Справа
№1-128/2008 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2008 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у
складі:

головуючого судді - Устіченко К.І.,

при секретарі - Колодязній Л.С.,

з участю прокурора -Дяченко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Снігурівка кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця та мешканця с. Єлизаветівка
Миколаївської області, українця,
громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не військовозобов'язаного,
не працюючого, раніше судимого 15 серпня 2007 року Снігурівським районним судом
за ст.164 ч.2 КК України до 160 годин громадських робіт,

за ст.389 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2007 року ОСОБА_1 засуджений Снігурівським районним судом Миколаївської
області за ст.164 ч.2 КК України до 160 годин громадських робіт. 12 жовтня 2007
року підсудний в Снігурівській кримінально-виконавчій інспекції був
ознайомлений з порядком відбування покарання та направлений для відбування
покарання в Нововасилівську сільську Раду Снігурівського району Миколаївської
області. За період з 12 жовтня 2007 року по теперішній час підсудний
відпрацював лише 4 години громадських робіт та з метою ухилення від відбування
громадських робіт залишив постійне місце проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої інспекції та не з'являється для виконання громадських
робіт до Нововасилівської сільської Ради Снігурівського району Миколаївської
області.

Підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав повністю суду пояснив, що восени 2007
року він з метою ухилення від відбування громадських робіт виїхав з постійного
місця проживання до Херсонської області, де працював по найму. Просив суд
слухати справу без дослідження доказів.

На
підставі ч.3 ст. 299 КПК України та згодою учасників процесу суд вважає
недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи оскільки
вони ніким не оспорюються, а винність підсудного у вчиненні злочину
підтверджена, окрім його особистих зізнань, доказами, вказаними в
обвинувальному висновку.

Суд
кваліфікує дії підсудного за ст.389 ч.2 КК України, як ухилення від відбування
покарання у вигляді громадських робіт.

Призначаючи
покарання, суд враховує тяжкість та суспільну небезпечність злочину, вчинено
злочин невеликої тяжкості, особу винного, який повністю визнав себе винним і
розкаявся у вчиненому, позитивну характеристику за місцем проживання.

Як
обставина, що обтяжує відповідальність, рецидив злочину.

Враховуючи,
що підсудний раніше судимий за вмисний злочин та ухилявся від відбування покарання
суд вважає, що його особа є небезпечною для суспільства, а тому призначає йому
покарання у вигляді обмеження волі і вважає його необхідним та достатнім для
його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись
ст.323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 389 ч.2 КК України та
призначити покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На
підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за
вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2007
року і остаточно вважати його засудженим до одного року 15 днів обмеження волі.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписка про невиїзд з
постійного місця проживання.

Міру
покарання засудженому рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

На
вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через
місцевий суд протягом 15-ти днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ (ПІДПИС):

Вирок не набрав законної сили.

Копія вірна.

Суддя: