Справа № 11 -1249/07
Категорія ст. 185 ч. 2, З КК
інст. Кофанов А.В. Доповідач 2 інст. Алейніков Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2007 р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Запорізької області в складі:

Головуючого:
Алейнікова Г.І.

Суддів:
Незоли І.М., Озарянської Л.А. За участю прокурора: Пазинич М.В., засудженого
ОСОБА_1 розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу по апеляціям засудженого ОСОБА_1, прокурора на вирок Вільнянського
районного суду Запорізької області від 08. 06.2007 року. Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новогупаловка Вільнянського району
Запорізької області, українець, громадянин України, освіта неповна середня, не
одружений, не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимий:
19.03.1999 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ст. 81 ч.3,
140 ч.2, 101 ч.3, 296 ч.1, ст.42 КК України до 7 років позбавлення волі.
Звільнений умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 14 днів по рішенню Запорізького
районного суду Запорізької області.

Засуджений: - за
ст. 185 ч. 2 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

·
за ст. 185 ч. З КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі.

·
за ст. 263 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1, З КК України за сукупністю злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суровим, остаточно призначено
покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід - утримання під вартою. Термін відбування покарання
обчислюється з 04.06.2005 року.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Терновиця, Івано-Франківського
району, Івано-Франківської області, українець, громадянин України, освіта
неповна середня, одружений, не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_2,
раніше судимий: 10. 06. 2004 року Вільнянським районним судом Запорізької
області за ст. 185 ч. З КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим
строком на 1 рік.

Засуджений: - за
ст. 185 ч. 2 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- за ст. 185 ч. З КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі.

Виправданий за ст.
ст. 307 ч. 2, 310 ч. 1 КК України за недоведеністю участі в скоєнні злочину.

На підставі ст. 70 ч. 1, З КК України за сукупністю злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суровим, остаточно призначено
покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено
покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід - утримання під вартою. Термін відбування покарання
обчислюється з 02. 08.2005 року.

Постановлено стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПП
„Батьківщина" - 720 грн., матеріального збитку; на користь ПП „Агрофірма
Батьківщина" - 769 грн., матеріального збитку.

Також постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь ПП
„Родина" - 450 грн., матеріального збитку.

Вирішена доля
речових доказів.

Згідно з вироком суду в грудні 2004 року в нічний час ОСОБА_1 і ОСОБА_2
знаходячись в с Новогупалівка
Вільнянського району Запорізької області, будучи в стані алкогольного сп'яніння, діючи умисно, з корисливих
мотивів, по попередній змові між собою, повторно,

проникли на територію МТК, що охороняється № 1 підприємства «Батьківщина»,
звідки викрали майно вказаного
підприємства на загальну суму 778 грн.
кінці січня 2005 року в нічний час ОСОБА_3 знаходячись в с Новогупалівка
Вільнянського району Запорізької області, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, діючи умисно, з
корисливих мотивів, повторно, проник в дім АДРЕСА_3, звідки таємно
викрав майно ОСОБА_4 на сумму 485
грн.

На початку
травня 2005 року в денний час ОСОБА_3 знаходячись в с Новогупалівка

Вільнянського
району Запорізької області, будучи в стані алкогольного сп'яніння, діючи
умисно, з корисливих мотивів,
повторно, з території яка прилягає до гаражу підприємства «Батьківщина»,

таємно викрав
майно підприємства на сумму
450 грн.

На початку травня 2005 року в денний час ОСОБА_3 діючи умисно, знаходячись
в с. Новогупалівка Вільнянського району Запорізької області на
березі річки незаконно придбав бойові
припаси - 31 патрони для гвинтівки калибра
5,6 мм, переніс
їх та незаконно зберігав без належного
дозволу по місцю свого проживання в будинку АДРЕСА_1.

Крім того, 10. 05. 2005 року, приблизно в 21 годину 00 хвилин ОСОБА_1,
знаходячись в с Новогупалівка Вільнянського району Запорізької області, діючи
умисно, з корисливих мотивів, повторно, з території, прилеглої до корпусу № 4
МТК ПП «Батьківщина», таємно викрав водонагрівач САОС-400, що належить
вказаному підприємству, вартістю 482 грн. 80 коп

Крім того, в ніч з 25 на 26 травня 2005 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 знаходячись
в селі Новогупалівка Вільнянського району Запорізької області, будучи в стані
алкогольного сп'яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, по попередній змові
між собою, повторно, проникли на територію тракторної бригади, що охороняється
№ З ПП «Агрофірма Батьківщина», звідки таємно викрали майно яке належить
вказаному підприємству на загальну суму 769 грн.

