного впливу тупого предмета, можливо , в зазначений термін і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, яке вимагає для свого загоєння термін лікування понад 6-ти, але менше 21-го дня (3-х тижнів); закритий перелом 7-го ребра праворуч, садна грудної клітки, які утворилися від дії тупих предметів, можливо в зазначений термін, і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які вимагають для свого загоєння тривалий термін лікування понад 21-го дня (3-х тижні). Можливість утворення даних тілесних ушкоджень при вільному падінні з положення стоячи виключається. Дані пошкодження утворилися в результаті не менше 4-5 ти впливи тупими предметами в область обличчя, не менш 2-х впливів в область грудної клітини. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпіла знаходилась передньою частиною тіла до нападника.

Згідно висновку експерта № 5 у ОСОБА_9 було виявлено: садно голови, яке утворилося від одної ковзної дії тупого предмета або удару об такий і відноситься до легких тілесних ушкоджень; закриту травму грудної клітки і живота; синець лівої половини грудної клітки в проекції 11-го ребра, закритий уламковий перелом 11-го ребра зліва, лівобічний пневмоторакс, розрив капсули селезінки (наявність в черевневій порожнині 1,4 л згустків крові), які утворилися від однієї дії тупого предмета, можливо, в зазначений термін і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий міг бути звернений лівою половиною тіла до нападника. Можливість появлення даних тілесних ушкоджень внаслідок самовільного падіння з положення стоячи виключено.

У відповідності до протоколу проведення слідчого експерименту від 22 січня 2014 року за участю експерта ОСОБА_15 , потерпілої ОСОБА_10 та відеозапису даної слідчої дії, який був переглянутий у судовому засіданні судом першої інстанції, потерпіла вказала, що ушкодження їй спричинив ОСОБА_7 та пояснила, яким чином ОСОБА_7 заподіяв їй тілесні ушкодження, та яку кількість ударів, на її погляд, він наніс.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 22 січня 2014 року за участю експерта ОСОБА_15 та потерпілого ОСОБА_9 , останній вказав як саме ОСОБА_7 наносив йому удари та, в які саме частини тіла.

Згідно до висновку експерта № 21, судово-медична експертиза не виключає можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 при обставинах, на які вона вказала в ході проведення за її участю слідчого експерименту, однак при цьому тілесні ушкодження утворились внаслідок значно меншої кількості ударних впливів, ніж вказала ОСОБА_16 .

Згідно до висновку експерта № 25, судово-медична експертиза не виключає можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 при обставинах на які він вказав в ході проведення за його участю слідчого експерименту.

Отже, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за наведених у вироку обставин, ґрунтуються на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ст. 91 КПК України та підтверджені сукупністю належних, допустимих, достовірних доказів, досліджених судом і яким суд з точки зору достатності та взаємозв`язку дав належну оцінку.

Підстави, передбачені ч.3 ст. 404 КПК України, для повторного дослідження доказів в апеляційній інстанції відсутні.

Суд першої інстанції також перевірив доводи обвинуваченого приведені на свій захист у суді першої інстанції, які є тотожними доводам апеляційної скарги, де він наполягав на своїй непричетності до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , та визнав їх необґрунтованими, а заперечення своєї вини обвинуваченим вірно розцінив, як позицію захисту.

Суд обґрунтовано послався на те, що при проведені амбулаторної судово-психіатричної експертизи, обставини справи були встановлені зі слів ОСОБА_7 , де він зазначав, що 02.01.2014 року до нього прийшли ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , поздоровити з Новим ОСОБА_18 . Вони втрьох продали горіхи та купили пляшку горілки, по дорозі зустріли знайомого ОСОБА_19 , учетвером випили пляшку горілки, купили ще одну та пішли до ОСОБА_17 до дому, пізніше купили ще одну пляшку. Взагалі випили приблизно 2 літра горілки, усі були нетверезі. Між ними виник конфлікт, внаслідок якого вони почали наносити удари друг другу по обличчю та тулубу. ОСОБА_16 заступилась за ОСОБА_17 та також кілька разів ударила його по спині, в процесі конфлікту ОСОБА_17 схватив табурет та наніс йому удар по голові, він його табуретом не бив. Після цього він вискочив на вулицю, пізніше приїхала міліція та його забрали .

Однак, відповідно до висновку експерта № 32 у ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень, які б могли утворитися в строк 02.01.2014 року, не виявлено.

Крім того, відповідно до висновку експерта № 494 на табуреті знайдено кров, яка могла належати як ОСОБА_9 так і ОСОБА_10 , присутність крові ОСОБА_7 можлива лише у вигляді домішок.

При судовому розгляді не були встановлені підстави, з яких потерпілі та свідки могли обмовити ОСОБА_7 та на них відсутні посилання у апеляційній скарзі. Докази винуватості особи, на які посилається суд першої інстанції, при апеляційному розгляді сумнівів у їх достовірності не викликали, клопотання до суду першої інстанції про їх виключення з числа доказів відсутні.

При судовому розгляді було встановлено, що потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не прибули за викликом до суду, з причин, які відповідно до вимог ст. 138 КПК України, є поважними. Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла (т. 1 а.с. 217). Суд не мав можливості застосувати до потерпілого ОСОБА_9 такий захід забезпечення кримінального провадження, як привід.

ОСОБА_9 відсутній у місці проживання та за відомостями міліції та свідка ОСОБА_11 він перебуває з вересня 2014 року у Російській Федерації, де за поясненнями вказаного свідка у суді першої інстанції, йому зробили операцію, що об`єктивно унеможливлює з`явлення особи за викликом до суду (т.1 а.с. 215, 216, 245). За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції розглянув справу без потерпілих з дотриманням вимог ст. 325 КПК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ухвалами від 02 липня 2014 року та 09 жовтня 2014 року колегій суддів судових палат з розгляду кримінальних справ апеляційних суддів Донецької області та Запорізької області, у відповідності до вимог Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ст.ст. 32, 34 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 направлялось з одного до іншого суду ( т.1 а.с. 156, 210).

З урахуванням викладеного, колегія судів приходить до висновку, що винність ОСОБА_7 судом першої інстанції встановлена обґрунтовано, підстави для висновку про упередженість суду першої інстанції відсутні.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України та ч.1 ст. 122 КК України є правильною.

У мотивувальний частині вироку суд зазначав закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений та вірно вказав, що його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, та, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Між тим, в мотивувальній частині суд постався на диспозицію ст. 121 КК України , але помилково при кваліфікації дій особи замість ч.1 ст. 121 КК України вказав на ч.1 ст. 122 КК Україні, що підлягає виправленню при апеляційному розгляді, оскільки висновки суду щодо саме такої кваліфікації дій ОСОБА_7 не викликають сумнівів, та є технічною помилкою, і слід вважати, що дії особи кваліфіковані судом за ч.1 ст. 121 КК України.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував дані про особу винного, який за висновками акту амбулаторно судово-психіатричної експертизи № 158 є осудним, суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, одним з яких є- умисне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень інваліду 2-ї групи з дитинства. Як обтяжуючу покарання обставину, суд визнав скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також, як вбачається з вироку, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд також врахував факт, що ОСОБА_7 у скоєному не розкаявся та свою провину не визнав, що не в повній мірі узгоджується з положеннями ст. 65, 67 КК України, та вплинуло на остаточне покарання, призначене судом за сукупністю злочинів. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 408 КПК України, судова колегія вважає за можливе змінити вирок у частині призначення остаточного покарання, погодившись з видом та розміром покарання, призначеного судом першої інстанції за кожний злочин, а саме за ч.1 ст. 122 КК України 3 роки позбавлення волі , за ч.1 ст. 121 КК України 5 років позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі.

На погляд колегії суддів, таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів та буде відповідним ступені тяжкості кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 05 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 змінити, виправити технічну помилку, яка допущенна у мотивувальній частині вироку при кваліфікації дій ОСОБА_7 , та вважати, що дії обвинуваченого кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 121 КК України та ч. 1 ст. 122 КК України.

Вирок змінити в частині призначення остаточного покарання. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: 1 2 3