АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000159 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2015 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.121 КК України на сім років позбавлення волі. Запобіжний захід залишений у виді тримання під вартою, строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислено з 15 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити, оскільки вважає його надто суворим. Просить призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, перейшовши при цьому до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому шість місяців арешту. Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що при призначенні покарання судом не було враховано ряд обставин, які могли істотно вплинути на призначене покарання. Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_9 , який, застосовуючи фізичну силу, примусив ОСОБА_6 покинути приміщення бару, де останній мав намір відпочити, і, вивівши його із приміщення бару, став наносити тілесні ушкодження. Під час перебування ОСОБА_9 в лікарні обвинувачений неодноразово намагався відшкодувати завдані збитки потерпілому, але родичі останнього відмовилися від його допомоги.

Справа № 11-кп/794/170/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст.121 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_1 .

Після нанесення удару потерпілому ОСОБА_6 сам зазнав фізичного насильства з боку гостей, які були присутні на хрестинах, і також потребував медичної допомоги. Тому апелянт вважає, що дані обставини суд може визнати такими, що пом`якшують покарання, і з урахуванням даних про особу, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, вчинив необдуманий вчинок, будучи молодою людиною, може призначити покарання без ізоляції від суспільства.

Згідно із вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_6 29 серпня 2014 року приблизно о 00 год. 30 хв, перебуваючи біля бару "Імперіал" по вулиці І.Миколайчука № 43 села Довгопілпя Путильського району Чернівецької області, вчинив конфлікт з потерпілим ОСОБА_9 , у ході якого, переслідуючи умисну мету, направлену на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 удар скляною пляшкою від шампанського в потиличну ділянку голови, від якого ОСОБА_9 втратив свідомість та впав на землю. В результаті потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент заподіяння, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги і просили їх задовольнити, прокурора та потерпілого ОСОБА_8 , які просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечні для життя в момент заподіяння та спричинили смерть потерпілого, за обставин, зазначених у вироку суду, повністю доведена дослідженими судом першої інстанції доказами і не оспорюється апелянтом та обвинуваченим. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, оскільки судом доведено. що обвинувачений умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, районний суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особу винного та пом`якшуючі і обтяжуючі покарання обставини. Зокрема, суд взяв до уваги, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, а також врахував, що обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, не встановлено.
Судова колегія вважає, що районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про застосування до обвинуваченого мінімального покарання, передбаченого санкцією ст. 121 ч.2 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судова колегія не вбачає.

Доводи апелянта з приводу того, що суд не врахував всі пом`якшуючі обставини справи є безпідставними, оскільки те, що ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання та вчинив необдуманий вчинок будучи молодою людиною, не є пом`якшуючими покарання обставинами, а відноситься до даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Крім цього не підлягає задоволенню вимога апелянта про визнання пом`якшуючою покарання обставиною протиправної поведінки потерпілого, оскільки дана обставина не була предметом дослідження суду першої інстанції, а також не може бути визнано пом`якшуючою покарання обставиною намагання обвинуваченого відшкодувати матеріальні збитки потерпілому.
Судовою колегію не встановлено будь-яких порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування оскарженого судового рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ,
у х в а л и л а :
Вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.121 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до суду касаційної інстанції, яким є Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3