ОСОБА_1
виправданий за ст. ст. 307 ч. 2,310 ч. 1 КК України за недоведеністю його
участі в скоєнні злочинів.

В апеляціях: засуджений ОСОБА_1, просить вирок районного суду скасувати, а
справу направити на додаткове розслідування. Посилається на тс, ідо даних
злочинів він не скоював.

прокурор, який приймав участь у суді першої інстанції,
просить вирок районного суду скасувати відносно засудженого ОСОБА_1 за м'якістю
призначеного йому покарання, а також у зв'язку з необґрунтованістю його
виправдання по ст. ст. 307 ч. 2, 310 ч. 1 КК Україні за недоведеністю участі в
скоєнні злочинів.

Засуджений
ОСОБА_3 вирок не оскаржує.

У судовому засіданні апеляційної інстанції суд заслухав доповідь судді щодо
вироку, ким і в якому обсязі він оскаржений та основних доводах апеляцій,
засудженого ОСОБА_1, який просить його апеляцію задовольнити, прокурора, який
просить апеляцію прокурора задовольняти а апеляцію засудженого залишити без
задоволення.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вбачає підстави для
часткового задоволення апеляції прокурора та не вбачає підстав для задоволення
апеляції засудженого ОСОБА_1 з наступних підстав.

Виходячи з того, що справа має багато епізоів, колегія суддів доводи
апеляцій та перевірку законності та обгрунтованності вироку проводила по
кожному епізоду окремо та встановила

наступдне.

Зі справи видно, що засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
судовому засіданні свою виїгу в викраденні майна в грудні 2004 року з
охороиюваної території МТК № 1 підприємства «Батьківщина» на сумму 778 грн.
визнали.

Суд проаналізував докази по цьому епізоду і встановив, що
засуджений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним та вказав, що разом з ОСОБА_1
дійсно викрав в грудні 2004 року все вказане в обвинуваченні майно.

Суд також належним чином вивчив свідчення представника цивільного позивача
ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6
(т.1, а.с. 53) та заяву (т.1, а.с. 46,47) які подтверджують, що з території
ферми дійсно бели викредане цінності, які вказані в обвинуваченні і їх вартість
778 грн.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила в суді, що засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продали
їй труби та інші вироби з металу.

Згідно з протоколом (т.1, а.с. 48) по місцю проживання ОСОБА_1 було
знайдено пилку для перерізання металу.

На думку колегії суддів, виносячи вирок по цьому епізоду
суд проаналізував заяву ОСОБА_1 про те, що він з ОСОБА_3, викрав менше майна,
чим вказано в обвинуваченні та надав їм належну оцінку і зробив вірний висновок
про те, що вина засуджених по цьому епізоду повністю знайшла підтвердження в
ході судового слідства.

Зі справи видно, що засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в
викраденні майнаОСОБА_4 на сумму
485 грн.в кінці січня 2005 року та 3 ресор від грузового автомобіля
початку травня 2005 року підприємства «Батьківщина» на сумму 450 грн. визнав
повністю.

Суд в
ході судового слідства вивчив свідчення потерпілогоОСОБА_4, свідка ОСОБА_8,
протокол відтворення з участю ОСОБА_3 (т.1, а.с. 104-105), пердставника
цивільного позивача ОСОБА_5 Та свідка ОСОБА_9, довідку про вартість (т.1, а.с.
41) , протокол відворення за участю ОСОБА_3 (т.1, а.с. 102-103) які повністю
підтверджують вину ОСОБА_3 в скоєні цих злочинів.

Таким
чином, на думку колегії суддів, вина
засудженого ОСОБА_3
по вказаних епізодах повністю знайшла підтвердження в ході судового слідства.

Зі справи видно, що засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в
незаконному придбанні та зберіганні без належного дозволу на початку травня
2005 року бойових припасів - 31 патрону для гвинтівки калібру 5,6 мм. визнав
повністю.

