Справа №345/339/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.02.2015 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючої - судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
що ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом , порушив правила безпеки дорожнього руху , внаслідок чого спричинено смерть потерпілого ОСОБА_6 й заподіяно середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.
30.11.2014 близько 13.30 год. , ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки „ Volkswagen Passat , реєстраційний номер Республіки Чехія НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-10 Стрий-Мамалига, км. 61+970 м, що у с. Пійло Калуського району Івано-Франківської області у напрямку м. Стрий. У цей час, в попутньому напрямку, попереду автомобіля марки „ Volkswagen Passat під керуванням ОСОБА_5 , прямо рухався автомобіль марки УАЗ-452, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . У салоні автомобіля УАЗ-452 знаходились пасажири ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Рухаючись прямою ділянкою дороги водій ОСОБА_5 , в порушення вимог п.п. 2.3. б)., п. 12.1., п. 13.1. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримав безпечної дистанції в результаті чого не справився з керуванням та вчинив зіткнення із автомобілем УАЗ-452, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Внаслідок цього водій ОСОБА_6 помер від отриманих тяжких тілесних ушкоджень , а пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості , як таких, що викликали тривалий розлад здоровя і не є небезпечними для життя у момент спричинення.
Свою вину у вчиненому ОСОБА_5 визнав повністю, однак пояснити не може чому саме скоїв ДТП. У вчиненому розкаюється просить суворо не карати.
Судом дослідження доказів і фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненому і не бажає досліджувати у судовому засіданні докази, які були зібрані в процесі досудового слідства і прокурор, захисник та потерпілі не заперечують проти цього, а тому суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 й заподіяно середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України.
Суд, призначаючи покарання, необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини справи, що помякшують та обтяжують покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд , відповідно до ст. 66 КК України , до обставин , які пом`якшують відповідальність обвинуваченого відносить те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину у вчиненому, щиро кається, сприяв розкриттю злочину.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує також і позитивну характеристику по місцю проживання .
Враховуючи думку потерпілих щодо міри покарання , так і те, що він є інвалідом 2-ої групи ( цукровий діабет , 1 тип ( інсулінозалежний) важка форма та туберкулома), й вищенаведені обставини, які пом"якшують покарання , які у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відносно нього слід застосувати ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Крім цього, суд приходить до висновку, що автомобіль для обвинуваченого є основним видом пересування, застосовується ним для роботи, а тому вважає за недоцільне позбавляти його прав керування транспортними засобами.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винуватим за ст. 286 ч. 2 КК України й призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі без позбавлення прав керування транспортними засобами.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов"язки: не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи , повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи .
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу, домашній арешт , залишити без зміни.
Речові докази по справі : автомобіль марки „ Volkswagen Passat , реєстраційний номер Республіки Чехія НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у Калуському МВ УМВС України в Івано-Франківській області ( а.с.31) - повернути засудженому ОСОБА_5 , автомобіль марки УАЗ-452, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у Калуському МВ УМВС України в Івано-Франківській області ( а.с.31) - повернути потерпілій ОСОБА_7 .
Стягнути із ОСОБА_5 до державного бюджету 1474 грн. 20 коп. витрат на проведення судово-криміналістичних експертиз ( №09/17-776 від 19.01.2015, №09/17-777 від 20.01.2015, №09/ 17-778 від 31.12.2014).
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

ГОЛОВУЮЧА :