Справа № 1-49-2007
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

17
січня 2007
року Уманський міськрайонний
суд Черкаської області

в
складі: головуючої-судді Бурлака
В.І. при секретарі Шаповал
Н.В. з участю
прокурора Лебідь О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в залі суду
в м. Умані

справу про
обвинувачення:

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, освіта середня,
військовозобов'язаного, не працюючого, розлученого, проживаючого в
АДРЕСА_1, -

У
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
164 КК України,
-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_1 згідно рішення Уманського районного суду від 24 жовтня 1996 року
зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: доньки
- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина
-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/2
частини всіх видів заробітку, починаючи з 1 вересня 1996 року до досягнення
дітьми повноліття.

Підсудний починаючи
з листопада 2002 року
злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання
дітей, без поважної причини, і станом на грудень 2006 року заборгованість складає 67 69
грн. 10 коп.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в пред'явленому обвинуваченні
визнав повністю та показав, що дійсно після розлучення, діти залишилися
проживати з матір'ю, а він зобов'язаний по рішенню суду виплачувати аліменти на
утримання дітей. В зв'язку з тим, що не має постійного місця роботи, то
аліменти виплачував не систематично і тому утворилася така велика
заборгованість. В даний час він працює без оформлення і після отримання оплати
за виконану роботу
буде виплачувати аліменти
дітям.

Крім визнання
вини підсудним, його вина у вчиненні злочину підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно
ст. 2 99 КПК України - суд вважає
недоцільним дослідження
фактичних обставин справи,
які ніким не
оспорюються, оскільки учасники судового розгляду не
заперечують проти цього, правильно розуміють
зміст цих обставин
і у суду
немає сумнівів в добровільності та
істинності їх позиції.

2

Оцінюючи
зібрані по справі докази, суд
вважає, що пред'явлене обвинувачення
доказано.

Дії підсудного
суд кваліфікує по ч. 1 ст. 164 КК України -злісне ухилення
від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей
(аліментів).

При призначенні
покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
підсудного, який характеризується позитивно.

Обставинами, що
пом'якшують покарання суд визнає: щире каяття, часткове погашення
заборгованості.

Обставин, що обтяжують
покарання суд не
вбачає.

Враховуючи
тяжкість злочину, особу винного, обставини справи, суд вважає, що є підстави
застосувати ст. 7 5 КК
України - звільнивши
ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням.

Керуючись
ст. 323,
324 КПК України,
суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1
винним по ч. 1 ст. 164 КК України, та
призначити покарання один
рік обмеження волі.

Відповідно ст. 7 5 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом
одного року не вчинить нового злочину.

Зобов'язати
ОСОБА_1 не виїжджати за межі України без дозволу

органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи
про зміну місця
проживання.

Міру запобіжного
заходу засудженому, до вступу вироку в законну силу, залишити
підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Черкаської
області протягом 15
діб з моменту
проголошення.