НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
18 вересня 2014 року Справа № 322/583/14-к

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції зі змінами, внесеними Законом України № 2808-17 від 21.12.2010),

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції зі змінами, внесеними Законом України № 2808-17 від 21.12.2010),

встановив:
19.08.2014 Новомиколаївським районним судом Запорізької області отримано обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 від 08.05.2014, складений 27.06.2014.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються в наступному.

Обіймаючи посаду судді Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 наприкінці 2010 року прийняв до свого провадження кримінальну справу № 1-28/11 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У грудні 2010 року до ОСОБА_4 звернулась мати підсудною ОСОБА_6 ОСОБА_7 з проханням про зміну її сину міри запобіжного заходу, у зв`язку з поганим станом здоров`я останнього.

Діючи протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам закону щодо повного, всебічного, об`єктивною та неупередженого розгляду справи з прийняттям законного рішення, суддя ОСОБА_4 у вказаній період часу вирішив використати надані йому владні повноваження при розгляді вказаної справи для власного незаконного збагачення, а саме для одержання хабара від ОСОБА_7 за призначення її сину ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного із позбавленням волі та звільнення його з-під варти у залі суду.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 з метою унеможливлення документування його злочинних дій працівниками правоохоронних органів та викриття себе у вчиненні злочину, вирішив залучити як пособника в одержанні хабара від ОСОБА_7 свого знайомого директора ПП «Компанія «Юрконсалтинг» ОСОБА_5 .

У зв`язку з чим, ОСОБА_4 у січні 2011 року повідомив ОСОБА_5 про свої наміри щодо одержання хабара від ОСОБА_7 за призначення ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та звільнення його з під варти у залі суду, а також запропонував йому особисто одержати для нього від ОСОБА_7 як хабар гроші в сумі 3000 доларів США, обіцяючи за це грошову винагороду.

ОСОБА_5 , маючи вищу юридичну освіту, усвідомлюючи протиправний характер дій судді ОСОБА_4 , як службової особи, що займає відповідальне становище, надав згоду сприяти останньому у вчиненні злочину, пообіцявши одержати від ОСОБА_7 гроші в сумі 3000 доларів США та передати їх ОСОБА_4 .

Також ОСОБА_4 попросив ОСОБА_5 переказати ОСОБА_7 , що в разі відмови від дачі хабара, ОСОБА_6 буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та з метою створення умов, за яких ОСОБА_7 вимушена буде дати хабара задля недопущення негативних наслідків для прав і законних інтересів її сина, умисно затягував процес розгляду справи до моменту отримання хабара в повному обсязі.

Виконуючи функцію пособника ОСОБА_4 в одержанні хабара, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_7 та повідомив про вимогу ОСОБА_4 щодо необхідності передачі ОСОБА_4 хабара в сумі 3000 доларів США до 24.02.2011 за призначення ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, та звільнення його з-під варти у залі суду за результатами розгляду кримінальної справи № 1-28/11.

При цьому, ОСОБА_5 , виконуючи настанови ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_7 про упереджене ставлення судді ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та про його наміри призначити останньому за результатами розгляду кримінальної справи № 1-28/11 покарання у вигляді реального позбавлення волі у разі відмови від давання хабара.

ОСОБА_7 , не бажаючи настання для свого сина ОСОБА_6 , підсудного у кримінальній справі № 1-28/11, негативних наслідків, усвідомлюючи, що в разі відмови в даванні хабара він буде позбавлений, внаслідок упередженого ставлення до нього ОСОБА_4 , права на повний, всебічний, об`єктивний та неупереджений розгляд справи з прийняттям законного рішення, змушена була погодитись на незаконну вимогу останнього, про що повідомила ОСОБА_5 .

Одночасно ОСОБА_7 зауважила, що на даний час у неї немає відповідної суми грошових коштів і їй необхідний час для того, щоб отримати відповідну суму для давання хабара.

У зв`язку з цим ОСОБА_7 , з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо прав і законних інтересів свого сина повідомила ОСОБА_4 через пособника ОСОБА_5 , що згодна виконати його вимоги щодо давання хабара, але у зв`язку з відсутністю такої суми грошових коштів, попросила передавати хабар частинами. У свою чергу, суддя ОСОБА_4 , не бажаючи відмовлятися від свого злочинного наміру, погодився одержати хабар частинами.

Вимушена діяти відповідно до висунутих ОСОБА_4 через ОСОБА_5 злочинних вимог, ОСОБА_7 18.01.2011, у першій половині дня, прибула до будинку АДРЕСА_3 , де розташовано ПП «Компанія «Юрконсалтинг», директором якої являвся ОСОБА_5 .

Перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_5 , ОСОБА_7 передала йому гроші у сумі 500 доларів США, що згідно з курсом Національної о банку України на цей день становило 3972,25 грн., для подальшої передачі їх судді ОСОБА_4 як першої частини хабара за призначення ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та звільнення його з під варти у залі суду.

Діючи, за попередньою змовою групою осіб, як пособник в одержанні хабара, ОСОБА_5 прийняв від ОСОБА_7 як хабар гроші в сумі 500 доларів США і в цей же день, тобто 18.01.2011, у невстановлений слідством час, зустрівся з суддею ОСОБА_4 у смт. Покровське Дніпропетровської області та передав йому від ОСОБА_7 як першу частину хабара грошові кошти в сумі 500 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на той час складало 3972,25 грн., за призначення ОСОБА_6 покарання, не пов`язаною з позбавленням волі, та звільнення його з під варти у залі суду.

