Провадження № 1-кп/744/59/2015
Єдиний унікальний № 744/662/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2015 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області кримінальне провадження за обвинувальним актом за номером Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000201 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Семенівка Чернігівської області, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого 11 грудня 2013 року Новозаводським районним судом міста Чернігова за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 умисно ухилявся від відбування призначеного за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 грудня 2013 року кримінального покарання у виді 80 годин громадських робіт з моменту постановлення його на облік Семенівською кримінально-виконавчою інспекцією Чернігівської області 21 січня 2014 року. Про це він попереджався шляхом відібрання розписки і письмового пояснення. Проте, невідбута частина покарання у виді громадських робіт, від відбування яких ухилився ОСОБА_4 , до цього часу становить 80 годин.
Своїми умисними діями, що виразилися в ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України.
Втім, у ході допитів як обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України, не визнав повністю та дав показання про те, що він достеменно не знав, що йому необхідно відбувати громадські роботи саме в місті Семенівка Чернігівської області за зареєстрованим місцем проживання, а не в місті Чернігові, де він фактично мешкав тривалий час, в тому числі й на момент ухвалення вироку Новозаводським районним судом міста Чернігова. Він умисно не ухилявся від відбування громадських робіт, а просто їх на даний час не відбув. Зобов`язання та пояснення щодо необхідності явки в Семенівську кримінально-виконавчу інспекцію Чернігівської області, які відбиралися у нього працівниками міліції в місті Чернігові, містять неправильні дані. Сам факт його перебування у Чернігівському МВ УМВС України в Чернігівській області у дату складання зобов`язання та пояснення він не заперечує.
Незважаючи на приведені заперечення обвинуваченим у ході його допитів обставин вчинення ним протиправного діяння та повне не визнання ним своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, зазначене вище формулювання обвинувачення, яке визнається судом доведеним, та кваліфікація злочину, винним у якому підлягає визнанню обвинувачений, підтверджуються сукупністю належних і допустимих доказів, що отримані судом з досліджених у судовому засіданні таких процесуальних джерел доказів як показання та документи.
Зокрема, допитаний як свідок обвинувачення ОСОБА_5 у судовому засіданні дав показання про те, що він працює оперуповноваженим СКР Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області. В силу своїх службових обов`язків йому відомо про те, що ОСОБА_4 за втручання Семенівської кримінально-виконавчої інспекції Чернігівської області оголошувався у розшук через невідбуття громадських робіт. Розшуковими заходами влітку 2014 року місце знаходження ОСОБА_4 було встановлене. Як з`ясувалося, ОСОБА_4 знаходився у місті Чернігові. Щодо виявлення ОСОБА_4 у місті Чернігові він особисто спілкувався у телефонному режимі з працівниками Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області, котрими у ОСОБА_4 відбиралося пояснення від 07 червня 2014 року та зобов`язання про необхідність явки до Семенівської кримінально-виконавчої інспекції Чернігівської області. У нього особисто аніяких сумнівів із приводу достовірності даних згаданого пояснення та зобов`язання немає. Стосовно невідповідності відомостей згаданих документів ОСОБА_4 говорить неправду.
У відповідності до відомостей копії вироку Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 грудня 2013 року, який набрав законної сили, було засуджено за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин ОСОБА_4 (аркуші матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) (далі а.с.) 55-56).
Згідно даних копії облікової картки ОСОБА_4 був узятий на облік Семенівською кримінально-виконавчою інспекцією Чернігівської області у зв`язку з необхідністю відбування кримінального покарання за вказаним вище вироком суду 21 січня 2014 року (а.с. 30).
З даних копій зобов`язання ОСОБА_4 , відібраного 07 червня 2014 року убачається, що ОСОБА_4 був обізнаний про необхідність прибуття внаслідок його розшуку до Семенівської кримінально-виконавчої інспекції Чернігівської області (а.с. 51, 79).
У відповідності до відомостей довідки Семенівської кримінально-виконавчої інспекції Чернігівської області ОСОБА_4 не відпрацював жодної години громадських робіт і невідбута ним частина покарання у виді громадських робіт становить 80 годин (а.с. 28).
Вказані докази у своєму взаємозв`язку дають достатні підстави вважати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні зазначеного вище кримінально караного діяння.
Приходячи до такого висновку, суд не враховує наведені вище показання обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні, адже вони суперечать сукупності даних указаних вище показань свідка ОСОБА_5 та відомостям копії зазначеного вище зобов`язання.
Таким чином, оскільки жодних підстав для повного врахування даних у судовому засіданні показань обвинуваченого ОСОБА_4 немає, суд такі його показання відкидає, позаяк вважає їх здебільшого прийомом уникнення від кримінального покарання за вчинене.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, здобув базову вищу освіту, не одружений, не працює, його стан здоров`я, який є задовільним, відсутність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, присутність однієї обтяжуючої покарання обвинуваченого обставини, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 67 Кримінального кодексу України, а саме рецидиву злочинів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без його тримання в умовах ізоляції. Обвинуваченому має бути призначене покарання за даним вироком у виді арешту, але не на максимальний строк, передбачений санкцією інкримінованої частини статті кримінального закону.
Враховуючи те, що обвинувачений після постановлення Новозаводським районним судом міста Чернігова вироку від 11 грудня 2013 року, за яким він був засуджений за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, вчинив новий злочин до повного відбуття призначеного покарання, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за даним новим вироком, приєднати обвинуваченому відповідно до положень ст. 71 Кримінального кодексу України невідбуту ним частину покарання у виді 80 годин громадських робіт за попереднім вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова вироку від 11 грудня 2013 року. З урахуванням обставин справи суд убачає за потрібне невідбуту частину попереднього покарання приєднати повністю.
При складанні покарань за сукупністю вироків відповідно до правил ст.72 Кримінального кодексу України суд вважає за необхідне перевести призначений за попереднім вироком менш суворий вид покарання у виді громадських робіт у більш суворий вид покарання арешт, виходячи із такого співвідношення цих видів покарань: 1 дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт, визначивши таким чином за сукупністю призначених за вироками покарань обвинуваченому остаточне покарання у виді арешту.
Початок строку відбування остаточного покарання у виді арешту обвинуваченому слід рахувати з часу його фактичного затримання внаслідок набрання вироком суду законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений, процесуальні витрати відсутні. Майна, на яке накладено арешт, а також речових доказів і документів щодо яких можливо ухвалити процесуальні рішення при постановленні вироку за матеріалами кримінального провадження (кримінальної справи) немає.
Заходи забезпечення кримінального провадження, обумовлені п. п. 3 9 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі запобіжний захід обвинуваченому, у даному кримінальному провадженні через відсутність відповідних клопотань учасників судового провадження не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.
На підставі ст. 71 Кримінального кодексу України до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 грудня 2013 року у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, яке відповідно до ст.72 Кримінального кодексу України перевести у покарання у виді арешту на строк у 10 (десять) днів, виходячи із такого співвідношення видів покарань: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців 10 (десять) днів.
Початок строку відбування остаточного покарання у виді арешту ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Семенівський районний суд Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1