Провадження № 11-кп/779/90/2015
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003107 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старуня Богородчанського р-ну, жителя АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури м. Івано-Франківська ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2014 року, з участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и л а :
За вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ), повторно. Його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, встановлено іспитовий строк 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покладено відповідні обов`язки. Вирішено долю речових доказів.

Суд першої інстанції встановив, що 02 жовтня 2014 року близько 03 год., ОСОБА_6 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих спонукань, маючи намір вчинити крадіжку майна із автомобіля марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, шляхом пошкодження замків відчинив передні ліві дверцята та багажне відділення вказаного автомобіля, звідки таємно викрав : із салону автомобіля - гумову шину марки «Rosava» розміром 175/70 R13, вартістю 189 грн., з автомобільним диском, вартість якого 132 грн., та з багажного відділення - гумову шину марки «Good Year», розміром 175/70 R13, вартістю 338 грн., із диском, вартість якого 58 грн., гумову шину марки «Sport 200», розміром 175/70 R13, вартість якої становить 303 грн., із диском, вартість якого 58 грн., металеві ріжкові ключі в кількості 9 шт., загальною вартістю 29 грн. 52 коп., металеві накидні ключі в кількості 6 шт., загальна вартість яких 46 грн. 92 коп., металеві кліщі в кількості 1 шт., вартістю 14 грн. 40 коп., а всього викрав майна потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 1168 грн. 84 коп.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання 5 місяців арешту, мотивуючи свою позицію тим, що, не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, посилаючись при цьому на вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та роз`яснення, що містяться в п. 1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції враховано визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій матеріального характеру у потерпілої, утримання племінника, який хворіє психічними захворюваннями та потребує стороннього догляду, а також вчинення злочину в міру скрутного матеріального становища і на підставі вказаного застосував до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України.

Проте, на думку прокурора, дана норма закону застосована безпідставно. Суд не врахував, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин. Тому призначене покарання у зв`язку з м`якістю, не буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Просила при розгляді апеляційної скарги дослідити довідку про судимість обвинуваченого оскільки вважає, що судом першої інстанції цей доказ досліджено неповно та неналежно.

В ході апеляційного розгляду прокурор доводи апеляційної скарги підтримав.

Обвинувачений та захисник просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши дані щодо судимості обвинуваченого, колегія суддів виходить з наступного.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі не оспорює ні кваліфікації вчиненого ОСОБА_6 ні обставин, при яких мало місце правопорушення, встановлених судом згідно з оскарженим вироком, в тому числі тих, що пом`якшують покарання, а тому в цій частині вирок суду не переглядається. Оспорюється тільки призначене покарання по вказаній підставі.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, в тому числі і щодо покарання.

При призначенні покарання суд врахував саме ті обставини на які посилається прокурор і, визнавши їх такими, що пом`якшують покарання, застосував до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України.

Довідка про судимість підтверджує, що ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності за корисливі злочини п`ятий раз.

Як правильно зазначив прокурор, відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. А згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Ст. 75 КК України передбачає, що якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Всебічна оцінка даних про особу винного є однією з важливих передумов можливості застосування звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

Проте, на думку колегії суддів, при вказаних вище обставинах, дана норма закону застосована безпідставно, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_6 внаслідок м`якості, оскільки суд не врахував, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин, який у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості. Призначене покарання у зв`язку з м`якістю, не буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів

Тому, при викладених обставинах, призначене обвинуваченому покарання, на думку колегії суддів, не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 409, 414, 420 КПК України однією з підстав для скасування вироку та постановлення нового вироку є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість призначеного покарання.

По цій підставі вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів, враховуючи зазначені вище обставини вважає, що покарання ОСОБА_6 слід призначити у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Керуючись ст. ст. 374, 404, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

засудила :
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м. Івано-Франківська ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України в частині призначення покарання скасувати.

Постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання - п`ять місяців арешту.

В решті вирок суду залишити без змін.

Запобіжний захід залишити попередньо обраний домашній арешт.

На вирок протягом трьох місяців з дня його проголошення може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

С У Д Д І :

_______________ __________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2