Виносячи обвинувальний вирок по цьому епізоду суд вивчив протокол огляду
місця події (а.с. 85 т. 1), висновки судово-балістичної експертизи(т.1., а.с.
93-95), пояснення свідків та правильно встановив, що вина засудженого ОСОБА_3
по вказаному епізоду повністю знайшла підтвердження в ході судового слідства

Зі справи видно, що засуджений ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину в
викраденні майна водонагрівача САОС-400 вартістю 482 грн. 80 коп. 10. 05. 2005
року не визнав.

В той же час ОСОБА_1 суду пояснив, що дійсно взяв собі з
вказаної в обвинуваченні території водонагрівач, однак вказував як в ході
судового слідства, так і вказує в апеляції, що вартість викраденого є значно
нижчою.

Однак суд в ході судового сллідства вивчив та надав належну оцінку заяві в
міліцію цивільного позивача( т.2, а.с. 3) та бухгалтерським документа (т.2,
а.с. 11, 13), які повністю підтверджують вартість викраденого водонагрівача в
суммі 482 грн.

Суд також в ході судового слідства вивчив пояснення цивільного позивача
ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 які підтвердили вартість викраденого водонагрівача.

В ході досудового слідства при допиті як обвинуваченого
ОСОБА_1 по данному епізоду
винним себе визнач повністю.

Таким чином, на думку колегії суддів, вина засудженого
ОСОБА_1 по вказаному епізоду повністю знайшла підтвердження в ході судового слідства.

Зі справи видно, що засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
судовому засіданні свою вину в викраденні в ніч з 25 на 26 травня 2005 року
майна суму 769 грн. не визнали.

Виносячи обвинувальний вирок по цьому епізоду суд вивчив пояснення
засудженого ОСОБА_2 в ході судового слідства 15.02.2006 року, коли він повністю
визнав себе винним та вказав, що крадіжку двух
борон зробив він та ОСОБА_1

Такі ж пояснення
він довав в ході досудового сліідства при відвторенні (т.1, а.с. 104,105.).

В ході судового слідства суд також допитав співробітника міліції ОСОБА_10,
який суду пояснив, що в ході досудового слідства ОСОБА_1 та ОСОБА_11 надавали
йому поячснення добровільно та вказували, що кражу скоїли в двох.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що в ніч на 26 травня 2006 року до нього додому
прийшли засудженні та принесли дві розібрані борони і він купив їх та потім
зДав на металолом.

Суд при винесенні вироку в цій частині надав належну оцінку поясненням
засуджених в кігці судового слідства про те, що вони не скоювали цього злочину
та проаналізувавши вказані докази правильно встановив, що вина ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 по цьому епізоді повністю знайшла своє підтвердження.

Таким
чином, висновки суду про доведеність вини засуджених ОСОБА_1 МЛІ. та ОСОБА_3 у
здійсненні ними по вказаним епізодам злочинів відповідно до обставин,
викладених у вироку, відповідають зібраним у справі доказам, є обгрунтованими.

Виходячи з вищевказаного апеляція засудженого ОСОБА_1 в
якій він вказує, що вказаних у вироці злочинів він не скоював не
підтверджується матеріалами кримінальної справи і в задоволенні апеляції
необхідно відмовити.

При розгляді справи суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 185 ч. 2
, ст. 185 ч. З КК України., та ОСОБА_3 за ст. 185 ч. 2 , 185 ч. З , ст. 263 ч.1 КК України.

Покарання засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суд призначив відповідно до
положень Загальної частини КК України - у межах, установлених у санкції статті
Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинення ним
злочину. При цьому суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки, дані
про особи засуджених та прихзначене засудженим покарання не суперечить вимогам
п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24. 10. 2003 року № 7 „Про
практику призначення судами кримінального покарання" із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 року №
18.

Посилання прокурора в апеляції на те, що суд призначив
засудженому ОСОБА_1 мяке покарання не підтверджується матеріалами справи і
апеляція прокурора в цій частині задоволенню не підлягає.

Таким чином вирок суду про засудження ОСОБА_1 за ст. 185 ч. 2 , ст. 185 ч.
З КК України., та ОСОБА_3 за ст. 185 ч. 2 , 185 ч. З , ст. 263 ч.1 КК України с законним та
обгрунтованим і зміні чи скасуванню не підлягає.

Розглядаючи апеляцію прокурора на те, що виправдувальний
вирок відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа в цій частині підлягає
направленню на новий розгляд в той же суд в іншому складі суддів колегія
виходить з наступного.

Згідно з
вимогами ст. 367 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень,
зазначених у частині першій статті 347 цього Кодексу, при розгляді справи в
апеляційному суді є істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України Істотним порушенням
вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу,
які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і
постановити законний, обгрунтований і справедливий вирок чи постанову.

Згідно з вимогами ст. 334 КПК України мотивувальна
частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке
пред'явлене підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для
виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Однак суд, постановлюючи виправдувальний вирок відносно ОСОБА_1 за ст. 307
ч.2 та 310 ч.1 КК України формулювання обвинувачення, яке пред'явлене
підсудному і визнане судом недоведеним, повністю у вироці не вказав і одне це,
на думку колегії суддів, є грубим порушенням вимог кримінально-процесуального
закону, яке тягне скасування судового рішення в цій частині.

В той же час апеляційним судом встановлено, що під час досудовго слідства
по справі були допущені такі істотні порушення кримнально-процесуального
закону, які виключали постановления
вироку.

Так,
згідно з постановою від 2.08.2004 року (т.3, а.с. 1) слідчим Бадло Ю.С.
порушено кримінальну справу №04058719 за ст. 307 ч.2 КК України. В постанові
слідчий вказав, що «23.07.04 за місцем проживання гр.ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 робітники
міліції вилучили раслини мака
вагою 715 гр які він зберігав з метою збуту і збув його.»

Крім того, згідно з постановою від 2.08.2004 року (т.3,
а.с. 1) слідчим Бадло Ю.С. порушено кримінальну справу №04058719-2 за ст. 310 ч.1
КК України. В постанові слідчий вказав, що « 23.07.04 за місцем проживання
гр.ОСОБА_1 в АДРЕСА_2
робітниками міліції було виявлено незаконний посів рослин «макова солома» в
кількості 220 кущів з ознаками культивації.»

3.08.2004 року постанововю слідчого Бадло Ю.С. справа №04058719-2 та справа
№04058719 обєднані в одне провадження і справі наданий номер 04058719.

В той же час в постанові про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_1
вказано, що він скоїв незаконний посів снотворного маку та скоїв збут особливо
небезпечного наркотичного засобу-макової соломи невисушеної( т.З, а.с.53),
хоча, як вбачається з матеріалів справи, за цих обставин кримінальна справа не
порушувалася.

Згідно з вимогами ст. 5 КПК України ніхто не може бути
притягнений як обвинувачений інакше ніж на підставах і в порядку, встановлених
законом.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 притягнений як обвинувачений по кримінальній
справі, яка органами досудового слідства не порушувалась, органами досудовго
слідства по справі були допущені такі істотні порушення
кримнально-процесуального закону, які виключали не тільки постановления вироку, а й
призначення справи до судового розгляду.

Таким чином вирок відносно ОСОБА_1 в частині виправдання по ст. ст. 310
ч.1, 307 ч.2 КК України підлягає скасуванню, а справа в цій частині підлягає
направленню прокурору Вільнянського району для додаткового рослідування.

Виходячи з того, що вирок суду відносно ОСОБА_1. в частині виправдання по
ст. ст. 310 ч.1, 307 ч.2 КК України підлягає скасованню через грубі порушенням
вимог кримінально-процесуального закону, колегія суддів не оцінює інші доводи
апеляції прокурора в цій частині.

Керуючись списпи
362,365,366 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 на вирок Вільнянського районного суду
Запорізької області від 08. 06. 2007 року залишити без задоволення.

Апеляцію прокурора на вирок Вільнянського районного суду Запорізької
області від 08. 06. 2007 року задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 08. 06. 2007 року
відносно ОСОБА_1 в частині виправдування його по ст. ст. 310 ч.1,307 ч.2 КК
України скасувати, а справу в цій частині направити прокурору Вільнянського
району для додаткового рослідування.

В
остальній частині вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від
08. 06. 2007 року залишити без змін.