Отриманими в протиправний спосіб грошима у сумі 500 доларів США ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

У подальшому, виконуючи протиправні вимоги судді ОСОБА_4 та, діючи відповідно до висунутих ним через ОСОБА_5 злочинних вимог, ОСОБА_7 23.02.2011 о 14 годині 30 хвилин знову прибула до будинку АДРЕСА_3 . Перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_5 , ОСОБА_7 передала йому гроші в сумі 4000 гривень для подальшої передачі їх судді ОСОБА_4 як другої частини хабара.

Виконуючи свої функції пособника в одержанні хабара, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 прийняв від ОСОБА_7 як хабар гроші в сумі 4000 гривень.

У цей же день, тобто 23.02.2011, у невстановлений слідством час та невстановленому місці, ОСОБА_5 зустрівся з суддею ОСОБА_4 у смт. Покровське Дніпропетровської області та передав йому від ОСОБА_7 як другу частину хабара грошові кошти в сумі 4000 гривень за призначення ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та звільнення його з під варти у залі суду.

Отриманими в протиправний спосіб грошима у сумі 4000 гривень ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

У подальшому, враховуючи те, що решту хабара 2000 доларів США ОСОБА_7 мала передати через ОСОБА_5 судді ОСОБА_4 до постановлення вироку у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 вона, вимушена діяти відповідно до висунутих ОСОБА_4 злочинних вимог, 24.03.2011 близько 08 години 30 хвилин зустрілась зі ОСОБА_5 , за вказівкою останнього, на перехресті вулиць імені 40 років Жовтня та Леніна у смт. Покровське Дніпропетровської області для передачі останньої частини хабара.

При цьому, ОСОБА_5 , з метою унеможливлення документування його злочинних дій працівниками правоохоронних органів та викриття себе у вчиненні злочину, повів ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 у бік Покровської районної лікарні, а потім, через територію лікарні до вул. К. Маркса. У процесі руху ОСОБА_7 за вимогою ОСОБА_5 передала, а останній, діючи за попередньою змовою групою осіб, отримав від неї грошові кошти у розмірі 16 000,00 грн. для подальшої передачі їх судді ОСОБА_4 , як останньої частини хабара.

Після одержання грошових коштів від ОСОБА_7 , ОСОБА_5 зі свого мобільного телефону підтвердив судді Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 про одержання від ОСОБА_7 останньої частини хабара, тобто 16 000,00 грн., та домовився з ним про зустріч для передачі йому цих грошових коштів.

У той же день 24.03.2011, приблизно о 08 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , виконуючи функції пособника в одержанні хабара, зустрівся з ОСОБА_4 у смт. Покровське Дніпропетровської області та передав йому від ОСОБА_7 як останню частину хабара грошові кошти в сумі 16 000,00 грн. за призначення ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та звільнення його з-під варти у залі суду, тобто за вчинення дій, які входили до його владних повноважень як судді Покровського районного суду Дніпропетровської області.

ОСОБА_4 , одержавши всю суму хабара, виконуючи свою обіцянку, передав ОСОБА_5 як винагороду за пособництво в одержанні хабара від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2 400 гривень.

Всього, за описаних обставин, суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 одержав від ОСОБА_7 , через пособника ОСОБА_5 , хабар на загальну суму 23 972,25 гривень.

Вищезазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції зі змінами, внесеними Законом України № 2808-17 від 21.12.2010), а саме як одержання хабара службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням хабара, а дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції зі змінами, внесеними Законом України № 2808-17 від 21.12.2010), як пособництво в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб хабара, поєднаному з вимаганням.

До обвинувального акту додано угоди про визнання винуватості, укладені 26 червня 2014 року на стадії досудового розслідування між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В угодах про визнання винуватості так само, як і в обвинувальному акті, викладені вищенаведені обставини кримінального правопорушення та зазначено, що підозрювані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнали свою винуватість у вищезазначених діяннях і зобов`язуються беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угод про визнання винуватості дійшли згоди про призначення наступного покарання:

- ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції зі змінами, внесеними Законом України № 2808-17 від 21.12.2010) у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади професійного судді строком 3 роки, із конфіскацією майна. Відповідно до ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_4 п`ятого кваліфікаційного класу судді, присвоєного рішенням кваліфікаційної комісії суддів від 08.02.2008. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

- ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції зі змінами, внесеними Законом України № 2808-17 від 21.12.2010) у виді 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав для затвердження угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та відмовляє в затвердженні угоди, зокрема, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону (п. 1), умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб (п. 3).

Умови угод про визнання винуватості, укладених з підозрюваними ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в частині узгодженого сторонами покарання не відповідають закону, а саме ст. 77 КК України, якою визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Зазначений перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у випадку звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, є вичерпним, відтак, якщо додаткове покарання у вигляді конфіскації майна за санкцією статті (частини статті) є обов`язковим, воно не може бути застосовано у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з наведеного, сторонами угоди при узгодженні покарання не були враховані правила ст. 77 КК України, у зв`язку з чим порушено загальні засади призначення покарання, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України.

Разом з цим, за правилом ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Таке саме правило призначення покарання закріплено у частині п`ятій статті 65 КК України.

Отже, суд, у випадку затвердження угоди, не може змінювати узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, затвердження вищезазначених угод про визнання винуватості є неможливим в силу приписів пунктів 1, 3 ч. 7 ст. 474 КПК України, оскільки угоди не відповідають вимогам закону та порушують права обвинувачених.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 475 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 314, 369 372, 392, 474, 532 КПК України, суд

ухвалив:
1. Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 26 червня 2014 року, укладеної між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваними ОСОБА_4 .

2. Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 26 червня 2014 року, укладеної між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваними ОСОБА_5 .

3. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 від 08 травня 2014 року, повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1