Номер провадження 11-сс/788/232/14 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Скарги на постанови про порушення кримінальної справи
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2014 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Суми ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 грудня 2014 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді особисте зобов`язання щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 органами досудового розслідування підозрюється у кримінальному провадженні №0006960, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, за наступних обставин.

Так, 10.12.2014 року о 21год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні кафе-бару «Слобожанський», що розташований за адресою: м. Суми, вул. Горького, 25, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, надав завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху в приміщенні даного кафе, де знаходилась значна кількість людей, одразу після чого кинув у зал предмет циліндричної форми, який дістав зі свого наплічного рюкзаку, достовірно знаючи, що даний предмет не є вибуховим пристроєм, при цьому розуміючи, що повідомлена ним погроза про вчинення вибуху є завідомо неправдивою, а надане повідомлення створить небезпечну обстановку у населення, порушить громадську безпеку.

11.12.2014 р. ОСОБА_7 тимчасово затриманий в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

Старший слідчий відділення СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, мотивуючи свої вимоги тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України та запобігти ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 грудня 2014 року клопотання слідчого було задоволено частково і застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Обрання такого запобіжного заходу слідчий суддя мотивував, крім обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, недоведеністю прокурором того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного. При цьому своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що підозрюваний постійно проживає у м. Суми, раніше не судимий і застосування відповідного запобіжного заходу цілком забезпечить належну поведінку підозрюваного та унеможливить перешкоджанню кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на необґрунтованість та незаконність ухвали слідчого судді, порушує питання про її скасування через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та порушення вимог ч.2 ст. 196 КПК України. За змістом мотивації апеляційної скарги прокурор зазначає, що обираючи підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя не визначив строк його дії. Разом з тим наголошує, що при постановленні оскаржуваного судового рішення залишено поза увагою відсутність у підозрюваного ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків та наявність у останнього психічного захворювання, що може свідчити про його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому зазначає, що виявлені у підозрюваного самостійно виготовлені предмети та вчинені ним дії свідчать про його суспільно-небезпечну поведінку, а обставини того, що за освітою він є інженером, може самостійно виготовляти зброю, розробляти креслення до неї, сприятимуть продовженню його злочинної діяльності при перебування на свободі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 , на підтримку поданої нею апеляційної скарги, захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177,178,183,194,200 КПК України та п.«е» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

Надані суду матеріали досудового розслідування дають лише підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України., проте в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді слідчий і прокурор довів існування лише одного ризику щодо можливості перешкоджання кримінальному провадженню.

Всі вищенаведені обставини були в достатній мірі враховані слідчим суддею при розгляді клопотання.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий, виконує покладені на нього обов`язки.

Приймаючи рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини в кримінальному провадженні та враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, вмотивовано дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

При цьому слідчий суддя вмотивовано дав оцінку обставинам, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбаченим ст.178 КПК України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що у слідчого судді були вагомі підстави обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід саме у вигляді особистого зобов`язання, оскільки тримання під вартою є винятковим заходом, а прокурор і слідчий в свою чергу не довели, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності у підозрюваного психічного захворювання та твердження про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також те, що останній є суспільно небезпечним для оточуючих, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя, обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та визначаючи йому обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, не визначив строк, на який їх покладено.

Так, приписами ч.2 ст. 196 КПК України встановлено, що в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Проте ст. 179 КПК України не передбачено строків дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

За таких умов колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 грудня 2014 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді особисте зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Суми ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3