Справа № 1-45-2007
Вирок Іменем
України

22 січня 2007 року Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в складі головуючого судді Окунь T.В.

при секретарі Гончар
С.Т.

з участю прокурора Ледовської
Г.І.

підсудних ОСОБА_1

ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця с.Брачківка Кобеляцького району Полтавської області, українця,
громадянина України, одруженого, має на
утриманні неповнолітню дитину, працюючого в ТОВ "Слярум ЛТД", з середньою освітою, не
судимого в силу ст.89 КК України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.2
ст. 186 КК
України,

ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, уродженця с.
Комендантівка Кобеляцького району Полтавської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою
освітою, не працюючого, не судимого в силу ст.89 КК України,
проживаючого за адресою: с.
Комендантівка Кобеляцького району,

за ч.2 ст. 186
КК України,

Встановив:

Підсудні вчинили умисний тяжкий злочин
проти власності за таких обставин: 11
червня 2006 року
близько 23 год. 50 хв.
підсудні, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в дворі
будинку АДРЕСА_2, з
метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_3, яка підійшла до них з проханням підпалити
цигарку, діючи відповідно попередньої домовленості, ОСОБА_1 відкрито, із
застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілої, завдавши їй удару в область обличчя, шляхом ривку заволодів її
сумочкою вартістю 30 грн., в якій
знаходився шкіряний гаманець вартістю 80
грн, мобільний телефон "Філіпс 655"
вартістю 1161 грн. 50 коп., мобільний
телефон "Нокіа 6030"
вартістю 599 грн. та
гроші в сумі 50 грн. та 100 доларів США.
Сумочку ОСОБА_1 одразу передав ОСОБА_2, після чого підсудні
з місця події зникли, розпорядившись викраденим за власним розсудом. Внаслідок
злочинних дій підсудних потерпілій було завдано матеріальної шкоди на загальну
суму 2520 грн.50 коп.

Підсудні свою
вину в пред'явленому обвинуваченні визнали повністю, і підтвердили суду, що 11 червня 2006 року близько 23-50 год. в дворі будинку АДРЕСА_2 за попередньою
домовленістю між собою, з метою заволодіння чужим майном здійснили напад на
потерпілу ОСОБА_3 за обставин, викладених в обвинувальному висновку, внаслідок
чого заволоділи її сумкою. Мобільні телефони наступного дня продали в м.
Кременчуці, подальша доля сумки і інших речей, що знаходились з сумочці, їм
невідома.

Крім того, вина підсудних в інкримінованому злочині об'єктивно доведена по
справі показаннями потерпілої ОСОБА_3, свідка ОСОБА_4, та
письмовими доказами в їх логічній сукупності.

Так, потерпіла суду показала, що 11 червня 2006 року, ввечері,
після відпочинку з друзями, вона разом з чоловіком поверталася додому. По
дорозі між ними виникла суперечка, і чоловік пішов до своєї матері, а їй
наказав іти додому. В дворі будинку АДРЕСА_2 вона
побачила групу молодих людей, і підійшла до них з проханням підпалити цигарку.
У неї задзвонив мобільний, і трохи відійшовши в сторону, щоби поговорити, знову
повернулася до згаданої кампанії. Хлопець і двоє дівчат вже відійшли, і на
лавочці залишились лише підсудні. Підпаливши у них цигарку, зібралася іти
додому, коли раптово ОСОБА_1, потягнув її сумку, але вона тримаючись за неї,
від ривку упала долу, подряпавши коліна. Долаючи її опір, ОСОБА_1 ударив її по
обличчю, від чого вона випустила сумку, а
підсудні, заволодівши її сумкою, побігли в напрямку будинку по АДРЕСА_1. Дома все
розповіла чоловіку, і він одразу попрямував до гуртожитку на АДРЕСА_1. На даний
момент претензій до підсудних не мас, оскільки завдана їй шкода відшкодована
ними в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4
суду показав, що прийшовши вночі додому, застав дружину в сльозах, у неї
почервоніло око, та були подряпані коліна, вона розповіла про обставини нападу, і повідомила, що після вчинення злочину
хлопці побігли в напрямку гуртожитку по АДРЕСА_1. Вирішив одразу піти за зазначеною адресою, оскільки
проживав там майже 10 років і
добре знав всіх мешканців будинку. Підсудних знайшов без особливих труднощів. В кімнаті одразу побачив гаманець,
чохол до телефону та ключі. Інше майно, зі слів ОСОБА_2 знаходилось
у ОСОБА_1, і він пішов до помешкання останнього. Проте в кімнату до підсудного
так і не зайшов, оскільки пішов викликати швидку через нещасний випадок, що
трапився в гуртожитку з незнайомою жінкою.

13 червня 2006 року частина речей потерпілої, /що
була виявлена ОСОБА_4 в к. №1
по АДРЕСА_1/, була оглянута працівниками міліції в приміщенні
Комсомольського MB УМВС і долучена до матеріалів справи в якості речового
доказу (а.с. 18).

12 червня 2006
року оу Крюківського РОВД із приміщення торгового кіоску
"Мобілочка" в м. Кременчуці був вилучений належний потерпілій телефон
марки "Філіпс 655",
що підтверджено в матеріалах справи відповідним протоколом (а.с 14), а також записом
продавця кіоску в журналі реєстрації паспортних даних ( а.с 17).

Під час
проведення відтворення обстановки та обставин події злочину ( а.с. 56-61) підсудні дали
показання, аналогічні показанням, наданим суду.

Таким чином,
умисні дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які виразились у відкритому заволодінні майном потерпілої
ОСОБА_3, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з насильством,
що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої, органами досудового
слідства вірно кваліфіковані за ч. 2
ст. 186 КК
України.

Виходячи з
загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що
впливають на призначення покарання.

Суд враховує, що
підсудні вчинили тяжкий злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, і
разом з тим приймає до уваги, що тяжких наслідків від скоєного не настаю, і в
якості обставини, що пом'якшує покарання, враховує щире каяття підсудних в
скоєному, а також повне та добровільне відшкодування ними завданої потерпілій
шкоди.

За висновками
ЛКК підсудні практично здорові, працездатні, не потребують примусового
лікування від наркоманії та алкоголізму.

За місцем
проживання характеризуються позитивно. ОСОБА_1 утримує неповнолітню дитину,
працює, за місцем роботи характеризується добре.

Враховуючи
суспільну небезпечність вчиненого діяння в сукупності з іншими обставинами
справи, приймаючи до уваги, що підсудні визнали свою вину та активно сприяли
розкриттю злочину, повністю відшкодували завдані збитки, враховуючи також
позицію потерпілої по справі, суд, призначаючи покарання в межах санкції ч. 2 ст.186 КК України,
вважає за можливе звільнити підсудних від відбування покарання, з встановленням
іспитового строку, передбаченого ст. 75
КК України.

Питання про речові докази вирішене судом відповідно до
ст.81 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 за ч.2
ст.186 КК
України до чотирьох років позбавлення волі.

ОСОБА_2 за ч.2
ст.186 КК
України до чотирьох років позбавлення волі.

На підставі
ст.75 КК України звільнити засуджених від відбування покарання з встановленням
обом іспитового строку тривалістю на два роки.

Відповідно до
ст.76 КК
України зобов'язати засуджених не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці
органи про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід
засудженим залишити попередній -підписку
про невиїзд.

Речові докази по
справі - мобільний
телефон "Філіпс 655",
шкіряний гаманець, чохол для телефону та ключі залишити потерпілій, як їй
належні.

На вирок суду
протягом 15 діб з
моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного
суду Полтавської області.