справа № 1-161/2008
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 12 лютого 2008 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - Сівчука
А.Є.

за
участю секретаря - Борное
А.В.

прокурора
- Турчинської
О. Є.

потерпілого
- ОСОБА_2

законного
представника - ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця м. Луцька Волинської області, українця,
гр. України, з середньою
освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

- за ст. 190 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ

Підсудний
ОСОБА_1 7.12.2007 року, близько 16.00
год., перебуваючи в
стані алкогольного сп"яніння, діючи
з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим
майном, знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_2, шляхом обману та зловживання довірою, викликавши до себе довіру у гр.ОСОБА_4, який попередньо взяв мобільний телефон у
потерпілого ОСОБА_2 з наміром позвонити,
заволодів мобільним телефоном "Соні Еріксон" вартістю 850 грн.
з сім-карткою оператора мобільного зв"язку "Лайф" вартістю 25
грн. на рахунку якої було 2 грн. та флеш-карткою пам"яті вартістю 125 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_2 матеріальної
шкоди на загальну суму 1002
грн.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині
визнав повністю та суду показав, що 7.12.2007 року, близько 16.00
год. він знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2, там він зустрів свого знайомого ОСОБА_4 та
потерпілого ОСОБА_2, якого раніше не
знав. У ОСОБА_4 був мобільний телефон потерпілого ОСОБА_2, оскільки він взяв його у останнього з наміром
позвонити. Тоді він взяв у ОСОБА_4 телефон потерпілого та заховав у рукав
кофти. Коли потерпілийОСОБА_2 почав просити,
щоб він повернув телефон, він
відповів, що у нього немає телефона. Вони з ОСОБА_2

2

зайшли у
під"їзд, останній обшукав його
кишені і не виявив телефон. Після цього вони розійшлись по домівках. В
подальшому телефон він продав за 400
грн. незнайомому таксисту, гроші
витратив на власні потреби. На даний час збитки потерпілому відшкодовані. У
вчиненому щиро розкаюється, просить суд
суворо його не карати.

Крім
повного визнання вини самим підсудним його винність у вчиненому повністю
підтверджується зібраними по справі матеріалами, фактичні обставини яких не оспорюються
учасниками судового розгляду, а саме:

- показами, даними в судовому засіданні потерпілим
ОСОБА_2 про те, що 7.12.2007 року близько 16.00 год. він вийшов у
двір будинку АДРЕСА_1, там зустрів знайомого ОСОБА_4, який попросив у нього мобільний телефон, щоб перезвонити. Тоді до них підійшов
підсудний, з яким він був незнайомий.
Останній взяв у ОСОБА_4 його телефон, а
коли він почав просити повернути належний йому телефон, то підсудний відповів, що у нього немає телефона. Він обдивився
кишені підсудного, однак телефон не
виявив. Пішов додому та повідомив батьків,
а потім вони написали заяву у міліцію. На даний час збитки підсудним
відшкодовані повністю, будь-яких претензій
до підсудного ОСОБА_1 він не має, на
суворому покаранні не настоює.

Відповідно
до ст.
299 КПК
України, при визначенні обсягу
доказів, що підлягають дослідженню, судом постановлено не досліджувати інші
докази по справі, оскільки вони не
оспорюються учасниками судового розгляду.

Аналізуючи
зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого злочину.

Таким
чином суд приходить до висновку, що
ОСОБА_1 своїми умисними діями,
спрямованими на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання
довірою, скоїв злочин, передбачений
ст. 190 ч. 1 КК України.

При
обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, всі обставини справи та дані про особу підсудного.

До
обставин, що обтяжують покарання
підсудному суд відносить -вчинення
злочину в стані алкогольного сп"яніння.

До
обставин, що пом'якшують покарання
підсудному суд відносить -
щире каяття, активне сприяння в
розкритті злочину, повне відшкодування
матеріальних збитків.

Враховуючи
те, що підсудний ОСОБА_1 раніше не
судимий, щиро розкаявся у вчиненому
злочині, добровільно повністю
відшкодував завдані збитки, активно
сприяв розкриттю злочину, по місцю
проживання характеризується позитивно,
потерпілий на суворому покаранні не настоює, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення підсудного
можливе без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.
ст. 323,
324 КПК України, суд,
-

ЗАСУДИВ

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину передбаченого
ст. 190 ч. 1 КК України та
призначити покарання - 2
(два) роки обмеження волі.

3

На
підставі ст.
75, 76 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку
тривалістю 1 (один)
рік 6 (шість)
місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки:

не виїзджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи;

повідомляти органи
кримінально-виконавчої
системи про зміну місцяпрорживання, роботи,
навчання;

періодично
з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід
засудженому ОСОБА_1 залишити попередній -підписку
про невиїзд.

На вирок
суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом
15 діб з моменту
його проголошення.