Справа № 0908/6301/2012
Провадження № 11/779/23/2015
Категорія ч.2 ст. 364 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора на постанову Калуського міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :
Вказаною постановою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.2, 364 ч.2 КК України повернуто прокурору Івано-Франківської області для організації проведення додаткового досудового розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства.

Зі змісту пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ст.ст. 191 ч.2, 364 ч.2КК України вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у привласненні шляхом зловживання своїм службовим становищем грошових коштів ВАТ «Калушхімремонт» та в умисному, з корисливих мотивів в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки при наступних обставинах.

Так, 16.07.2002 Господарським судом Івано-Франківської області порушено провадження у справі №Б-7/224 про банкрутство ВАТ «Калушхімремонт». Ухвалою від 13.02.2003 року вказаного суду, арбітражного керуючого ОСОБА_6 призначено ліквідатором даного підприємства. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на засіданні комітету кредиторів ВАТ «Калушхімремонт» (протокол № 3 від 27.02.2003 року) одноголосно прийнято рішення реалізовувати майно підприємства виключно через відкриті торги (біржу) на конкурсних засадах на підставі експертної оцінки, за винятком малоцінних та швидкозношуваних предметів вартістю до 5000 грн.

ОСОБА_6 , будучи відповідно до ст.25 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» службовою особою, наділеною повноваженнями по збереженню та управлінню майном підприємства - боржника, достовірно знаючи, що нерухоме майно не службовим становищем, без проведення експертної оцінки та обов`язкових відкритих торгів склав договір купівлі-продажу № 07 та акт приймання- передачі від 16.03.2004р., на підставі яких відчужив приватному підприємцю ОСОБА_7 нерухоме майно ВАТ «Калушхімремонт» - цегляне приміщення прибудови контори в АДРЕСА_1 , площею 29,75 м.кв. за самовільно визначеною ним ціною 1500 грн. Вказані готівкові кошти, які отримав від реалізації даного майна, привласнив.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ліквідатор ВАТ «Калушхімремонт» ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч положень ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", без відома та згоди комітету кредиторів ВАТ "Калушхімремонт", незаконно отримав по видатковому касовому ордеру № 6 від 01.02.2007 року у касі підприємства 10100 грн. як компенсацію витрат за 2005-2006 роки по страхуванню життя та здоров`я, які привласнив.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що в період з березня 2004 року по лютий 2007 року привласнив шляхом зловживання своїм службовим становищем грошові кошти ВАТ «Калушхімремонт» на загальну суму 11600 грн.

Крім того, протягом 2005-2006 років ліквідатор ВАТ «Калушхімремонт» ОСОБА_6 , діючи умисно, всупереч інтересам служби, без відома та згоди комітету кредиторів даного товариства, без проведення експертної оцінки та обов`язкових відкритих торгів відчужив майно ВАТ «Калушхімремонт» по заниженій вартості, чим заподіяв вказаному підприємству тяжкі наслідки.

Так, 17 жовтня 2005 року ОСОБА_6 на підставі оформленої ним накладної № 73 від 17.10.2005 року відчужив на користь ЗАТ «Меркурій Холдінг Групп» (м. Калуш) кран марки «РДК-160-3», 1989 року випуску, заводський № 847 за самовільно визначеною ціною 42 000 грн., експертна вартість якого на момент продажу складала 84000 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 15 листопада 2005 року ОСОБА_6 на підставі оформлених ним цього ж числа накладної № 143 та приймально-здавального акту відчужив на користь ТзОВ «Карпаттехноцентр» (м.Івано-Франківськ) кран «РДК-250-2», 1984 року випуску, заводський № 9637, за самовільно визначеною ціною 30 000 грн., що на 18 528,53 грн. менше його залишкової балансової вартості на момент продажу.

Л"

'З

Крім того, 6 лютого 2006 року ОСОБА_6 на підставі укладеного ним договору купівлі-продажу майна № 10 та накладної № 10 від 06.02.2006 року відчужив на користь ТзОВ «БК «Комфорбуд-2» (м. Івано-Франківськ) кран «РДК-250-2», 1987 року випуску, заводський № 11589, за самовільно визначеною ціною 70 400 грн., експертна вартість якого на момент продажу становила 81 000 грн.

Внаслідок незаконного продажу трьох одиниць вказаної техніки ОСОБА_6 в період з жовтня 2005 року по лютий 2006 року заподіяно ВАТ "Калушхімремонт" матеріальної шкоди на загальну суму 71 128,53 грн., тобто спричинено тяжкі наслідки.

Дії ОСОБА_6 досудовим слідством були кваліфіковані за ст.ст. 191 ч.2,364 ч.2 КК України.

Повертаючи справу на додаткове розслідування, суд мотивував своє рішення тим, що досудове слідство по справі всупереч вимогам ст. 22 КПК України 1960 року проведено неповно, і ця неповнота не може бути усунута в судовому засіданні. Зокрема, всупереч вказівкам та рекомендаціям, які викладені в ухвалі Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.06.2014 року та виданого доручення судом першої інстанції про встановлення окремих обставин кримінального правопорушення, що має істотне значення для правильного вирішення справи, органом досудового розслідування не було виконано такого доручення.

В поданій апеляції прокурор вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також істотним порушенням кримінально-процесуального права. Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції не установив причини чому доручення суду на проведення слідчих дій не було виконано і вважає, що це не може бути підставою для повернення справи на досудове розслідування. Також зазначає, що всі відомості,які потрібно було встановити давно містяться в матеріалах даної справи, а тому немає потреби ще раз їх досліджувати в порядку досудового розслідування. Просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляцію та вважав постанову незаконною і необґрунтованою, ОСОБА_6 , який просив апеляцію залишити без задоволення, а постанову суду без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 281 КПК України 1960 року повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильнвсть не може бути усунута в судовому засіданні.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України в від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» вказано, що у рішенні суду має бути обгрунтовано висновок про наявність підстав для повернення справи на додаткове розслідування, та зазначено, які слідчі дії необхідно провести під час нього. Вказівки суду є обовязковими для органів досудового слідства. Також п. 9 цієї Постанови та ст. 281 КПК України передбачає, що повернення справи на додаткове розслідування допускається лише коли неповнота або необєктивність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те, що неповнота та необ`єктивність досудового слідства не може бути усунута в ході судового розгляду , є правильним.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про необхідність направлення справи до додаткове розслідування, так як існує ряд не досліджених та не з`ясованих обставин, які необхідно встановити та перевірити для прийняття законного рішення.

Зі змісту ухвал Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.11.2012 року та 12.06.2014 року видно, що ними органу досудового розслідування було наданню доручення, в якому було вказано які саме дії треба вчинити та що необхідно дослідити, без чого не може бути прийняте законне та обґрунтоване рішення, а в разі неможливості встановити вказані в ухвалі суду обставини, слід вмотивовано зазначити причини і взяти за основу з приводу цих обставин інші докази, що маються в матеріалах справи, котрі можна вважати достовірними виходячи з конкретних обставин справи для підтвердження тих чи інших фактів.

На виконання вищевказаних рекомендацій в процесі розгляду справи в порядку ст. 315-1 КПК України 1960 року судом першої інстанції органу досудового розслідування надавалось судове доручення для дослідження окремих обставин справи.

Зокрема, в цьому судовому дорученні вказувалось, що з метою перевірки факту поступлення у касу коштів в сумі 1500 грн. слід призначити та провести ревізію фінансово-господарської діяльності ВАТ «Калушхімремонт» за 2004 рік та встановити чи належало цегляне приміщення прибудови контори, яке знаходиться за адресою м.Сокаль, вул. Яворницького-105, Львівської області , цьому підприємству, а також для встановлення дійсної вартості кранів призначити товарознавчу експертизу та забезпечити її проведення із дотримання вимог ст.ст.75-77 і глави 18 КПК України 1960 року.

Як вбачається із листа начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 10.12.2014 року доручення Калуського міськрайонного суду від 22.10.2014 року фактично не виконано, а тому посилання прокурора на безпідставність рішення суду першої інстанції про повернення справи на додаткове розслідування є необґрунтованим.

Враховуючи обсяг та специфіку слідчих дій, які необхідно провести, колегія суддів вважає, що твердження прокурора про можливість розгляду справи по суті і те що, вказану неповноту досудового розслідування можна усунути при судовому розгляді справи є необґрунтованими, а тому апеляція прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 281, 365, 366, 377, 379 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року про повернення справи про обвинувачення ОСОБА_6 за ст.ст. 191 ч.2, 364 ч.2 КК України прокурору Івано-Франківської області для організації проведення додаткового досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4