АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/6077/15-к Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/1120/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія : ст.194 КПК України
(застосування запобіжного заходу)

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2015 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваної - ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою прокурора прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26 липня 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26 липня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено ОСОБА_7 залишати житло в період часу з 22.00 год. до 07.00 год. наступного дня. Покладено на ОСОБА_7 обов*язки прибувати до слідчого за першою вимогою, не залишати житло за місцем постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання, здати слідчому закордонний паспорт (при наявності).
З таким рішенням слідчого судді не погодився прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Автор апеляційної скарги посилається на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України; наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України; недостатність застосування до підозрюваної більш м*якого запобіжного заходу, аніж тримання його під вартою. В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що слідчим суддею не прийняті до уваги ризики, існування яких було обґрунтовано слідчим у клопотанні. За викладених обставин прокурор вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби за місцем реєстрації не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної та не зможе запобігти ризикам у кримінальному провадженні, які є доведеними.
Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора в обґрунтування доводів апеляційної скарги, думку підозрюваної та її захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
В порядку ст.ст.276-278 КПК України 25 липня 2015 року старшим слідчим СВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_10 здійснено повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (а.с. 6-9).
В клопотанні про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке відповідає вимогам ст.184 КПК України, слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 за ч.3 ст.368 КК України, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених п.п.1-5, ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливість застосування до підозрюваного більш м*яких запобіжних заходів (а.с. 2-4).
Згідно з п.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Так, матеріали, додані слідчим в обґрунтування клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення. До того ж, доводи клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зможе забезпечити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, не є безпідставними. За вказаними доводами ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді від 5 до 10 років позбавлення волі, намагалася знищити речовий доказ в присутності понятих, не відсторонена від посади, що не виключає можливості впливу на колег з метою знищення речових доказів та свідків.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов*язково має бути розглянута можливість застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів.
Слідчий суддя, виходячи із недоведеності слідчим обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, застосував до підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на неї обов*язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував до неї запобіжний захід у виді домашнього арешту. Проте, з урахуванням кількості ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які апеляційний суд визнав доведеними, обмеження підозрюваної залишати своє місце проживання лише в певний період доби, є недостатнім.
Колегія суддів вбачає необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово. Саме такий запобіжний захід в повній мірі відповідатиме меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваною покладних на неї процесуальних обов*язків та запобіганню спробам вчинити дії, зазначені у ч.1 ст.177 КПК України.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді від 26 липня 2015 року скасуванню в частині визначення часу перебування підозрюваної під домашнім арештом, з постановленням в цій частині нової ухвали апеляційним судом, відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України.
Керуючись ст.ст.404,405, 407,419, 422 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26 липня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби скасувати в частині визначення часу знаходження підозрюваної ОСОБА_7 під домашнім арештом та визначити знаходження під домашнім арештом цілодобово.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :