Справа № 1 -
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Октябрський районний суд м. Полтави
у складі:

головуючого
- судді Савченка
А.Г.

при
секретарі Федорченко
Л.В.

за
участю прокурора Мазур
В.І.

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Полтаві 18 червня 2007 року кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця смт. Решетилівка Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта
середня, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працює вантажником на ПГІ «Ясень», судимого

10
жовтня 1995 року Київським районним судом м.
Полтави за ч. 1 ст. 229-6 КК України в редакції 1960 року на один
рік позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на підставі ст.
46-1 КК України на один рік;

4 червня
1997 року Октябрським районним судом м.
Полтави за ч.3 ст. 140,
ч. 1 ст. 145 ч. 1
ст. 42 КК України в редакції 1960
року на три роки позбавлення волі. На підставі ч.3 ст. 42
КК України приєднано один рік за вироком від 10 жовтня 1995 року і остаточно
визначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі. Звільненого 22
вересня 1998 року на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію» від 24 липня
1998 року;

22
червня 1999 року цим же судом за ст. 17, ч.
2 ст.
140 КК України в редакції 1960 року на один рік шість місяців
позбавлення волі, звільненого 26 вересня
2000 року по відбуттю строку покарання;

20
грудня 2000 року Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст.
229-6 КК України в редакції 1960 року на два роки позбавлення волі, звільненого 24 жовтня 2002 року по відбуттю
строку покарання;

12 січня
2006 року Київським районним судом м.
Полтави за ч.3 ст. 185,
ч. 2 ст. 309,
ч. 1 ст. 70 КК України на три роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільненого від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців,

у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст.
185 та ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

Епізод №
1. В один із днів початку жовтня 2006 року,
приблизно о 01 год. 00 хв.,
підсудний ОСОБА_1, перебуваючи
неподалік від АДРЕСА_2, повторно, відкрито викрав мобільний телефон «Soni Erikson К 750і» вартістю
480 грн. з картами оператора мобільного зв»язку «Джине» вартістю 20

грн. і UMS та коштами на рахунку в сумі 10 і 150 грн., який належить потерпілому ОСОБА_2,
попросивши його у останнього нібито для того, щоб зателефонувати, а коли отримав, то з метою заволодіння ним з місця скоєння
злочину втік, сівши в автомобіль
таксі, на якому приїхав до місця скоєння
злочину, заволодівши таким чином
телефоном, внаслідок чого завдав
потерпілому збитку на загальну суму 680 грн.

Епізод
№2.5 грудня 2006 року, в період часу з 7
год. 00 хв.
до 7 год. 45
хв., підсудний ОСОБА_1, перебуваючи в приміщенні складського цеху ВФ
«Ясень М ЛТД», що по вулиці
Автобазівській, 3 у м. Полтаві шляхом вільного доступу, повторно,
таємно викрав пневмопістолет марки «Бізон» вартістю 816 грн., який належить потерпілому ОСОБА_3., завдавши останньому збитку на вказану суму.

Епізод №
3. В один із днів середини грудня 2006 року,
в денний час, він же, повторно,
таємно шляхом вільного доступу з приміщення торгово-виставочного центру
«Театральний», що по вулиці
Жовтневій, 26/14 у м. Полтаві,
викрав жіночу замшеву куртку «Салко» виробництва Італії вартістю 1710
грн., яка належить потерпілій ОСОБА_4, завдавши їй збитку на вказану суму.

Епізод
М4.В один із днів середини грудня 2006 року,
в нічний час, він же, повторно,
таємно шляхом вільного доступу з АДРЕСА_2 у м. Полтаві викрав мобільний телефон «Nokia 3250» з
карткою оператора мобільного зв»язку «Діджус»,
який належить потерпілій ОСОБА_5 ,
завдавши їй збитку на загальну суму 730 грн.

Епізод №
5. 11 січня 2007 року, в денний
час, він же, повторно,
таємно, шляхом вільного доступу з
приміщення «Торгового дому», що по
вулиці Фрунзе, 20-а у м.
Полтаві викрав жіночу дублянку «Дівас» вартістю 4450 грн., яка належить потерпілій ОСОБА_6, завдавши їй збитку на вказану суму.

Епізод №
6. 8 лютого 2007 року, приблизно о 13 год. 50 хв., він же,
перебуваючи в магазині з продажу тканин «Ліла», що по вулиці Калініна, 17 у м.
Полтаві, повторно, таємно,
шляхом вільного доступу викрав один рулон меблевої тканини «Лувр Салмон»
довжиною 54, 9 м вартістю 2043 грн. 92 коп.,
який належить потерпілому ОСОБА_7,
завдавши йому збитку на вказану суму.

Допитаний
в ході судового розгляду справи підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненні
інкримінованих йому злочинів визнав повністю та показав, що дійсно вчинив відкрите заволодіння
телефоном потерпілого ОСОБА_2 за
вказаних вище обставин, використавши для
цього обман, щоб той передав йому
телефон. Коли ж це відбулося, то він
зразу ж в присутності останнього сів в автомобіль таксі, на якому приїхав і з телефоном з метою його
привласнення втік, заволодівши ним таким
чином. В послідуючому викрадений телефон
продав, а вилучені кошти потратив на
власні потреби.

Він
також визнав вину у вчиненні крадіжок чужого майна потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за
обставин, викладених вище, у вказані дні і час, у вказаних місцях, зазначивши,
що кожний раз заволодівав чужим майном з тим, щоб його продати, а вилучені від цього кошти витратити на
власні потреби, що він і робив.

Потерпілий
ОСОБА_2 показав, що в один із днів початку жовтня 2006 року
він знаходився на зупинці громадського транспорту неподалік від АДРЕСА_2.
Приблизно о 1-й годині біля нього зупинився автомобіль таксі, з
якого вийшов підсудний
і попросив у
нього мобільний телефон,
щоб

зателефонувати. Він для цієї ціпі надав телефон останньому. Однак той, зразу ж як тільки но телефон опинився
у нього в руках, сів в автомобіль, на якому приїхав і з місця скоєння злочину
втік, хоча він намагався заставити його
повернути телефон, кричачи йому вслід. В
ході досудового слідства по справі телефон йому був повернутий, в зв»язку з чим претензій матеріального характеру
до підсудного він не має.

Оскільки
фактичні обставини справи і розмір цивільного позову ніким не оспорюються, підсудний правильно розуміє зміст цих
обставин, сумнівів у добровільності та
істинності його позиції немає та йому роз"яснено про позбавлення права
оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.
299 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих
фактичних обставин справи.

Суд
вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 слід
кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України (епізоди № 2-6) та за ч. 2 ст.
186 КК України (епізод № 1), так
як він являючись особою судимою за вчинення аналогічних злочинів та маючи не
зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість і не відбуте
покарання, повторно вчинив таємне
(епізоди № 2-6) і відкрите (епізод № 1) викрадення чужого майна потерпілих.

Обставинами, які пом"якшують покарання
підсудного, суд визнає з»явлення із
зізнанням, щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину, а також
добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення викраденого.

Обставинами, які обтяжують покарання підсудного, суд визнає рецидив злочинів.

Виходячи
з загальних засад призначення покарання,
визначених статтею 65 КК України,
суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд
враховує, що один із скоєних
ОСОБА_1.3лочинів, є тяжким.

За
висновком ЛКК (а. с. 266) ОСОБА_1 має
психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїтів, синдром залежності. Примусового лікування не
потребує.

Суд
враховує також, що підсудний в цілому
задовільно характеризується за місцем попереднього ув»язнення, він займається суспільно-корисною
працею, має не відбуте покарання за
попереднім вироком, має на утриманні
малолітню дитину, обставини, що пом»якшують і обтяжують покарання і
приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у вигляді
позбавлення волі, яке буде необхідним й
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд
вважає, що покарання підсудному повинно
бути призначено за правилами ч. 1
ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, та ч. 5
ст. 71 КК України, оскільки встановлено, що після постановления вироку в справі, але до повного відбуття покарання він вчинив
більше двох злочинів.

По справі
цивільні позови не заявлялися.

Питання
про речові докази суд вирішує відповідно до п. 5 ч.1 ст. 81
КПК України і вважає за необхідне повернути вилучені в ході досудового слідства
речі потерпілим, яким вони належать.

Керуючись статтями 321, 323 та 324 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2
ст. 186 ЮС України і засудити
його:

за ч. 2 ст.
185 КК України на два роки позбавлення волі; за ч. 2 ст.
186 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На
підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На
підставі ч. 5 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково
приєднати не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 12 січня 2006 року у вигляді
одного місяця позбавлення волі і остаточне покарання визначити у вигляді
чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Строк
відбування покарання рахувати з 13 лютого 2007 року (а. с. 99-102),
зарахувавши в нього строк перебування під вартою засудженого.

Запобіжний
захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого ОСОБА_1 у вигляді
взяття під варту залишити без змін.

Речові
докази які передані на збирання потершим (а. с 21, 49 69,
95, 166), повернути їм же.

Вирок
може бути оскаржено в апеляційний суд Полтавської області через районний суд
протягом п"ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим,
який перебуває під вартою, - в
той же строк з моменту вручення йому копії вироку.