Справа № 480/1165/14-к
Провадження № 1-КП/480/14/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.03.2015 року м. Миколаїв.
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва, кримінальне провадження № 0000006 за звинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копачівка Хмельницької області, українець, громадянин України, з вищою освітою, працюючого директором ТОВ «Сталвіт», раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 172 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , являючись службовою особою директором ТОВ «Сталвіт», у період грудень 2012 року - лютий 2013 року здійснив грубе порушення законодавства про працю, а саме не забезпечив виплату заробітної плати працівникам товариства, ведення первинного бухгалтерського обліку, щодо нарахування заробітної плати, чим позбавив права працівників товариства ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 на оплату праці.
Згідно висновку експерта № 2/169 від 14.02.2014 року, за результатами дослідження виписок по поточному рахунку № НОМЕР_1 ДОБУ філія Миколаївське обласне управління ТВБВ НОМЕР_2 /079 «Ощадбанк» по підприємству ТОВ «Сталвіт» встановлено рух коштів на поточний рахунок поступило коштів в період грудень 2012 року лютий 2013 року у сумі 211670,95 грн., які спрямовувались на придбання товарно-матеріальних цінностей, оплату послуг та здійснення інших платежів, але відсутні жодні платежі з погашення заборгованості по заробітній платі. Таким чином ОСОБА_4 маючи відповідну фінансово можливість не здійснив погашення заборгованості по заробітної платі працівникам ТОВ «Сталвіт» чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172 КК України, грубе порушення законодавства про працю, вчинене умисно керівником підприємства, що посягає на конституційне право людини, які включають право на працю та на гарантовану заробітну плату.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав частково та повідомив, що виплата заробітної плати дійсно не здійснювалось у зазначений період в зв`язку з припиненням діяльності підприємства та невиконанням потерпілими своїх функціональних обов`язків у повному обсязі. Просив суворо не карати.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена та підтверджується показами потерпілих та доказами в кримінальному провадженні.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що в період грудень 2012 року - лютий 2013 року на підприємстві ТОВ «Сталвіт» виконував свої обов`язки слюсаря-сантехника, заробітну плату за цей період не отримав, просив задовольнити цивільний позов в повному обсязі.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що в період грудень 2012 року - лютий 2013 року на підприємстві ТОВ «Сталвіт» виконував свої обов`язки слюсаря-ремонтника, заробітну плату за цей період не отримав, просив задовольнити цивільний позов в повному обсязі.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що в період грудень 2012 року - лютий 2013 року на підприємстві ТОВ «Сталвіт» виконувала свої обов`язки контролера водопровідного господарства, заробітну плату за цей період не отримала, просила задовольнити цивільний позов в повному обсязі.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що в період грудень 2012 року - лютий 2013 року на підприємстві ТОВ «Сталвіт» виконувала свої обов`язки контролера, заробітну плату за цей період не отримала, просила задовольнити цивільний позов в повному обсязі.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 повідомила, що в період грудень 2012 року - лютий 2013 року на підприємстві ТОВ «Сталвіт» виконувала свої обов`язки машиніста ПНС, заробітну плату за цей період не отримала, просила задовольнити цивільний позов в повному обсязі.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що в період грудень 2012 року - лютий 2013 року на підприємстві ТОВ «Сталвіт» виконувала свої обов`язки машиніста насосних уснатовок, заробітну плату за цей період не отримала, просила задовольнити цивільний позов в повному обсязі.
Згідно висновку експерта № 2/169 від 14.02.2014 року, відповідно до наданих документів, можливість керівництвом ТОВ «Сталвіт» погасити заборгованість по заробітній платі нарахованій у грудні 2012 лютому 2013 році у сумі 23000, 00 (двадцять три тисячі гривень 00 коп. ) грн., виходячи з руху грошових коштів по поточному рахунку № НОМЕР_1 відкритого ТОВ «Сталвіт» в установі банку ДОБУ філія Миколаївське обласне управління ТВБВ 10014/079 «Ощадбанк» за період часу грудень 2012 березень 2013 року документально підтверджується. Оскільки заборгованість по заробітній платі відповідно до вихідних даних перед працівниками ТОВ «Сталвіт» станом на 01.03.2013 року становить 23000, 00 (двадцять три тисячі гривень 00 коп. ) грн., а у той же час не першочергові витрати (придбання ТМЦ, отримання послуг тощо) з банківського рахунку за період з грудня 2012 березень 2013 року становили 37496,46 (тридцять сім тисяч чотириста дев`яносто шість гривень 46 копійок) грн., що перевищують існуючу заборгованість по заробітній платі працівників підприємства.
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого та потерпілих, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 172 КК України за ознаками грубого порушення законодавства про працю, знайшла підтвердження під час судового розгляду.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 слід визнати винним у пред`явленому звинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 172 КК України - за ознаками грубого порушення законодавства про працю.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який не судимий, має офіційну роботу, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід призначити покарання у вигляді позбавлення прав обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, а саме позбавлення права займати посади пов"язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських обов"язків в установах і організаціях всіх форм власності терміном на 2 роки..
Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченого положень ст.. 69 КК України.
Таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним злочинів, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.
У справі потерпілими заявлені цивільні позови, а саме ОСОБА_5 на суму 5 000 (п`ять тисяч гривень) грн., ОСОБА_6 на суму 4 000 (чотири тисячі гривень) грн., ОСОБА_7 на суму 4 000 (чотири тисячі гривень) грн., ОСОБА_8 на суму 3 000 (три тисячі гривень) грн., ОСОБА_9 на суму 3060 (три тисячі шістдесят гривень) грн.., ОСОБА_10 на суму 5 000 (п`ять тисяч гривень) грн.. та не відшкодовані. Позовні вимоги потерпілих знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, на підставі ст. ст. 22, 1166 ЦК України цивільні позови потерпілих підлягають задоволенню в повному обсязі і з ОСОБА_4 на користь потерпілих слід стягнути грошову компенсацію у розмірі вище зазначених сум позовних вимог.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст.172 КК України - у вигляді позбавлення права займати посади пов"язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських обов"язків в установах і організаціях всіх форм власності терміном на 2 роки..
Стягнути з ОСОБА_4 згідно ст. 1166 ЦК України у відшкодування майнової шкоди на користь ОСОБА_5 5 000 (п`ять тисяч гривень) грн., ОСОБА_6 4 000 (чотири тисячі гривень) грн., ОСОБА_7 4 000 (чотири тисячі гривень) грн., ОСОБА_8 3 000 (три тисячі гривень) грн., ОСОБА_9 3060 (три тисячі шістдесят гривень) грн.., ОСОБА_10 5 000 (п`ять тисяч гривень) грн.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирати.
Накладений арешт на майно згідно ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.04.2014 року, а саме на автомобіль DAEWOO NUBIRA 1.6 (1999 року випуску), державний реєстраційний номер НОМЕР_3 залишити в силі до повного відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням потерпілим.
На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнути з ОСОБА_4 2936 ( дві тисячі дев`ятсот тридцять шість гривень ) грн. в дохід держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи.
Речові докази т. 2 залишити при справі.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_4 з моменту отримання.

На виконання ч.6 ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1
06.03.2015