Справа № 487/2459/15-к 15.06.2015 15.06.2015 15.06.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 11-кп/784/399/15 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.04.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

· вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.08.2011 року, засуджено за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений з випробуванням на 2 роки;

· вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2011 року, засуджено за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений з випробуванням на 2 роки;

· вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.01.2012 року, засуджено за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений з випробуванням на 2 роки;

· вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.06.2012 року, засуджено за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України призначено покарання у виді 4 роки позбавлення волі. Ухвалою Вознесенського районного суду Миколаївської області від 24.06.2014 року на підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року звільнився з Вознесенської ВК №72 Миколаївської області 02.07.2014 року;

· вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.02.2015 року, засуджено за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений з випробуванням на 2 роки.

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8

обвинувачений: ОСОБА_7

захисник ОСОБА_9

потерпілий ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України - скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєві від 12.02.2015 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки виконувати самостійно.

В іншій частині вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.04.2015 року залишити без змін.

Короткий зміст судового рішення суду 1-ї інстанції:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням на 2 роки.

Узагальненні доводи апеляційної скарги:
Не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження прокурор вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 незаконним, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував Закон України «Про кримінальну відповідальність». Також зазначає, що судом першої інстанції не виконані вимоги законодавства, а саме Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» в якій зазначено, що при призначенні покарання суди мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України для реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Також судом недостатньо враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який неодноразово судимий, не працює та обрав для себе незаконний шлях задоволення своїх матеріальних потреб.

Крім того, апелянт зазначає, що 12.02.2015 року ОСОБА_7 засуджено Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки, тому до нього слід застосувати ст. 70. Ч.4 КК України, з самостійним виконанням вироків.

Обставини справи, встановлені судом 1-ї інстанції:
Судом першої інстанції встановлено, що 02.02.2015 року з11:30 до 12:00 години, ОСОБА_7 , знаходячись поблизу магазину «Моделіст» розташованого за адресою: вул. Чкалова 45-а в м. Миколаєві, побачив, що ОСОБА_10 залишив свій спортивний велосипед марки «Меріда» вартістю 6 000 гривень біля входу в зазначений магазин,таємно викрав вказаний велосипед. Після цього ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Обставини справи встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши на підставі ст. 404 ч.3 КК України попередній вирок місцевого суду від 12.02.2015р. і обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржувались.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання є обгрунтованим.

Зі змісту ст.ст. 65, 75 КК України вбачається, що при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суд повинен враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, які дають підстави дійти висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання.

Однак, вказані вимоги, судом першої інстанції виконані не в повному обсязі, оскільки при вирішенні даного питання суд не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, та взагалі не надав належної оцінки особі обвинуваченого, не вказавши які саме обставини давали підстави суду прийти до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Таким чином своє рішення суд не вмотивував.

Разом з тим, ОСОБА_7 є особою, яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності і має чотири не зняті і не погашені в установленому законом порядку судимості за вчинення корисливих злочинів, за які до нього судом вже тричі застосовувались положення ст. 75 КК України. Не зважаючи на це ОСОБА_11 належних висновків для себе не зробив і продовжив займатися злочинною діяльністю.

Вказане підтверджується також і доданою до апеляційної скарги копією вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.02.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням на 2 роки (а.п.39).

ОСОБА_7 ніде не працює і за місцем проживання фактично характеризується негативно.

Надана ОСОБА_7 довідка про проходження ним курсу замісної підтримуючої терапії «Метадол» та заява його матері про поганий стан її здоров`я, а також визнана судом пом`якшуючи покарання обставини є недостатніми для застосування до нього ст. 75 КК України.

Отже, викладені обставини вказують на неправильне застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України. Тому вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового вироку апеляційного суду на підставі ст. 409 ч.1 п.4 та ст. 420 ч.1 п.4 КПК України.

З врахуванням вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.02.2015 року, ОСОБА_7 слід призначити покарання з застосуванням ст. 70 ч.4 КК України, оскільки оскаржуваним вироком він визнаний винним у вчиненні злочину до попереднього вироку, з самостійним виконанням цих вироків.

Керуючись ст.ст. ст.ст.404, 405, 407, 409, 420, 424, 425, 426, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_7 , в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з застосуванням ст. 75 КК України - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі за даним вироком та покарання у виді трьох років позбавлення волі за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.02.2015 р. за ст. 185 ч.2 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язку, передбаченого п.2 ч.1 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, з самостійним виконанням обох вироків.

В іншій частині цей же вирок суду залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Головуючий:
Судді: