Справа № 140/592/15-к
Провадження №11-кп/772/558/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянула 03 липня 2015 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000057 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

засуджено за ч.1 ст.408, ст.75, п.п.2, 3 ст.76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього відповідні обов`язки.

За участю прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду в частині призначеного покарання ОСОБА_6 із-за його м`якості та ухвалення нового вироку із призначенням обвинуваченому за ч.1 ст.408 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі через невідповідність призначеного покарання тяжкості правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

ОСОБА_6 за вироком суду засуджений за те, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та приймала участь у проведенні Анти терористичної операції, в порушення ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11,16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисципланарного статуту Збройних Сил України, 30.07.2014 року, діючи з прямим умислом та з метою ухилитися від військової служби взагалі, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України не з`явився з лікувального закладу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , виїжджав за межі України та в подальшому проводив час на власний розсуд, не маючи наміру взагалі повертатись у військову частину, не робив ніяких заходів у період з 30.07.2014 року до даного часу для повернення на військову службу, проживаючи в смт. Брацлав Немирівського р-ну Вінницької обл., чим вчинив дезертирство.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, підтримавшого доводи поданої апеляції; заперечення проти її задоволення обвинуваченого і його адвоката; виступи їх всіх в судових дебатах, а обвинуваченого ще і в останньому слові в підтримання висловлених позицій; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги із наступних підстав.

Висновки суду про доведення ОСОБА_6 при обставинах викладених у вироку правильні, кваліфікація скоєного ніким не оскаржується.

На переконання суддів у вироку обґрунтовано були враховані пом`якшуючі покарання обставини які в числі інших обставин вплинули на застосування норм ст.75 КК України, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Зазначені обставини мали місце не лише на досудовому слідстві, а також своєю поведінкою ОСОБА_6 підтвердив їх в місцевому та апеляційному судах.

Дані обставини зазначені і в обвинувальному акті, затвердженого процесуальним керівником старшим прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України (а.с.4).

А тому твердження в апеляції, що дані висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження не логічні, не переконливі, а тому не заслуговують на увагу.

Якраз суб`єктивне ставлення ОСОБА_6 до вчиненого, який визнавав свою провину, висловлював жаль з приводу вчиненого, при цьому пояснив, що під час несення строкової військової служби в 2012 році захворів на тяжке захворювання.

18 травня 2014 року, будучи вдруге призваним під час мобілізації до збройних сил на особливий період військової служби під час АТО, наслідки хвороби знов проявилися, самопочуття погіршилось і від дня мобілізації він тричі знаходився на лікуванні у військово-медичному госпіталі.

Після останньої виписки із медичного закладу, коли стан здоров`я не покращився, він за його словами поставив до відома свого безпосереднього керівника та за рекомендацією матері відправився на лікування за кордон, а при поверненні його поставили до відома про порушення відносно нього кримінального провадження. Будучи вдома, він знову декілька разів лікувався в місцевій лікарні.

Як пояснив ОСОБА_6 , із-за самопочуття та сильних головних болей не може влаштуватись на роботу (хоча має спеціальність бухгалтера), не може знаходитись на сонці та вести активний спосіб життя.

Проте, він не став в місцевому суді заперечувати вину, наполягати на оскарженні результатів медичних комісій і не робив цього при розгляді апеляції. Лише жалкував, що так сталося із ним.

Його зовнішній фізичний стан не викликав у суддів сумнівів в правдивості сказаного ним щодо хворобливого стану.

Довідки військово-лікарських комісій від 29.07.2014 року та 25.02.2015 року є підтвердженням його пояснень, із яких вбачається, що в період військової служби з жовтня 2011 року по листопад 2012 року він переніс серйозне захворювання із наступившими ускладненнями, діагноз якого зазначений у висновку. Як зазначено, захворювання пов`язане із проходженням військової служби (а.с.28-29).

Підтвердженням того, що із погіршенням самопочуття при повторному призові у 2014 році ОСОБА_6 тричі госпіталізувався до військово-медичного клінічного центру центрального регіону є обставини скоєного, сформульовані в обвинувальному акті, де зазначені конкретні місце і час знаходження ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні.

Надані довідки Брацлавської районної лікарні та виписки із його медичної карти стаціонарного хворого засвідчують його хворобливий стан і в теперішній період.

Стан здоров`я ОСОБА_6 обґрунтовано взятий до уваги судом, в числі інших обставин, що вплинули на застосування покарання без позбавлення волі.

Добровільне повернення ОСОБА_6 із-за кордону засвідчує, що він не намагався уникнути кримінальної відповідальності.

А тому, на думку суддів, діагноз захворювання, яке він набув під час несення строкової служби, є об`єктивною підставою для скарг на здоров`я, а не умисним намаганням уникнути кримінальної відповідальності, як це просять визнати в апеляції.

Крім зазначеного, суд обґрунтовано визнав, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, будучи здоровим, чесно і віддано служив Вітчизні при призові на дійсну військову службу.

Як вказано в обвинувальному акті ніякої шкоди від його дій не наступило.

А тому за відсутності обтяжуючих покарання обставин, враховуючи, що скоєний злочин належить по ступеню тяжкості до категорії середніх, особу винного, пом`якшуючі покарання обставини та обставини скоєного судді дійшли висновку що місцевий суд обґрунтовано визначив ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України, визначивши йому іспитовий термін.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і попередження скоєння ним інших злочинів.

Невиправдано суворе покарання, про яке просить апелянт, суперечить не лише нормам ст.69-1 КК України та не відповідатиме його меті і цілям. В зв`язку з чим, немає підстав до задоволення апеляційної скарги.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців із дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно: