У х в а л а

І М Е Н М У К Р А
Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України

у складі:

головуючого - судді

Міщенка С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Кліменко М.Р.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 3 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього.

Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 23
січня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,

уродженець
та житель м. Одеси, неодноразово судимий, останній раз 15.03.1999 року
Центральним районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 р.)
на 2 роки позбавлення волі. 15.09.1999 року на підставі ст. 6 Закону України
“Про амністію” від 16.07.1999 року звільнений від відбування покарання,

засуджений:

- за ч. 3 ст.
142 КК України ( в ред. 1960 р.) на 7 років позбавлення волі із конфіскацією
майна, яке є його власністю;

- за ч. 2 ст. 142 КК України ( в ред. 1960 р.)
на 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна, яке є його власністю;

- за ч. 2 ст. 86 КК України ( в ред.
1960 р.) на 6 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, яке є
його власністю;

- за ч. 2 ст. 263 КК України ( в ред.
2001 р.) на 3 роки обмеження волі.

На підставі ч. 1
ст. 42 КК України ( в ред. 1960 р.) за
сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на 7 років із конфіскацією майна, яке є його власністю.

Зазначеним вироком також засуджено ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, щодо яких касаційне подання та
касаційні скарги не внесені.

У апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1 не
переглядався.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні
злочинів за таких обставин.

У період часу з 1999 по 2000 роки ОСОБА_1 у
невстановленої слідством особи незаконно придбав ніж, виготовлений кустарним
способом по типу мисливського, який носив при собі без передбаченого законом
дозволу до його виявлення та вилучення
працівниками міліції 25 січня 2001 року під час затримання засудженого по проспекту Ватутіна у місті
Києві. Згідно з висновком криміналістичної експертизи цей ніж є холодною
зброєю.

7 грудня 2000 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа з метою
заволодіння чужим майном за попередньою змовою й розподілом ролей вчинили розбійний напад, поєднаний із
застосуванням насильства, небезпечного для життя й здоров'я потерпілого ОСОБА_9та
проникненням до його житла - АДРЕСА_1
Внаслідок чого заволоділи майном потерпілих ОСОБА_9, вартістю 4 213 грн. 50
коп., ОСОБА_10- 650 грн., ОСОБА_11- 6
475 грн.

Крім того, 10 грудня 2000 року близько 20 години ОСОБА_1
повторно за попередньою змовою з іншими засудженими з метою заволодіння чужим
майном проникли до АДРЕСА_2, де на громадян Індії - ОСОБА_12, ОСОБА_13і
ОСОБА_14вчинили розбійний напад, поєднаний із застосуванням насильства,
небезпечного для життя й здоров'я потерпілих.
Вимагаючи від останніх гроші, нанесли потерпілому ОСОБА_12численні удари
руками та ногами в голову й інші частини тіла, а іншим потерпілим зв'язали руки
і ноги скетчем та заволоділи їх майном й грішми на загальну суму 6219 грн. 77
коп.

Також 20 січня 2001 року близько 23 години в с. Ярошівка
Фастівського району Київської області ОСОБА_5, ОСОБА_1 та невстановлена
слідством особа, за попередньою змовою між собою з метою заволодіння
колективним майном проникли в приміщення автозаправочної станції приватного підприємства “Бриз”, де вчинили
розбійний напад на ОСОБА_15 поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного
для життя й здоров'я потерпілого, заподіявши потерпілому ОСОБА_15 легкі тілесні
ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, та заволоділи колективним майном
підприємства “Бриз”, майном та грішми
потерпілого й інших працівників підприємства на загальну суму 3430 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, не заперечуючи
доведеність його винуватості у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 142, ч.
2 ст. 142, ч. 2 ст. 86 КК України,
вважає, що суд невірно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 263 КК України ( в
ред. 2001 р.). Просить вирок щодо нього змінити, перекваліфікувати його дії,
пов'язані із незаконним поводженням зі зброєю, на ст. 222 КК України (1960р.),
пом'якшивши йому покарання до 6 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів не
знаходить підстав для її задоволення.

Суд належно обґрунтував свої висновки про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, доказами, які
отримано згідно з вимогами кримінально-процесуального законодавства та які
наведені у вироку.

На обґрунтування свого висновку суд послався на показання
інших засуджених по справі, потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_8, свідків, на дані, що містяться у
протоколах огляду місць подій, явок з повинними засудженого ОСОБА_7, очних
ставок, відтворення обстановки та обставин подій, пред'явлення для впізнання,
зміст яких докладно наведено у вироку, і ці висновки засудженим не
оскаржуються.

Твердження засудженого про те, що суд
невірно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 263 КК України ( в ред.2001р.), є
безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 засуджено за незаконне носіння холодної зброї, вчинене
ним в період 1999-2000 роках. Ці дії ОСОБА_1 суд вірно кваліфікував за ч. 2 ст. 263
КК України ( в ред. 2001р.), оскільки цей закон в порівнянні із ч. 3 ст. 222 КК
України ( в ред. 1960 р.), пом'якшує кримінальну відповідальність за незаконне
носіння холодної зброї, а тому має зворотну дію у часі.

Таким чином, місцевий суд, дослідивши зібрані докази і
давши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів та правильно
кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 86( в ред.
1960р.), ч. 2 ст. 263 ( в ред. 2001 р.) КК України.

Призначаючи покарання засудженому, суд урахував характер
і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про його особу, пом'якшуючі
покарання обставини. Обране покарання є необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів. Підстав для пом'якшення
призначеного покарання колегія суддів не вбачає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1

Судді:

Міщенко С.М. Кліменко М.Р. Глос Л.Ф.