Номер провадження 1-кп/404/274/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року Кіровський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду у місті Кіровограді матеріали обвинувального акту № 0009237, відносно:

неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, без утриманців, з повною загальною середньою освітою, без визначеного місця постійного проживання, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , за правилами ст. 89 КК України, вважається таким, що судимостей не має,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда знаходиться обвинувальний акт відносно неповнолітнього ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 286 КК України, по якому останні сім місяців обвинувачений умисно ухилявся від явок до судових засідань, через що унеможливлювався розгляд по означеному кримінальному провадженню.

10.06.2015 року, суд задовольнив клопотання прокурора і надав дозвіл на затримання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 для розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Цього ж дня відносно нього був оголошений державний розшук

Прокурор до початку судового засідання подав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно затриманого неповнолітнього обвинуваченого, ОСОБА_3 . Представник служби у справах дітей підтримав клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечує можливість задоволення клопотання прокурора, вказує про відсутність законних підстав для його задоволення, оскільки ОСОБА_3 належним чином не повідомлявся про час та місце розгляду кримінального провадження, примусовий привід відносно нього належно не виконано, у розшук підзахисного оголошено безпідставно.

Заслухавши думку зявившихся учасників підготовчого засідання, дослідивши наявні матеріали, зважаючи на неодноразові умисні неявки обвинуваченого до суду, надання суду документів з медичного закладу, про поважність його неявок, зміст яких не відповідає дійсності суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого прокурором клопотання .

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Кримінальне ж правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_3 є : умисним, закінченим тяжким, що посягає на найвищі соціальні цінності, як-то: життя і здоров`я потерпілого від якого настали тяжкі наслідки. Суд взяв до уваги і обставини пред`явленого обвинувачення, які характеризується агресивною зухвалою поведінкою, нехтуванням правил мирного врегулювання спірних взаємовідносин, та недодержанням правил поведінки у суспільстві. Також врахована тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину - до семи років позбавлення волі. Дії, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , мали агресивний триваючий характер, були пов`язані із застосуванням насильства по відношенню до потерпілого із використанням заздалегідь підшуканих предметів для нанесення тілесних ушкоджень. Шкода, не відшкодована, конфлікт мирним шляхом не врегульований. Працездатний обвинувачений тривалий час не має законного стабільного джерела доходу/заробітку. Сукупність обставин в яких він обвинувачується та особа ОСОБА_3 істотно підвищують ступінь і характер суспільної небезпеки діяння, тому відносно нього не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

У даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи ОСОБА_3 .

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»), навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд переконаний у необхідності застосування по відношенню до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах обвинувального акту дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання ОСОБА_3 виду запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання), вказане не забезпечить, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Обвинувачуваний тривалий час умисно переховується від суду, здатен приховувати речові докази, впливати на свідків, потерпілого, перекручувати фактичні данні, тобто перешкоджати кримінальному провадженню.

Свідомі, тривалі дії ОСОБА_3 спрямовані на зміну тимчасових місць проживання, переконливо свідчать що останній здатен і фактично перешкоджав досудовому розслідуванню, тобто у подальшому буде мати можливість впливати на свідків, переховувати докази по справі. У свою чергу відсутність законного джерела доходу є передумовою для продовження злочинної діяльності. Невирішений конфлікт буде підставою знищувати, ховати або спотворювати речі які мають істотне значення по кримінальному провадженню, або впливати на учасників кримінального провадження. Схильність до агресивної протиправної поведінки і свідоме нехтування правилами мирного співжиття у сукупності із невирішеним побутовим конфліктом, який мав місце, є приводом для продовження кримінального правопорушення, або вчинення нового злочину. Тримання його під вартою є співмірним, доцільним запобіжних заходом для перешкоджання обвинуваченому у спробах ухилення від суду та спотворення фактичних обставин, а відтак встановленню істини по кримінальному провадженню. За таких умов виключається застосування менш суворих запобіжних заходів по відношенню до обвинуваченого.

ОСОБА_3 вручений обвинувальний акт у злочині, пов`язаному застосуванням насильства по відношенню до потерпілого, тому на виконання вимог положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не має підстав для визначення йому застави при обранні запропонованого прокурором виду запобіжного заходу.

Наявність у ОСОБА_3 родини і ймовірних утриманців не зменшують ризиків його неналежної процесуальної поведінки, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, суспільну важливість об`єкту посягання, зухвалий характер і тривале умисне переховування від суду.

Слушними є посилання сторони захисту на положення ст. 209 КПК України щодо необхідності обчислення часу затримання ОСОБА_3 починаючи з моменту (13 годин 00 хвилин 24.07.2015 року) , коли ОСОБА_3 підкорюючись правомірному наказу уповноваженої службової особи, змушений був залишитись в приміщенні Кіровоградського МВ УМВС України,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 176-178, 183, 193-197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Прокуратури міста Кіровограда ОСОБА_4 задовольнити, та застосувати відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 години 00 хвилин 22.09.2015 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 13 години 00 хвилин 24.07.2015 року.

Розмір застави не визначається.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1