У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Кривенди О.В.

суддів

Мороза М.А., Пошви Б.М.,

з участю прокурора

Опанасюка О.В.,

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 14 червня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на судові рішення щодо них.

Вироком Сєверодонецького міського суду Луганської області від 20 червня
2006 року засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
раніше судимого, востаннє 5 листопада 2001 року за ч. 3 ст.ст. 15,186 КК
України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі з позбавленням спеціального права,
звільненого 20 травня 2004 року умовно-достроково на один рік 2 місяці 26 днів,

- за ч. 2 ст. 185 КК
України на два роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України на
шість років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 194 КК України на
п'ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового
складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_1 визначено покарання - сім років позбавлення волі;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше судимого,

- за ч. 2 ст. 289
КК України на п'ять років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 194 КК України на три
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 визначено остаточне покарання -
п'ять років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 29 вересня 2006 року вирок
щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без зміни.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні таких злочинів.

20 серпня 2005 року, приблизно о 4-й годині, ОСОБА_1, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння в кв. АДРЕСА_1, таємно викрав майно, яке належить
ОСОБА_3, вартістю 398 гривень 90
копійок.

16 вересня 2005 року, приблизно о
2-й годині, ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння в районі будинку АДРЕСА_2, незаконно заволоділи автомобілем
«Москвич» ІЖ 412, д/н НОМЕР_1, який належав ОСОБА_4.

Цього ж дня, приблизно о 5-й годині, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 біля будинку
АДРЕСА_2 спалили автомобіль «Москвич-412», яким вони незаконно заволоділи.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить закрити справу щодо нього в частині його засудження за ч. 2
ст. 289 та ч. 2 ст. 194 КК України, посилаючись
на те, що він, передбачених цими статтями злочинів не
вчиняв, а досудовим та судовим слідством не зібрано доказів його винності.

Засуджений ОСОБА_2 у своїй скарзі просить пом'якшити призначене йому
покарання із застосуванням ст. 69 КК України, посилаючись на те, що судами
першої та апеляційної інстанцій при призначенні йому покарання не були
враховані обставини, що пом'якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора,
який просив частково задовольнити касаційні скарги засуджених, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні таємного
викрадення майна ОСОБА_3 ґрунтується
на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому
засіданні, належно оцінених судом, і є обґрунтованим. Цей висновок, зокрема,
ґрунтується на показаннях засудженого ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, даних протоколу
огляду, виявлення та вилучення викраденого майна, висновку товарознавчої
експертизи від 12 жовтня 2005 року № 186.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною.

На думку колегії суддів, є обґрунтованим і висновок суду про доведеність
винності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у незаконному заволодінні автомобілем ОСОБА_4. Цей
висновок, зокрема, ґрунтується на показаннях потерпілого ОСОБА_4., свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_7, висновку автотоварознавчої експертизи від 14 листопада 2005
року № 276/05, даних протоколів огляду місця події від 16 вересня 2005 року.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 289 КК України також є
правильною.

Разом із тим, визнаючи ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 винними у вчиненні умисного знищення шляхом підпалу автомобіля
ОСОБА_4., суд першої інстанції, з чим погодився й апеляційний суд, неправильно
застосував кримінальний закон, оскільки знищення або пошкодження особою чужого
автомобіля, який був предметом вчиненого нею незаконного заволодіння, не
потребує додаткової кваліфікації ще й за ст. 194 КК України, оскільки на момент
знищення цього транспортного засобу винна особа хоча й незаконно, але вже
здійснювала володіння ним.

За таких обставин, судові рішення щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині їх
засудження за ч.2 ст. 194 КК України підлягають скасуванню, а справа в цій
частині - закриттю.

Колегія суддів вважає, що суд призначив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч.2 ст. 289
КК України покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України і не вбачає підстав
для його пом'якшення.

Остаточне покарання ОСОБА_1 за
сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України, на
думку колегії суддів, має бути визначене шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

касаційні
скарги
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Сєверодонецького міського суду Луганської області від 20 червня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 29 вересня 2006 року
щодо засудження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч.2 ст. 194 КК України скасувати, а
справу в цій частині - закрити.

Вважати
ОСОБА_1 засудженим на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.
185 та ч.2 ст. 289 КК України, на шість років позбавлення волі, а ОСОБА_2 - за
ч.2 ст. 289 КК України на п'ять років
позбавлення волі.

У решті зазначені судові рішення залишити без зміни.

судді:

Кривенда О.В. Мороз М.А. Пошва
Б.М.