АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0000182 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000182 від 22.02.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України (в редакції від 07.04.2011 р.) і ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 369 КК України (в редакції від 07.04.2011 р.) повернуто прокурору.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд вказав на те, що після направлення його на адресу суду втретє, прокурор, який його склав, після усунення недоліків, обмежився тільки зміною черговості викладу даних, які були зазначені в попередньому обвинувальному акті, але при цьому не усунув недоліку, про який зазначав суд першої та апеляційної інстанції щодо розмежування обвинувачення відносно кожного з обвинувачених.

Крім того, в порушення вимог ст. 291 КПК України, до обвинувального акту не долучено розписки про його отримання ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , у той час як супровідний лист та опис вкладень до цінного листа не є підтвердженням отримання адресатом кореспонденції за відсутності поштового зворотного повідомлення з даними про вручення обвинувального акту з додатками.

Також суд вказує про невідповідність кваліфікації дій ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , зазначеної в обвинувальному акті та отриманій ними підозрі, що фактично свідчить про зміну формулювання обвинувачення, а отже тягне за собою порушення права на захист.

____________________
Справа №11-кп/796/875/2015 Категорія ч.3 ст. 368 КК України
Головуючий в І-й інстанції: ОСОБА_14
Доповідач: ОСОБА_1 .

Крім того в ухвалі суд зазначає, що в обвинувальному акті серед процесуальних керівників у кримінальному провадженні відсутні дані про Генерального прокурора та/або його заступників, у тому числі ОСОБА_15 , який згідно даних реєстру матеріалів досудового розслідування повідомив про підозру ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , що вказує на вчинення процесуальної дії особою не наділеною такими повноваженнями.

Також в обвинувальному акті відсутні дані щодо прокурора м. Києві, у тому числі ОСОБА_16 , яким згідно даних реєстру матеріалів досудового розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_9 , що теж вказує на вручення повідомлення про підозру особою не наділеною процесуальними повноваженнями.

Ці обставини, на думку суду першої інстанції, вказують на відсутність у ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 відповідного процесуального статусу підозрюваних, а відтак обвинувальний акт складений у кримінальному провадженні відносно осіб, які не набули в силу положень КПК України статусу підозрюваної особи.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, посилаючись на безпідставність тверджень суду, які не відповідають матеріалам провадження та призвели до неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність і свідчать про упередженість судді під час розгляду обвинувального акту, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в обвинувальному акті наявний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті та сформульовано обвинувачення щодо кожної особи, відносно яких обвинувальний акт направлений до суду.

Зазначає, що висновок суду про невідповідність кваліфікації дій ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 в обвинувальному акті та отриманій ними підозрі, є передчасним і таким, що не ґрунтується на досліджених судом матеріалах, а крім того, не може бути предметом розгляду на цій стадії провадження.

Також, вказує, що відповідно до положень ст. 481 КПК України, письмове повідомлення про підозру здійснюється: адвокату зокрема, прокурором міста Києва в межах його повноважень, а професійному судді генеральним прокурором або його заступником і таким чином, кримінальним процесуальним законом чітко вказані особи, які наділені повноваженнями вчиняти відповідні процесуальні дії відносно певної категорії осіб, після чого, вказані особи набувають відповідного статусу, у даному випадку підозрюваних.

Крім того, вважає, що усі можливі заходи щодо вручення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувального акту та реєстру матеріалів вичерпані, а тому прокурором на адресу останніх направлені поштові відправлення з описом документів, а саме, копія обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, підтвердження чого надано суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинувачених та їх захисників, які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору зі стадії підготовчого судового засідання у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Обвинувальний акт відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України повинен обов`язково містити відомості, передбачені п.п.1-9 цієї статті.

До обвинувального акту додаються матеріали зазначені у ч.4 ст. 291 КПК України, зокрема, згідно вимог п. 3 вказаної частини - розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що органом досудового розслідування в основному дотримано вимоги ч.1 ст. 291 КПК України, однак в порушення приписів ч.2 цієї статті, до обвинувального акту не долучені розписки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про отримання ними копії обвинувального акта, що є обґрунтованою підставою для повернення обвинувального акту і доводи апеляції прокурора не спростовують таких висновків суду, а тому задоволенню не підлягають.

Інші підстави для повернення обвинувального акту, зазначені в ухвалі суду, на думку колегії суддів, не відповідають вимогам кримінально-процесуального закону, на що правильно звертає увагу прокурор у кримінальному провадженні, а тому мають бути виключені з ухвали, так як в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, зазначено правову кваліфікацію з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення кожному з обвинувачених, як це встановлено в ході досудового розслідування, і необхідності у розмежуванні обвинувачення відносно кожного з обвинувачених, як про те вказує суд першої інстанції, не вбачається.

Також колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що висновок суду про невідповідність кваліфікації дій ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 в обвинувальному акті та отриманій ними підозрі, є передчасним, оскільки таке питання не може бути предметом розгляду на цій стадії кримінального провадження, а отже підлягає виключенню з ухвали.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості висновку суду про вручення обвинуваченим повідомлення про підозру особами, не наділеними відповідними повноваженими, оскільки органом досудового розслідування вимоги п.4 ч.3 ст. 291 КПК України щодо зазначення даних прокурора, при складанні обвинувального акту дотримано.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з виключенням з його мотивувальної частини вказівок суду щодо необхідності розмежування обвинувачення кожного з обвинувачених, щодо невідповідності кваліфікації дій обвинувачених в обвинувальному акті та отриманій ними підозрі та щодо відсутності в обвинувальному акті даних про процесуальних керівників у кримінальному провадженні.

В решті ухвала суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000182 від 22.02.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України (в редакції від 07.04.2011 р.) і ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 369 КК України (в редакції від 07.04.2011 р.) повернуто прокурору, - змінити: виключити з її мотивувальної частини вказівки суду щодо необхідності розмежування обвинувачення кожного з обвинувачених, щодо невідповідності кваліфікації дій обвинувачених в обвинувальному акті та отриманій ними підозрі та щодо відсутності даних в обвинувальному акті про процесуальних керівників у кримінальному провадженні.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: _____________ ______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3