Справа №705/135/15-к
1-кп/705/132/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2015 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
за участю потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умань Черкаської області кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сушківка Уманського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, пенсіонера, працюючого головою ОСББ «Перевізник 1», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України ,-

08 жовтня 2014 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту з громадянином ОСОБА_5 , діючи умисно та цілеспрямовано, з метою залякування останнього, замахуючись сокирою, викрикував погрози про позбавлення життя ОСОБА_5 , чим вчинив погрозу вбивством потерпілому, яку останній сприйняв як реальну.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні чітко з приводу того, чи визнає він вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, - не висловився. Спочатку він вказував, що визнає вину. Однак в своїх поясненнях в суді він вказував, що того дня у нього з ОСОБА_5 була сварка, але погрози вбивством з його боку не було. Чого він взяв у руки сокиру, він спочатку пояснити не зміг, а потім сказав, що він «запсіхував» - той узяв. Конфлікт був у жовтні 2014 року. Обвинувачений вказував, що конфлікт виник із-за того, що ОСОБА_5 , на думку ОСОБА_4 , під час того як будував гараж, використав каміння, що було складено у дворі, яке йому не належить. У зв`язку із цим, ОСОБА_6 почав сваритися з ОСОБА_5 . Сокира лежала на землі і він її підняв ( при цьому навіщо піднімав пояснити не зміг), однак в своїх поясненнях наполягав на тому, що цією сокирою він не махав і не погрожував. Сварка між ними відбувалася біля гаража по АДРЕСА_1 . При цьому були присутні 2 хлопці, які працювали на будівництві гаража (вони робили фундамент). Сварка дійсно була, пояснював обвинувачений. Під час сварки вони з потерпілим ОСОБА_7 обзивали один одного, однак бійки не було. Що саме обвинувачений казав під час сварки, він сказав, що не пам`ятає.. Однак він вказував , що ОСОБА_5 йому погрожував, казав, що «переламає йому позвоночник» та що до нього прийдуть і розберуться. Все це тривало 5-10 хвилин. Потім він пояснив, що узяв камінь і поніс на місце.
Не дивлячись на не визнання обвинуваченим вини та його різні захисні версії, його вина у вчиненні за викладених вище обставин погрози вбивством, підтверджується крім власне його показань, в яких він не заперечує окремі обставини з фактичного боку, усією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у їх достовірності та допустимості.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засідання показав, що він 08.10.2014 року запросив 2 хлопців, щоб вони допомогли йому на будівництві гаража ( зробити фундамент під гараж). Камінь та інші будматеріали він привіз із с. Сушківки. Під час того, як копали фундамент, хлопці використовували сокиру, якою обрубували коріння від дерева. . Він сидів на мішках і сокира лежала неподалік від нього, десь метра 2, на землі. Потім прибіг ОСОБА_4 і почав сваритися та «обматюкав» його. Він кричав за камінь. Сварка, зі слів потерпілого мала місце, все це відбувалося біля гаража і все це бачили та чули робітники і сусід ОСОБА_8 , який був біля гаража. В процесі сварки ОСОБА_9 взяв сокиру і почав нею на нього замахуватися та кричав : « Я тебе зарубаю». Потерпілий ОСОБА_5 вказував, що він ОСОБА_4 не погрожував. Потім ОСОБА_8 втрутився, він спитав у ОСОБА_4 , що він робить і намагався забрати у нього сокиру, йому допомогли 2 хлопці, які працювали на будівництві фундаменту. Вони спільними зусиллями скрутили ОСОБА_4 і забрали у нього сокиру. ОСОБА_5 пояснив, що він в процесі того, як йому ОСОБА_9 погрожував дуже злякався і цю погрозу сприймав, як реальну ( « … якби не ОСОБА_10 , то він би мене вдарив …»). Після цього ОСОБА_5 викликав працівників міліції.
Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_5 попросив його допомогти зробити фундамент. Того дня вони спочатку в с. Сушківка взяли все необхідне, а потім повернулися в м.Умань і почали роботи. . Під час того , як вони копали, були пеньки і коріння дерев, тому вони їх відрубували сокирою, яку поклали неподалік на землі. ОСОБА_5 сидів на мішках., а вони з напарником ОСОБА_12 працювали. Потім прибіг ОСОБА_4 і почав дуже сильно кричати за якийсь камінь. В процесі сварки він підняв сокиру, яка лежала неподалік на землі, і підійшов до ОСОБА_5 , розмахував сокирою і кричав : «Я тебе зарубаю».. Потім втрутився сусід і вони всі разом його «завалили», і забрали у нього сокиру. Потім ОСОБА_5 викликав працівників міліції і вони давали їм покази з приводу подій, свідками яких вони були.
Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_12 давав покази, які за своїм змістом повністю співпадають з показами, які давав в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 .
Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_13 пояснив, що він бачив, як відбувалася сварка між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Він того дня справляв біля гаража косілку. Це було в 2014 році , але коли це точно було він уже не пам`ятає, але ще була зелена трава на дворі, бо він мав намір косити траву, після того, як відремонтує косілку. ОСОБА_5 сидів на мішках, а 2 людей працювали біля його гаража, вони копали фундамент під гараж ( розширювали його). Зранку вони привезли «бусом» будматеріали і зразу ж розпочали працювати. Згодом прибіг ОСОБА_4 почав сварку з ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в процесі сварки так сильно кричав, що не можна було розібрати все що він кричить ( «кричав істерично»). Вони були від нього десь метрів 15. . Потім ОСОБА_4 щось ухопив ( спочатку він думав, що це була лопата, а потім уже роздивився, що то була сокира)) і почав розмахувати цим предметом біля ОСОБА_7 і кричати : «Я тебе зарубаю». Сокиру він підняв із землі і тримав її він у правій руці. Сокирою він розмахував над головою ОСОБА_5 . Потім ОСОБА_4 підійшов до нього, штовхнув його, при цьому сокира у нього була в правій руці. Він піднявся із землі, заломав йому руку і намагався забрати сокиру і тут йому на допомогу прийшли працівники, які будували фундамент, та вони разом скрутили ОСОБА_9 і хтось із хлопців забрав у нього сокиру. . Сварка була із-за каміння, яке уже приблизно 10 років лежить у них у дворі. Однак він бачив, що ОСОБА_5 камінь привіз. А конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спочатку виник неділю чи дві неділі перед цими подіями із-за цегли, яку ОСОБА_4 склав у дворі біля гаража ОСОБА_5 .. ОСОБА_5 його просив забрати ту цеглу, тому що вона йому заважали проводити роботи по будівництву фундаменту під гараж. Однак, ОСОБА_4 відмовився і ОСОБА_5 сам приймав цю цеглу.
Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України також підтверджується іншими доказами дослідженими в процесі судового слідства, а саме:
· даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 16.10.2014 року, в якому зафіксовано факт звернення ОСОБА_5 до правоохоронних органів із заявою в якій він вказав, що 08.10.2014 року близько 11 години в АДРЕСА_1 ОСОБА_4 погрожував йому фізичною розправою, а саме намагався нанести удар сокирою;
· даними протоколу огляду предметів від 18 жовтня 2014 року в якому відображено факт огляду сокири, яка була добровільно видана 16.10.2014 року ОСОБА_5 ;
· даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22.11.2014 року, з таблицею зображень до нього, при складанні якого потерпілий ОСОБА_5 в присутності понятих добровільно повідомив та вказав на місці про обставини погрози вбивством з боку обвинуваченого ОСОБА_4 у дворі будинку за адресою : АДРЕСА_1 ;
· даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22.11.2014 року, з таблицею зображень до нього, при складанні якого свідок ОСОБА_11 в присутності понятих добровільно повідомив та вказав на місці про обставини погрози вбивством з боку обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 у дворі будинку за адресою : АДРЕСА_1 ;
· даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22.11.2014 року, з таблицею зображень до нього, при складанні якого свідок ОСОБА_12 в присутності понятих добровільно повідомив та вказав на місці про обставини погрози вбивством з боку обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 у дворі будинку за адресою : АДРЕСА_1 ;
· даними протоколу проведення слідчого експерименту від 22.11.2014 року, з таблицею зображень до нього, при складанні якого свідок ОСОБА_13 в присутності понятих добровільно повідомив та вказав на місці про обставини погрози вбивством з боку обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 у дворі будинку за адресою : АДРЕСА_1 .
Суд приходить до висновку, що за даних обставин ( виходячи з фактичного розвитку подій) у потерпілого ОСОБА_5 були реальні підстави побоюватись здійснення погрози вбивством з боку обвинуваченого, про що свідчить як агресивна поведінка обвинуваченого, який 08.10.2014 року сварився з ним в присутності свідків в дворі будинку, так і активні дії обвинуваченого, який не лише словесно виказував погрози вбивством, а й замахувався сокирою в безпосередній близькості від потерпілого.. За таких обставин обвинувачений усвідомлював, що його слова та маніпуляції з сокирою можуть викликати у потерпілого ОСОБА_5 побоювання за своє життя і бажав цього.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 129 ч.1 КК України, як погроза вбивством.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - суд по справі не вбачає.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - суд по справі не вбачає.
Санкцією ч.1 ст. 129 КК України передбачено покарання у вигляді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі строком до двох років.
Розділ Х Кримінального Кодексу України регламентує покарання та його види, а також визначає коло осіб, до яких окремі види покарання застосовуватися не можуть. Згідно ч.3 ст. 60 КК України передбачено, що арешт не застосовується до осіб віком до 16 років, до вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років. Відповідно до ч.3 ст. 61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується, в тому числі до осіб, що досягли пенсійного віку.
Враховуючи обставини справи та відповідні положення КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання, у вигляді арешту в межах передбаченого законом строку, але ближче до мінімального.
Потерпілий ОСОБА_5 ставив питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь у відшкодування спричиненої моральної шкоди грошових коштів у сумі 10 000 гривень.
Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав і пояснив, що до завдання шкоди потерпілому не причетний.
Розглядаючи цивільний позов потерпілого, суд виходить з такого.
У судовому засіданні безспірно встановлено, що 08 жовтня 2014 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту з громадянином ОСОБА_5 , діючи умисно та цілеспрямовано, з метою залякування останнього, замахуючись сокирою, викрикував погрози про позбавлення життя ОСОБА_5 . Викладені обставини підтверджуються об`єктивними фактичними даними, які містять досліджені в судовому засіданні докази.
Таким чином, заслухавши пояснення сторін та думку прокурора, дослідивши подані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд, на підставі ст. ст. 23, 1167, 1193 ЦК України, враховуючи характер протиправних дій відповідача, ступінь його вини, глибину фізичних і моральних страждань потерпілого, вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_5 частково, тобто на суму 5 000 грн.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.
Долю речових доказів потрібно вирішити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.
Судові витрати по справі за проведення судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 245,70 грн. - підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) місяців арешту.
Термін покарання рахувати з моменту поміщення ОСОБА_4 у відповідну установу для відбування покарання у вигляді арешту.
Позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_4 5 000 ( п`ять тисяч ) грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на відшкодування судових витрат за проведення судово-дактилоскопічної експертизи кошти в сумі 245,70 грн. в дохід держави.
Речовий доказ: сокиру, яка передана під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 - залишити власнику за належністю.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Черкаської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1