Справа № 217/4803/12
Провадження №11/772/863/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Царапора Олександр Петрович
Доповідач :Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року
м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Вінницької області у складі:

Головуючого - судді: Рибчинського В.П.

суддів: Ващук В.П., Нешик Р.І.

прокурора: Кузміна С.В.

при секретарі: Доценко М.І.

засудженого: ОСОБА_2

захисника: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

розглянула 18 грудня 2013 року у
відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці кримінальну справу за
апеляціями прокурора, який приймав
участь при розгляді справи судом
першої інстанції ОСОБА_5, потерпілої
ОСОБА_6, яка діє як в своїх інтересах,
так і в інтересах малолітніх осіб
потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8, апеляцію
потерпілого ОСОБА_4 на вирок
Немирівського районного суду
Вінницької області від 25 квітня 2013
року, яким

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1,

гр. України, українця,

освіта середня - технічна,

одруженого, працюючого приватним
підприємцем,

раніше не судимого,

засуджено за вчинення ним злочину
передбаченого ст.291 КК України та
призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України
звільнений від відбування
призначеного основного покарання у
виді позбавлення волі з іспитовим
строком 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України на
засудженого ОСОБА_2 покладено
відповідні обов'язки не виїжджати за
межі України на постійне місце
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_2, до набрання
вироком законної сили, залишено без
змін - підписка про невиїзд.

Також вироком задоволено заявлені
цивільні позови потерпілих ОСОБА_4,
ОСОБА_6, яка діє як в своїх інтересах,
так і в інтересах малолітніх осіб
цивільних позивачів та потерпілих
ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Вирішено питання з речовими
доказами.

Згідно вироку суду ОСОБА_2 визнаний
винним та засуджений за те, що 29 червня
2012 року близько 00 год. 40 хв. здійснюючи
управління вказаним власним
самохідним човном, який може розвивати
велику швидкість, однак який не
обладнаний ліхтарем (прожектором),
перевозячи пасажирів: ОСОБА_9, ОСОБА_10
та ОСОБА_11, рухаючись в темний час доби,
тобто в умовах поганої видимості, за
течією, по річці Південний Буг в районі
с. Райгород Немирівського району
Вінницької області, усвідомлюючи що це
є небезпечним та розуміючи, що це може
призвести до негативних наслідків,
продовжив такий рух,. чим грубо порушив
вимоги п. 2.8.1, п. 2.8.2, п. 2.9.1, п. 2.9.6, п. 2.9.11 та
п. 8.3 Правил користування маломірними
(малими) суднами на водних об'єктах
Вінницької області, затверджених,
відповідно до п. 11 ст. ст. 8-2 ст. 67 Водного
кодексу України, рішенням № 569 від 29
травня 2008 року 17 сесії Вінницької
області ради 5 скликання та допустив
зіткнення з навісним перехідним
містком.

Внаслідок зіткнення пасажири ОСОБА_10
та ОСОБА_12 від отриманих тілесних
ушкоджень загинули.

Не погоджуючись з вироком
Немирівського районного суду прокурор,
який брав участь у суді першої
інстанції, подав апеляцію в якій
зазначає, що вирок суду першої
інстанції є незаконним та підлягає
скасуванню в зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання, тяжкості
скоєного злочину через його м'якість,
та просить постановити новий вирок,
яким визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 291 КК України
та призначити йому покарання у виді 5
років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі потерпілої
ОСОБА_6, яка діє як в своїх інтересах,
так і в інтересах малолітніх осіб
потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8, також не
оспорюючи доведеності вини
засудженого у вчиненні злочину та
кваліфікації його дій, навівши
аналогічні з апеляцією прокурора
мотиви, просить вирок скасувати та
призначити засудженому ОСОБА_2
покарання у виді 5 років позбавлення
волі.

В апеляційній скарзі потерпілого
ОСОБА_4 ставиться питання про
скасування вироку Немирівського
районного суду через невідповідність
висновків суду, викладених у вироку,
фактичним обставинам справи,
неправильність застосування судом
кримінального закону, що призвело на
його думку до невідповідності
призначеного покарання тяжкості
злочину та особі засудженого,
внаслідок м'якості та просить
постановити новий вирок, яким
призначити покарання ОСОБА_2 у вигляді
позбавлення волі на строк 5 років.

Заслухавши суддю-доповідача,
прокурора, який підтримав свою
апеляцію, та апеляції потерпілих,
потерпілого ОСОБА_4, який підтримав
свою апеляцію, апеляцію ОСОБА_6 та
апеляцію прокурора, допитавши
засудженого ОСОБА_13, дослідивши
матеріали справи та обговоривши
доводи, викладені в апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляції прокурора та
потерпілих підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.365 КПК України
апеляційний суд не перевіряє висновки
суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_13,
оскільки вирок суду першої інстанції в
цій частині не оспорюється.

Згідно ст. 65 КК України суд, призначаючи
покарання, враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що помякшують та обтяжують
покарання. Особі, яка вчинила злочин,
має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

Суд першої інстанції ОСОБА_2 визнав
винним та засудив за ст. 291 КК України, і
призначив покарання у виді 5 років
позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК
України звільнив останнього від
відбування покарання з іспитовим
терміном 3 роки.

Своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_2,
скоїв злочин з необережності, вперше
притягується до кримінальної
відповідальності, позитивно
характеризується за місцем проживання,
з врахуванням обставин справи та
обставин які пом'якшують покарання і
істотно знижують ступінь тяжкості
злочину, а саме визнання ним вини та
щире каяття.

Судом першої інстанції безпідставно
визнано пом'якшуючою обставину -
визнання вини та щире каяття, оскільки
дана обставина не знайшла свого
підтвердження під час досудового та
судового слідства.

Визнана судом обставина, яка пом'якшує
покарання не ґрунтується на матеріалах
справи та вимогах ст. 66 КК України.

А саме, при допиті в якості підсудного
судом першої інстанції ОСОБА_13 змінив
покази, які дані ним на досудовому
слідстві, хоча суд у вироку і зазначив,
що підсудний вину у скоєнні злочину
визнав повністю однак із його показів
слідує, що вину визнав частково та
пояснив, що за 150-200 метрів до мосту
сказав, що потрібно повертатися до
табору, після чого підкурив та
нагнувся, в цей час почув гудіння
мотору човна. Ніс човна піднявся високо
до гори, засуджений встиг схопитись
рукою за мотузок. Потім нічого не
пам'ятає, прийшов до тями в
Немирівській районній лікарні. ( а.с.310).

Дані твердження засудженого
спростовуються показами свідків
ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які
пояснили, що відпочивали на березі
річки, чули як в напрямку мосту рухався
човен з незмінною швидкістю та без
зупинок, а невдовзі почули зіткнення з
містком.(а.с 305-307).

Крім того, ОСОБА_2 вчинив дії які прямо
та переконливо свідчать про
відсутність щирого каяття а саме
виведення нерухомого майна з власності
у період досудового розслідування, що
свідчить про те, що каяття ОСОБА_2 не
відзначається щирістю, і є нічим іншим
як спробою уникнути відповідальності
перед потерпілими.

Викладене свідчать про безпідставне
врахування районним судом як
пом'якшуючу покарання засудженому
обставину, визнання вини та щире
каяття.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що справедливим і достатнім для
виправлення ОСОБА_2 та попередження
нових злочинів, є призначення йому
покарання без застосуванням ст.75 КК
України, яке належить відбувати
реально.

За таких обставин вирок суду першої
інстанції щодо ОСОБА_2 в частині
призначеного йому покарання підлягає
скасуванню через невідповідність
призначеного покарання ступеню
тяжкості злочину та особі засудженого.

Колегія суддів приходить до висновку,
що виправлення та перевиховання ОСОБА_2
можливе лише в умовах ізоляції його від
суспільства.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 378, 379 КПК України, колегія суддів,
-

ЗАСУДИЛА:

Апеляцію потерпілих та прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, задовольнити.

Вирок Немирівського районного суду
Вінницької області від 25 квітня 2013 року
щодо ОСОБА_2, в частині призначеного
йому покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_2 за ст. 291 КК України
покарання у виді 5 років позбавлення
волі.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишити
попередній - підписку про невиїзд.

В решті вирок Немирівського районного
суду Вінницької області від 25 квітня 2013
року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ
протягом одного місяця з моменту його
проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: