Єдиний унікальний номер № 285/1204/15-к
Провадження № 1-кп/0285/144/15
В И Р О К
12 травня 2015 року
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка, Чернігівського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, працюючого водієм-експедитором в ТОВ "АЛЬЯНС МАРКЕТ" м. Чернігів, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
20 березня 2014 року солдата ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303 від 17 березня 2014 року та в той же день направлено для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Солдат військової частини польова пошта НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , призваний за мобілізацією прибув до військової частини НОМЕР_3 у відрядження для подальшого проходження служби відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_4 від 23.09.2014 року для подальшого проходження служби у інженерно-будівельному батальйоні військової частини польова пошта НОМЕР_5 , що формується на базі військової частини НОМЕР_6 , робітником підсобним 1 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 1 інженерно-будівельної роти.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 від 17 жовтня 2014 року № 3 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини та призначений на посаду робітника підсобного 1 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 1 інженерно-будівельної роти, та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, солдат ОСОБА_5 , в ході проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно самовільно залишив військову частину - польова пошта польова пошта НОМЕР_5 без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Так, 14 жовтня 2014 року о 12 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем дислокації інженерно-будівельного взводу інженерно- будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_5 за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, самовільно залишив місце несення військової служби (військова частина - польова пошта НОМЕР_5 ), після чого проводив час на власний розсуд та до теперішнього часу до військової частини - польова пошта НОМЕР_5 не повернувся.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному.
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому ОСОБА_5 , роз`яснено.
Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_5 та його умисні дії, які виразились в самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше несудимий, вперше вчинив злочин, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, збитків кримінальним правопорушенням не завдано, на утриманні має одну малолітню дитину.
Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне застосувати ст. 69 КК України, перейти до іншого виду покарання, не передбаченого санкцією ч. 3 ст. 407 КК України та призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 572-ох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 9724 (дев`ять тисяч сімсот двадцять чотири) гривні.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: