Провадження № 1-кп/254/304/2013
В И Р О К

іменем України

23 грудня 2013 року
м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м.
Донецька у складі:

Головуючий - суддя
Сенчишин Ф.М.

При секретарі
Перевертало І.В.

За участі прокурора
Ленченко О.О.

потерпілої
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали кримінального
провадження № 0000454 за
обвинуваченням:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3
року в м. Донецьку, громадянина України,
з середньою спеціальною освітою, не
одруженого, не судимого, офіційно не
працевлаштованого, зареєстрований та
фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164
КК України,

В Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1
згідно рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 20 квітня
2011 року, зобов'язаний виплачувати
аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання своєї дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки усіх
виді в заробітку (доходу) щомісяця,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з 22 березня 2011 року і до
повноліття дитини. Однак ОСОБА_2, діючи
умисно, злісно ухилявся від сплати
аліментів в період з 22 березня 2011 року
по 06 грудня 2013 року, добровільної
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надавав, на неодноразові
офіційні попередження про явку в ВДВС
Будьоннівського РУЮ м. Донецька для
сплати аліментів не реагував, ніде не
працював, на обліку в центрі зайнятості
не перебував. За вказаний час ОСОБА_2
добровільно сплатив ОСОБА_1 аліменти у
розмірі 1200 грн. Згідно з довідкою
державного виконавця, сума
заборгованості ОСОБА_2 з виплати
аліментів з 22 березня 2011 року по 06
грудня 2013 року становить 34912,91 грн. З
урахуванням сплачених ОСОБА_2 1200 грн.,
загальний розмір заборгованості з
аліментів складає 33712,91 грн.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою
винність у вчиненні зазначеного
кримінального правопорушення визнав
та показав, що про існування судового
рішення, яким з нього стягнуті аліменти
на утримання дитини, він знав, але
зрозумів його так, що має сплачувати
потерпілій 30% від прожиткового
мінімуму. До державного виконавця його
не викликали, про існування
заборгованості він не знав. Стверджує,
що на утримання дитини він передав
потерпілій більші кошти, ніж 1200 грн.,
але підтвердити цей факти не може. З
розміром заборгованості не згоден. Про
свої доходи він ВДВС не повідомляв.
Знає про те, що ухилення від сплати
аліментів є кримінально-караним.

Крім визнання своєї вини в
інкримінованому кримінальному
правопорушенні та підтвердження його
фактичних обставин, винуватість ОСОБА_2
повністю доведена сукупністю
досліджених в судовому засіданні
доказів.

Потерпіла ОСОБА_1 показала, що рішенням
суду з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на
утриманні їх сина. Обвинуваченому про
зазначене рішення було достовірно
відомо, оскільки він був присутнім при
проголошенні рішення. ОСОБА_2 з часу
ухвалення рішення практично допомоги
на утримання сина не надавав, ані
грошима, ані речами, ані продуктами
харчування. За весь час сплатив їй лише
1200 грн. Дитина перебуває на її
утриманні.

Прокурором надані копія рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька № 2-1001/11 від 20 квітня 2011 року та
виконавчого листа, за якими з ОСОБА_2
стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки з усіх
видів заробітку (доходу) відповідача
щомісяця але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку починаючи з 22
березня 2011 року і до повноліття дитини

Зазначений виконавчий лист
ОСОБА_1 пред'явила до примусового
виконання до ВДВС Будьоннівського РУЮ
м. Донецька, що підтверджується
довідкою ВДВС.

Згідно наданих довідок,
обвинувачений на обліку в центрі
зайнятості не перебуває, пенсію та
страхові виплати по втраті
працездатності не отримує, нерухомого
майна та автотранспортних засобів у
власності не має.

Державним виконавцем здійснений
розрахунок заборгованості
обвинуваченого з виплати аліментів.
Сума заборгованості ОСОБА_2 по сплаті
аліментів у період часу з 22 березня 2011
року по 06 грудня 2013 року становить 34912,91
грн. без урахуванням сплачених ним 1200
грн.

Державний виконавець ОСОБА_5, допитана
в судовому засіданні у якості свідка,
показала, що вона здійснює примусове
виконання стягнення аліментів з ОСОБА_2
Останній 19 вересня 2011 року був особисто
проінформований нею про наявність
виконавчого провадження, під підпис
ознайомлений з розміром
заборгованості та попереджений про
кримінальну відповідальність за
ухилення від сплати аліментів. ОСОБА_2
зобов'язався починаючи з жовтня 2011 року
погашати заборгованість через пошту та
надавати квитанції до виконавчої
служби. Після цього обвинувачений
неодноразово викликався до ВДВС, але за
жодним викликом не прибув, відомості
про працевлаштування та документи про
погашення заборгованості не надавав.

Показання свідка ОСОБА_5 повністю
підтверджуються власноручно написаною
ОСОБА_2 розпискою аналогічного змісту
від 19 вересня 2011 року.

Доводи обвинуваченого щодо незгоди з
розміром заборгованості зі сплати
аліментів судом відхиляються, оскільки
останній докази на підтвердження своїх
доводів суду не надав і розмір
заборгованості в судовому порядку до
цього часу не оспорив.

Показання обвинуваченого щодо того, що
до державного виконавця його не
викликали і про існування
заборгованості він не знав спростовані
показаннями свідка ОСОБА_5 і
власноручно написаною ним розпискою
від 19 вересня 2011 року.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164
КК України, оскільки він своїми
умисними діями вчинив злісне ухилення
від сплати встановлених рішенням
коштів на утримання дитини (аліментів).

Визначаючи покарання
обвинуваченому ОСОБА_2, суд враховує
характер і ступінь тяжкості скоєного
кримінального правопорушення, яке
відноситься до категорії невеликої
тяжкості, обставини вчинення
кримінального правопорушення,
характер та ступінь тяжкості
спричинених наслідків, розмір
заборгованості з аліментів та період,
за який вона утворилася, відомості про
особу обвинуваченого.

Останній вчинив кримінальне
правопорушення вперше, має постійне
зареєстроване місце проживання, на час
розгляду провадження в суді не має
постійного джерела доходу.

На підставі викладеного, суд
дійшов висновку, що покаранням,
необхідним та достатнім для
виправлення ОСОБА_2 та попередження
нових кримінальних правопорушень як
самим обвинуваченим, так і іншими
особами, є покарання у вигляді
громадських робіт.

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та
призначити йому покарання у вигляді 120
(ста двадцяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Донецької області
через Будьоннівський районний суд м.
Донецька протягом тридцяти днів з дня
проголошення вироку.

Головуючий: