АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єд. унікальний № 331/10322/14-к
№ пров. 11-кп / 778/ 954/15 Головуючий в 1-й інст. - ОСОБА_1
Категорія - ст. 190,ч.2 ККУ Доповідач в 2-й інст. - ОСОБА_2

10 серпня 2015 року судова палата з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 ,

на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично мешкаючого в АДРЕСА_2 ; громадянина України, раніше судимого:

- 26.12.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 15, ч.2 - 190, ч.2; 358, ч.3 та ч.4; 70; 75; 76 КК України до 2 років 06 місяців обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;

- 30.12.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 15, ч.2 190, ч.2; 190, ч.2; 358. ч.3 та ч.4; 70; 75; 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 05.02.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 15, ч.2 - 190, ч.2; 190 ч. 2, ст. 358 ч. 4; 70, ч.1 та ч.4; 75; 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням на 2 роки;

- 24.03.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 190, ч.1; 190, ч.2; 358, ч.3 та ч.4; 70, ч.1 та ч.4; 75; 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- засуджено: за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. .

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

У відповідності до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

До набрання вироком законної сили запобіжним заходом щодо обвинуваченого залишено особисте зобов`язання.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальних збитків на користь ПАТ "Платинум Банк" загальну суму 21 593, 23 гривні.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 21 серпня 2013 року, маючи умисел на використання завідомо підробленого офіційного документа, діючи з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні відділення № 4 ПАТ «Платинум Банк», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, бульвар Шевченка, буд. 18, з метою отримання грошового кредиту на суму 11200 гривень, надав кредитному інспектору вищевказаного банку підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Бердянським РВ ГУМВС України в Запорізькій області 11.02.1998 року, з вклеєною в нього його фотографією, а також довідку про присвоєння ідентифікаційного номера на те ж саме ім`я.

В той же день, 21.08.2013 року, у першій половині дня, ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, перебуваючи у приміщенні відділення № 4 ПАТ «Платинум Банк», розташованого по бульвару Шевченка, буд. 18 у м. Запоріжжі, шляхом обману, а саме надання кредитному інспектору ПАТ «Платинум Банк» підробленого паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Бердянським РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 11.02.1998 року, з вклеєною в нього своєю фотографією, а також довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на те ж саме ім`я та, представившись ім`ям ОСОБА_9 , заповнив від імені останнього заявку на отримання грошового кредиту на суму 11200 гривень.

Вищевказана заявка в подальшому була розглянута в головному офісі ПАТ «Платинум Банк» в м. Київ, де її було погоджено. Після цього ОСОБА_7 підписав від імені ОСОБА_9 кредитний договір та інші документи, які необхідні для отримання вищевказаного кредиту, після чого йому було видано кредитну картку, на яку банком були перераховані грошові кошти в сумі 11200 гривень.

Далі ОСОБА_7 , діючи згідно раніше розробленої злочинної схеми, зняв з отриманої кредитної картки гроші в сумі 11200 гривень та передав їх невстановленій особі, отримавши при цьому від останнього в якості винагороди грошові кошти в сумі 1200 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленою особою, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ПАТ «Платинум Банк» в сумі 11200 гривень, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 02 вересня 2013 року ОСОБА_7 , маючи умисел на використання завідомо підробленого офіційного документа, діючи з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні відділення № 2 ПАТ «Платинум Банк», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Леніна, буд. 146, з метою отримання грошового кредиту на суму 11200 гривень, надав кредитному інспектору ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_10 підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , заповнений на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданий Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області 14.12.1996 року, з вклеєною в нього своєю фотографією, і того ж дня, 02.09.2013 року, у другій половині доби, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, шляхом обману тим жєе способом отримав кредит на суму 11200 гривень за наступних обставин.

Так, у вказаний день, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні відділення № 2 ПАТ «Платинум Банк» за вищезазначеною адресою, надав кредитному спеціалісту ПАТ «Платинум Банк» - ОСОБА_10 підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_2 , виданий Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області від 14.12.1996 року, з вклеєною в нього його фотографією, а також довідку про присвоєння ідентифікаційного номера на те ж саме ім`я та, представившись ім`ям ОСОБА_11 , заповнив від імені останнього заявку на отримання грошового кредиту на суму 11200 гривень.

Вищевказана заявку, в подальшому, була розглянута в головному офісу ПАТ «Платинум Банк» в м. Київ, де її було погоджено. Після цього, ОСОБА_7 підписав від імені ОСОБА_11 кредитний договір та інші документи, які необхідні для отримання вищевказаного кредиту, після чого йому було активовано та видано кредитну картку, на яку банком були перераховані грошові кошти в сумі 11200 гривень.

Далі, ОСОБА_7 , діючи згідно раніше розробленої злочинної схеми, зняв з отриманої кредитної картки гроші в сумі 11200 гривень та передав їх невстановленій особі, отримавши при цьому від останнього в якості винагороди грошові кошти в сумі 1200 гривень.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленою особою, спричинив ПАТ «Платинум Банк» матеріальні збитки на суму 11200 гривень.

В своїй апеляційнівй скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 , не заперечуючи висновків суду щодо доведеності вини засудженого та кваліфікації його дій, як шахрайства, вважає вирок суду в частині призначеного йому покарання незаконним внаслідок його м`якості, оскільки судом першої інстанції не взяті до уваги ті обставини, що ОСОБА_7 4 рази судимий за вчинення корисливих злочинів, при цьому кожного разу був засуджений з випробуванням, вважає також, що суд першої інстанції без достатніх підстав послався на те, що вищевказані злочини ОСОБА_7 скоїв внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та має намір відшкодувати спричинену майнову шкоду, проте ці висновки належним чином в своєму вироку не вмотивав, тому просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за сукупністю ст.ст. 190, ч.2; 358, ч.4; 70 КК України покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, зазначивши, що вирок суду від 24.03.2014 року слід виконувати самостійно.

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення обвинуваченого, який заперечує проти її задоволення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора не підлягає задоволенню за таких підстав.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що суд в судовому засіданні правильно встановив фактичні обставини, за яких ОСОБА_7 шляхом шахрайства заволодів грошовими коштами ПАТ "Платинум Банк", та які самим обвинуваченим не заперечувалися, належним чином оцінив їх в своєму вироку і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст. 190 КК України.

Висновки суду в цій частині випливають з матеріалів кримінального провадження, які за згодою учасників судового процесу у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися, і ніким з учасників судового процесу не оскаржуються.

Обираючи щодо ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України прийняв до уваги дані, що характеризують обвинуваченого, в тому числі його ставлення до скоєного, позитивну характеристику за місцем проживання, наявність на його утриманні малолітньої дитини, а також і той факт, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, тому дійшов обгрунтованого висновку, з яким погоджується і судова колегія апеляційного суду, про те, що призначення ОСОБА_7 покарання з випробуванням є доцільним, обгрунтованим і відповідатиме загальним засадам покарання.

При цьому доводи прокурора в його апеляційній скарзі про попередні судимості ОСОБА_7 не є слушними, оскільки з анкетних даних обвинуваченого вбачається, що на день скоєння ним вищевказаних злочинів він взагалі не був судимий, всі його судимості, які виникли пізніше, фактично є сукупністю вчинених ним за період з серпня 2013 року по жовтень 2013 року злочинів, а не сукупністю вироків, зі змісту яких вбачається, що останнє з кримінальних правопорушень ОСОБА_7 вчинив в середині жовтня 2013 року, після чого будь-яких нових злочинів вже не скоював, що, на думку судової колегії, свідчить про його відмову в подальшому продовжувати злочинну діяльність, отже, доводи прокурора в його апеляції про те, що призначене ОСОБА_7 за останнім вироком, знову-таки за правилами ч.4 ст. 70 КК України, тобто, за сукупністю злочинів покарання є невиправдано м`яким і не відповідає даним про особистість засудженого, який за цими даними заслуговує на більш суворе покарання у вигляді позбавлення волі реально, не є переконливими і не заслуговують на увагу, тому підстав для посилення призначеного ОСОБА_7 покаранння судова колегія не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Головуючий:

Судді: