Справа № 1323/5044/2012
Провадження № 1/456/46/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2013 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Бучківської В. Л.

суддів Саса
С.С., Шрамка Р.Т.

при секретарі
Проців І.В.

з участю прокурора
Пристаюка В.Б.

захисника ОСОБА_1

потерпілих
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрию
кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
АДРЕСА_1,
громадянина України,
українця, з середньою освітою,
одруженого,

пенсіонера,
проживає: АДРЕСА_1, раніше не судимого

за ч.1 ст.115 КК України,

в с т
а н о в и в :

ОСОБА_4, перебуваючи в стані сильного
душевного хвилювання, що раптово виник
внаслідок протизаконного насильства з
боку потерпілого, вчинив умисне
протиправне заподіяння смерті ОСОБА_5
за наступних обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року близько 21 години 30
хвилин, ОСОБА_4, в стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись на території
власного господарства, що по АДРЕСА_1,
перебуваючи в стані сильного душевного
хвилювання (фізіологічного афекту), що
раптово виник внаслідок
протизаконного насильства з боку
потерпілого, яке виразилось в
нанесенні удару кулаком правої руки в
обличчя ОСОБА_4, вчинив за допомогою
ножа господарсько-побутового
призначення, який тримав у правій руці
умисне вбивство потерпілого ОСОБА_5,
нанісши два удари клинком вказаного
ножа в ділянку знаходження життєво
важливих органів потерпілого - живіт та
заподіяв потерпілому ОСОБА_5
непроникаючу різану рану лівої бокової
частини тулуба, майже на рівні реберної
дуги, яка відноситься до легкого
тілесного ушкодження, проникаючу
колото-різану рану передньої правої
частини живота з крововиливом у м'які
тканини в місці проекції проникаючої
рани, з ушкодженням великої долі
печінки в малу долю та діафрагми
справа, яка згідно з висновком
судово-медичної експертизи за № 91 від 20
липня 2012 року відноситься до тяжкого
тілесного ушкодження, є небезпечною
для життя в момент заподіяння та
перебуває в прямому причинному зв'язку
з настанням смерті потерпілого, тобто
вчинив умисне вбивство потерпілого в
стані сильного душевного хвилювання,
що раптово виникло внаслідок
протизаконного насильства з боку
потерпілого.

В судовому засіданні підсудний
ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав
частково, розкаявся і пояснив, що
ІНФОРМАЦІЯ_7 року він прокинувся вранці
та на протязі дня виконував різного
роду господарські роботи. Близько 19
год. по місцю свого проживання він вжив
близько 150 грам горілки та пляшку пива
ємкістю 0,5 л. Близько 20.00 год. він
побачив онука ОСОБА_6, який на «тачці»
віз траву, яку або донька, чи зять
скосили косаркою, яку скинув на
подвір'ї. Він зробив йому зауваження,
тобто крикнув, щоб він цю траву зібрав
та викинув в іншому місці не на клумби,
він послухав його та забрав траву. В цей
час він побачив, як з-за кута будинку до
нього направляється ОСОБА_5 та запитав,
чому він підвищує голос на його сина і
між ними виник словесний конфлікт. Дану
сварку почула його дочка ОСОБА_3,
підійшла та провела ОСОБА_5 до будинку.
Він пішов до приміщення літньої кухні,
взяв там ніж, для того, щоб почистити
буряки для коня. Близько 21 години 40
хвилин, він вирішив піти до підвального
приміщення, щоб взяти буряк, яким мав
намір нагодувати коня, який є в нього в
господарстві. Тобто, він хотів взяти
буряк, почистити його і для того, з
приміщення літньої кухні, він взяв ніж,
який складається з дерев'яної ручки
коричневого кольору та леза довжиною
близько 15 см. Даний ніж він тримав в
правій руці. Направляючись до
підвального приміщення, яке на
відстані близько п'яти метрів від
літньої кухні, із-за рогу будинку
раптово вибіг зять ОСОБА_5, та нічого не
сказавши при цьому, раптово схопив його
за верхню частину сорочки і нічого не
говорячи, правою рукою наніс йому один
удар в ліву частину обличчя. Внаслідок
цього удару в його очах з'явилось
яскраве світло і він почав падати.
Потерпілий впав на нього. Коли він
розплющив очі, то побачив, що лежить на
землі, а зверху на ньому знаходиться
потерпілий, та почув голос своєї дочки
ОСОБА_3, яка почала забирати свого
чоловіка з нього. Потім вона вийняла з
його правої руки ніж та викинула його.
Можливо, під час того як він падав, він
наніс потерпілому удар ножем в ділянку
живота. Потім прийшов сусід ОСОБА_8,
допоміг йому підвестись та провів до
приміщення літньої кухні. Можливо, коли
він падав, він зачепив потерпілого
ножем. Він цього точно сказати не може,
оскільки не пам'ятає. Через деякий час,
по місцю його проживання приїхали
працівники міліції, які, як він бачив,
вилучили в траві ніж, це був той самий
ніж, яким він мабуть наніс удар ОСОБА_5 В
подальшому, працівники міліції
доставили його в Стрийський MB і саме
там йому стало відомо, що ОСОБА_5, від
отриманих тілесних ушкоджень, помер.
Стверджує, що в нього з потерпілим були
хороші відносини, напередодні вони
пили пиво і дивилися разом в літній
кухні футбол, жодної образи на
потерпілого він не мав, в житті був лише
один інцидент, коли вони з зятем
посперечалися і він поламав йому ребра,
проте він тоді до лікаря не звертався і
жодної образи на потерпілого не мав.
Вину свою в скоєному визнає частково,
стверджує, що ситуація була раптовою,
що він практично нічого не пам'ятає, що
в голові все ніби-то затуманилося,
після отриманого від потерпілого удару
кулаком в обличчя, у вчиненому
розкаюється, просить вибачення у
родини та просить суд врахувати його
вік і суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання
підсудним своєї вини, винність ОСОБА_4 в
злочині, вчиненому при викладених вище
обставинах, доведена зібраними в ході
досудового слідства та
підтверджується наступними,
дослідженими в судовому засіданні
доказами у справі:

даними в судовому засіданні
показаннями потерпілого ОСОБА_2 про те,
що ІНФОРМАЦІЯ_7 року близько 20 години
він приїхав за місцем проживання свого
сина ОСОБА_5, оскільки хотів домовитись
з ОСОБА_4 щодо покосів трави. В цей час
ОСОБА_4 знаходився у стані алкогольного
сп'яніння, а його онуки косаркою косили
траву. ОСОБА_4 почав безпідставно
кричати на онука ОСОБА_6, а в подальшому
наніс один удар рукою по шиї онука.
Потім ОСОБА_4 забрав з рук онука тачку з
травою та викинув її за автомобільну
дорогу. Потім він почав чіплятись до
своєї дочки ОСОБА_3, яка також була на
подвір'ї, він схопив її за руку, а онук
стояв біля будинку зі сльозами на очах.
Заступишись за онука, він зробив
підсудному зауваження, оскільки той,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння завжди провокував сварки. При
цій розмові була присутня невістка
ОСОБА_3, котра також зробила зауваження
своєму батькові ОСОБА_4, однак той почав
кричати і на свою дочку. Він почав
заспокоювати ОСОБА_4 та провів у
приміщення літньої кухні. В цей час з
роботи приїхав його син ОСОБА_5 ОСОБА_4,
перебуваючи у літній кухні почав
голосно висловлюватися нецензурними
словами в адресу онуків та всіх членів
сім'ї. Він продовжив заспокоювати
ОСОБА_4 і домовився з ним зустрітись
наступного дня, після чого сів на
велосипед і поїхав до свого будинку,
який знаходиться на відстані приблизно
300 метрів від господарства ОСОБА_4. Коли
приїхав додому, то дружина сказала, що
ОСОБА_4 б'ється з його сином ОСОБА_5,
після чого він назад повернувся
велосипедом до будинку ОСОБА_4, де на
дерев'яній лавці, біля будинку лежав
син ОСОБА_5 Він побачив, що на животі в
сина рушник, просочений кров'ю. Син був
при свідомості, однак нічого не
пояснював. До будинку на власному
автомобілі під'їхав сусід ОСОБА_9 разом
з батьком ОСОБА_10, він допоміг йому
дійти до машини. В цей час син сказав:
«Дивись тату, що він зробив зі мною, два
рази вдарив мене в живіт». Ці події
відбувались біля сходів будинку, а
погріб розташований на відстані 12-14 м.
від будинку. В той вечір невістка
розповідала, що підсудний грюкав у
двері, хотів силою їх відчинити, однак
вона їх зачинила на ключ і сперечалась
з батьком через вікно. Про це
розповідав того вечора і сам підсудний.
Він у лікарню не їхав. Через деякий час
йому стало відомо, що син помер у
лікарні. Більше ОСОБА_4 він не бачив. Про
детальні обставини конфлікту між його
сином та ОСОБА_4 йому нічого не відомо.
Просить суд призначити справедливе
покарання, покладаючись на розсуд суду;

даними в судовому засіданні
показаннями потерпілої ОСОБА_3 про те,
що 20.06.2012р. у вечірній час доби вона,
тримаючи на руках наймолодшого сина
ОСОБА_11, знаходилась на подвір'ї свого
будинку. Її син ОСОБА_6 також знаходився
на подвір'ї та за допомогою тачки
вивозив скошену траву з подвір'я. Її
батько ОСОБА_4 почав сварити онука та
говорив, що траву він вивозить та
викидує не там де потрібно, а син
відповів, що траву слід викидувати саме
сюди, оскільки так сказала бабуся. Її
батько ніколи, ні її, ні онуків не бив.
Він іноді, будучи напідпитку, міг
кричати на дітей, однак він їх любив,
повчав, давав їм гроші. Вона почала
заспокоювати батька, однак він
продовжував кричати і сказав їй, що
вона неправильно виховує сина. Вони
почали сперечатися і тоді він лише
схопив її за ліву руку, ударів не
наносив. Також на подвір'ї в цей час був
батько її чоловіка ОСОБА_2 В цей момент
з гаражного приміщення вийшов її
чоловік і почувши, що вони сваряться,
підійшов до батька та агресивно сказав,
щоб той не чіплявся до неї та його сина.
Вона підійшла до чоловіка та провела
його до будинку для того, щоб даний
конфлікт не продовжувався, ОСОБА_2
провів її батька до літньої кухні. Її
чоловік був дуже збуджений, випивший і
вона вирішила двері кімнати, в якій він
знаходився, зачинити на ключ. Коли вона,
знаходячись у будинку йшла до ванної
кімнати, то почула голос батька і
виглянула у вікно. Вона побачила, що
батько продовжує кричати на онука і
сказала, щоб той припинив на нього
кричати та чіплятися. Після цього вона
пішла у ванну кімнату. Через деякий час,
коли вона знаходилась у ванній кімнаті,
до неї прибіг її син ОСОБА_6 та
повідомив, що батько вистрибнув на
подвір'я через вікно. Вона відразу
вибігла з будинку і побачила, що її
батько лежить спиною на землі, а
потерпілий лежачи зверху на ньому,
тримає своєю лівою рукою праву руку
батька, в якій був ніж. Права рука
потерпілого знаходилась на шиї у
батька. Вона підбігла та сказала, щоб
чоловік не душив батька та вийняла з
руки батька ніж і викинула його. Далі
чоловік сам підвівся, підняв футболку
на животі і сказав: «подивись, що він
мені зробив…» В цей момент до них
підійшов сусід ОСОБА_8 Потерпілий
самостійно підійшов та присів на лавку
біля будинку. Вона побачила кров в
ділянці живота потерпілого та принесла
рушник та приклала його до ділянки, де
була кров. ОСОБА_5 сказав, щоб вона
викликала карету швидкої допомоги.
Вона побачила на дорозі ОСОБА_9 і
сказала йому, щоб він підігнав
автомобіль, для того, щоб відвезти
потерпілого у лікарню. Коли під'їхав
автомобіль, чоловік сам пішов та сів у
автомобіль. Після цього, того вечора
вона з батьком не спілкувалася. Пізніше
приїхали працівники міліції і в
подальшому вона дізналася від них, що
чоловік помер у лікарні. Раніше її
батько та чоловік не сварилися, день до
того вони разом сиділи у літній кухні
та переглядали трансляцію футболу по
телебаченні. Просить суворо підсудного
не карати;

даними в судовому засіданні
показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що
20.06.2012р. близько 21 год. вона поралась на
городі. В цей час на подвір'ї її дочка
ОСОБА_3 разом з онуком косили траву біля
хвіртки. Вона їх не бачила, тільки чула
голоси. Через деякий час вона почула, що
на підводі додому приїхав її чоловік та
почав говорити до онука та дочки, що
скошену траву вони возять не туди і між
ними виникла сварка, яка тривали
близько 1-2 хв. Вона чула, як дочка
говорила до батька, що він немає права
сварити її сина. В цей час на подвір'ї
був присутній також батько її зятя -
ОСОБА_2 Тоді дочка разом з сином зайшли
до будинку, а її чоловік разом з ОСОБА_2
зайшли в приміщення літньої кухні.
Через деякий час ОСОБА_2 поїхав додому.
Вона не чула, коли прийшов зять, але
чула, що дочка разом з ним зайшла до
будинку і вхідні двері будинку
зачинила на ключ. Через деякий час
ОСОБА_2 поїхав додому. Дальше вона
поралась по господарству, а її чоловік -
підсудний по справі взяв ніж, вийшов з
літньої кухні та пішов в сторону
погребу, для того, щоб почистити буряк
для коня. Коли підсудний вийшов на
подвір'я, то дочка виглянула у вікно та
почала з ним про щось сперечатись.
Потім він відійшов 5 м. від будинку по
траві, не по доріжці, в сторону погребу.
Через кілька хвилин вона побачила, що
її зять вистрибнув з вікна будинку і
кинувся до її чоловіка. Вона почала
бігти з городу на подвір'я та побачила,
що вони разом лежать на землі, чоловік
знизу, а зять зверху на ньому, вона не
бачила, щоб вони боролися. В цей час там
вже була її дочка, яка вийняла ніж з
руки підсудного та викинула його. Тоді,
вона побачила, що прийшов сусід ОСОБА_8
Вона підняла вказаний ніж та викинула в
піч. Потім вона зателефонувала до
ОСОБА_2 і повідомила його про бійку між
її чоловіком та зятем. Тоді вона пішла
у літню кухню та заховала інші ножі, а
коли виходила, то побачила, як її дочка
вела потерпілого в сторону гаражного
приміщення, однак жодних ушкоджень на
його тілі вона не помітила. Вона бачила,
як сусід ОСОБА_8 провів її чоловіка в
літню кухню. Через деякий проміжок часу
вона зайшла в приміщення літньої кухні,
та побачила у її чоловіка на обличчі,
біля ока великий синець чорного
кольору. На той час її зятя сусід ОСОБА_9
автомобілем повіз до лікарні. Через
деякий час їй стало відомо, що ОСОБА_5
помер;

даними в судовому засіданні
показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що
він проживає по сусідству з підсудним.
20.06.2012р. ввечері він знаходився на
подвір'ї свого житлового будинку та
чув, як підсудний сварив свого онука
ОСОБА_6. Через деякий час він побачив, як
ОСОБА_3, знаходячись в будинку, через
вікно сперечалась із своїм батьком,
який стояв перед цим вікном. Потім він
пішов до криниці, яка розташована на
подвір'ї та набирав воду і в цей момент
почув сильний крик ОСОБА_3. Він відразу
кинувся бігти на їхнє подвір'я, а коли
наблизився, то побачив як ОСОБА_4 лежав
на землі, потерпілий знаходився зверху
на ньому і вони один з одним боролися,
поруч з ними знаходилась ОСОБА_3 Коли
він підійшов, то потерпілий підвівся на
ноги, підняв футболку та сказав:
«Подивись, що він мені зробив…». Він
допоміг підсудному піднятися та провів
його до приміщення літньої кухні, де
почав з ним розмовляти. Під час розмови
підсудний розповів, що ОСОБА_5 наскочив
на нього та наніс йому удар в ділянку
обличчя та показав йому гулю на лобі,
він бачив, що у підсудного над лівим
оком був синець, а на лобі була гуля.
ОСОБА_4 повідомив, що в нього в руці був
ніж і можливо він ним зачепив зятя. За
деякий час ОСОБА_5 автомобілем повезли
до лікарні, а він пішов додому. Він не
може повідомити, чи був підсудний
напідпитку, розмовляв він нормально.
Коли він спілкувався з ОСОБА_4 в
приміщенні літньої кухні, він був
задуманий. Коли він прийшов, то на
подвір'ї були ОСОБА_4, його зять та
дочка, а потім прибігла його дружина
ОСОБА_12. Він чітко не бачив, що
відбувалось на подвір'ї сусідів,
оскільки знаходився приблизно на
відстані 25 м.;

даними в судовому засіданні
показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що
він є сусідом ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_7 року
близько 21 години 30 хвилин він
знаходився в себе вдома, де займався
господарством. В цей час з подвір'я
ОСОБА_4 почув сильні крики. Одразу
підбіг до даного подвір'я, де побачив як
ОСОБА_5 вів його батько ОСОБА_2. В
ділянці живота ОСОБА_5 були сліди крові.
ОСОБА_2 до нього сказав, щоб той негайно
брав свій автомобіль та віз його сина
ОСОБА_5 до лікарні. Він побіг додому, де
сказав своєму батькові ОСОБА_10, щоб
останній брав їхній автомобіль марки
ВАЗ 2109 срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 і
їхав до подвір'я ОСОБА_5. Разом з батьком
ОСОБА_10 вони під'їхали до подвір'я, де
він побачив, що ОСОБА_5 тримає його
батько ОСОБА_2. ОСОБА_5 був одягнений у
шорти жовтого кольору та футболку
темного кольору, дані речі були у крові.
ОСОБА_5 рукою тримав рушник в ділянці
живота та намагався зупинити
кровотечу. Разом з батьком та ОСОБА_2
вони посадили ОСОБА_5 на заднє сидіння
автомобіля, де з батьком присіли у
автомобіль, після чого поїхали в
напрямку Стрийської ЦРЛ, а ОСОБА_2
залишився біля онуків та невістки. Не
доїжджаючи до роздоріжжя дороги
«Моршин-Стрий», ОСОБА_5 втратив
свідомість, а тому вони вирішили везти
ОСОБА_5 до найближчої лікарні, а саме в
м.Моршин Львівської області. По дорозі
ОСОБА_5 втрачав свідомість, а також
приходив до свідомості. Він намагався
весь час з ОСОБА_5 розмовляти, щоб
останній був при свідомості. У
автомобілі ОСОБА_5 розповідав, що йому
наніс ножові поранення його тесть
ОСОБА_4, однак детальних обставин даної
події не розповідав. У приймальному
відділені м.Моршина Львівської області
ОСОБА_5 лікарі зробили укол і той
прийшов до свідомості. Лікарі
повідомили, що ОСОБА_5 необхідно
терміново везти в Стрийську ЦРЛ, після
чого вони поїхали у вказану лікарню. В
приймальному відділенні Стрийської
ЦРЛ лікарі відразу непритомного ОСОБА_5
поклали на ноші і повезли в операційне
відділення, а вони залишились у
приймальному відділенні. Близько 23
години до них вийшов лікар та
повідомив, що ОСОБА_5 помер в
операційному відділенні;

даними в судовому засіданні
показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що
20.06.2012р. ввечері прибіг його син та
повідомив, щоб він заводив автомобіль,
оскільки ОСОБА_5 потрібно вести у
лікарню. Коли він разом зі своїм сином
під'їхали на автомобілі до будинку, то
ОСОБА_2 допоміг своєму синові присісти
у автомобіль і вони вирушили до
лікарні. Дорогою потерпілому стало
погано, він почав втрачати свідомість і
вони вирішили вести його у Моршинську
міську лікарню. Коли вони туди
приїхали, лікар повідомив, що вони не
можуть надати потрібної медичної
допомоги і потрібно почекати, оскільки
швидка медична допомога разом із
черговим лікарем на виклику. Потім
вийшла медсестра, зробила потерпілому
укол та дала грілку і сказала чекати
карету швидкої допомоги, однак вони
вирішили самі на автомобілі вести
ОСОБА_5 до Стрийської ЦРЛ. Коли вони
його туди привезли, лікар запитував у
потерпілого його анкетні дані, він
відповідав на запитання лікаря,
зокрема: «Що це таке?», потерпілий
відповів: «Нічого». Потерпілий
відповідав на усі питання. Через деякий
час їм стало відомо, що ОСОБА_5 помер
знаходячись у операційній;

даними в судовому засіданні
показаннями неповнолітнього свідка
ОСОБА_6, допитаного в присутності
педагога ОСОБА_14 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_7
р. ввечері він газонокосаркою косив
траву біля будинку та за допомогою
тачки вивозив та викидував траву біля
господарських приміщень. Дідусь почав
його сварити, щоб він там траву не
викидував, а відвіз її геть. Тоді він
залишив тачку біля газонокосарки та
вже нічого не робив. Потім його мама та
дідусь стали сперечатися. За декілька
хвилин після суперечки приїхав з
роботи його батько і вони втрьох пішли
до будинку, вхідні двері мама зачинила
на ключ. Він не чув, щоб хтось стукав у
двері. Через деякий час, він сам
відчинив двері та вийшов на подвір'я, та
відвозив косарку та тачку з подвір'я до
гаражного приміщення. В цей час дідусь
знаходився також на подвір'ї. Він
сказав йому, що він неслухняний і не
хоче його слухати. В цей момент з вікна
будинку виглянув його батько та
запитав, чому дідусь чіпляється до
нього і він йому все пояснив. Коли він
виходив з гаражного приміщення, то
побачив, як батько вилазить з вікна
будинку і тоді він відразу побіг до
будинку, щоб повідомити про це матір.
Він не бачив, де в цей час знаходився
дідусь. Коли він забіг у будинок та
сказав матері, що батько вистрибнув з
вікна, вона кинулась на вулицю, а він
залишився зі своїм молодшим братом в
будинку. Він бачив, як батько вилазив з
вікна, а де в цей час знаходився дідусь
він не пригадує. Дідусь робив йому
тільки зауваження, жодних ударів він
йому не завдавав;

даними в судовому засіданні
поясненнями педагога ОСОБА_14 про те, що
під час допиту в судовому засіданні
ОСОБА_6, вона вважає, що на учня тиску
ніхто не чинив, при дачі показів ОСОБА_6
давав чіткі відповіді на запитання
суду, які відповідають його віковій
категорії. Фізичний та психічний
розвиток ОСОБА_6 відповідає віковим
нормам, хлопець пам'ятає події, які
відбувалися та правильно їх відтворює.
В школі ОСОБА_6 вчиться добре, за
характером спокійний, врівноважений,
товариський.

висновком судово-медичної
експертизи №91 від 20.07.2012 року, згідно з
яким причиною смерті громадянина
ОСОБА_5 стала масивна
внутрішньо-зовнішня крововтрата, як
наслідок травми печінки з
використанням колюче-ріжучого
предмету. Виходячи з розвитку ранніх
трупних явищ: труп не заклякання
виражене, трупні плями при натиску
зникають і відновлю ються в кольорі
через 3-5 хвилин, слід рахувати, що
смерть настала за 12-24 години до моменту
дослідження трупа в морзі. При
судово-медичній експертизі на тілі
громадянина ОСОБА_5 було виявлено: при
зовнішньому дослідженні: колото-різану
рану /проникаючу/ перед ньої правої
частини живота та різану рану
/непроникаючу/ лівої бокової частини
тулуба, майже на рівні реберної дуги;
при внутрішньому: крововилив у м'які
тканини в місці проекції прони
каючої рани, лінійну-колото-різану рану
в ділянці переходу великої долі
печінку в малу долю та колото-різану
рану діафрагми справа. Дані тілесні
ушкодження могли утворитись від дії
колюче-ріжучого предмета при події та
за обставин вказаних в фабулі і
відносяться до: непроникаюча рана -
легкого тілесного ушкодження,
проникаюча рана з ушкодженням печінки
та діафрагми - тяжкого тілесного
ушкодження, яке в даному випадку
/враховуючи причину смерті/ перебуває в
прямому при чинному зв'язку із
настанням смерті. Предметом, яким було
заподіяно тяжке тілесне ушкодження міг
бути предмет шириною, близькою до 3,3 см.
з колюче-ріжучими властивостями.
Враховуючи наявність на тілі трупа
громадянина ОСОБА_5 двох ран, це
свідчить про те, що кількість контактів
була не менше двох і вони могли бути
заподіяні в результаті травматичної
дії одного чин ника. Враховуючи
короткий проміжок часу між заподіянням
тілесних ушкод жень, категорично
вказати послідовність заподіяння, не
представляється можливим. Категорично
вказати положення тіла в момент
заподіяння тілесних ушкоджень не
представляється можливим, проте воно
може бути розташо ваним близько до
перпендикулярного кута до травмуючого
чинника. Всі тілес ні ушкодження,
слід віднести до прижиттєвих.
Потерпілий, після заподіяння таких
тілесних ушкоджень, міг пев ний час
здійснювати певні дії, розмовляти,
пересуватись, вчиняти буді які дії
руками чи ногами, проте категорично
вказати час цього не представляється
можливим, оскільки даний фактор
залежить від індиві дуальних
особливостей організму. В даному
випадку смерть не є раптовою, а
тривалість життя після нанесення
тілесних ушкоджень залежала від
швидкості крововтрати. З акту
судово-медичного дослідження №2318/2012-т
в крові трупа ОСОБА_5 було виявлено
етиловий спирт в кількості 1,79%
/проміле/, що при житті відповідає
середньому ступеню алкогольного
сп'яніння (Т.1 а.с.133-135);

даними в судовому засіданні
показаннями та роз'ясненнями експерта
ОСОБА_15 про те, що він проводив судово -
медичну експертизу трупа громадянина
ОСОБА_5, за наслідками якого складено
висновок експерта № 91 від 20.07.2012р. На
тілі ОСОБА_5 було виявлено дві
колото-різані рани, одна справа -
проникаюча в черевну порожнину, друга
на рівні зліва - непроникаюча рана. При
внутрішньому розтині було виявлено
крововилив, а також колото-різану рану
печінки. Інших ушкоджень ним виявлено
не було. Проникаюча рана згідно
класифікації за ознаками небезпеки для
життя в момент спричинення, перебувала
в причинно - наслідковому зв'язку зі
смертю, відповідно це є тяжке тілесне
ушкодження. Непроникаюча колото -
різана рана є легким тілесним
ушкодженням. Причиною смерті стала
масивна зовнішньо - внутрішня
крововтрата. Тілесні ушкодження
утворилися від колючо-ріжучого
предмета розміром 3,3 см. Виходячи з
зовнішніх ознак ран, травмуючий
предмет міг знаходитися близьким до
перпендикулярного розташування
відносно тіла, і це не виключає
вертикального положення тіла. Дані
тілесні ушкодження не характерні для
падіння, враховуючи їхнє різне
розташування. Кваліфікувати, яке
ушкодження було первинним, а яке
вторинним не являється можливим. Якщо
підсудний тримав ніж у правій руці, а
вони з потерпілим падали один на
одного, суворо обличчям в обличчя, то
ушкодження було б спричинене у ліву
частину тіла потерпілого. Ушкоджений
орган у потерпілого, а саме печінка,
знаходиться з правої сторони, тому такі
показання підсудного не є спроможними;

актом судово-медичного
дослідження №264т/2012-Ім від 10.07.2012 р.,
згідно якого кров від трупа ОСОБА_5
відноситься до групи А з
ізогемаглютиніном анти-В
ізосерологічної системи АВ0 (Т.1
а.с.136-137);

актом судово-медичного
дослідження №2318/2012-т від 12.07.2012 р.,
згідно якого в крові трупа ОСОБА_5
виявлений етиловий спирт в кількості
1,79% (проміле) (Т.1 а.с.138);

висновком експерта №336 від 26.06.2012
р., згідно з яким при судово-медичній
експертизі на тілі ОСОБА_4 було
виявлено навколоорбітальну гематому
лівого ока, садно-рану правого ліктя,
садно-рану нижньої третини задньої
поверхні лівого плеча та набряк
правого гомілково-ступневого суглобу.
Дані тілесні ушкодження могли
утворитись від дії тупого твердого
предмета з обмеженою поверхнею при
події та за обставин, вказаних у
постанові та відносяться до легких
тілесних ушкоджень (Т.1 а.с.143);

протоколом огляду місця події від
20.06.2012 року та фототаблицями до
протоколу, згідно якого з приміщення
Стрийської районної лікарні вилучено
одяг потерпілого ОСОБА_5 - шорти
світло-коричневого кольору, труси (Т.1
а.с.145-146);

висновком експерта №578/12-ім від
13.07.2012 р., згідно з яким у слідах на
марлевих тампонах /об'єкти
№№1,3,4,7,8,10,12,13,14,15/ зі змивами з
асфальтового покриття та трави,
вилучених при огляді місця події,
знайдена кров, видова належність якої
не встановлена; у слідах на марлевих
тампонах /об'єкти №№2,5,6,9,11/ зі змивами з
асфальтового покриття та трави,
вилучених при огляді місця події, крові
не знайдено (Т.1 а.с.157-160);

висновком судово-імунологічної
експертизи №577/2012-ім від 12.07.2012 року,
згідно з яким при дослідженні шортів та
трусів - одягу потерпілого ОСОБА_5
виявлена кров людини, яка може походити
від потерпілого ОСОБА_5 (Т.2 а.с.5-9);

висновком судово-імунологічної
експертизи №579/2012-ім від 18.07.2012 року,
згідно з яким при дослідженні футболки,
штанів та майки - одягу ОСОБА_4 виявлена
кров людини, яка може походити від
потерпілого ОСОБА_5 (Т.2 а.с.15-20);

висновком судово-імунологічної
експертизи №608/2012-ім від 30.07.2012 року,
згідно з яким при дослідженні змивів з
обох китиць рук ОСОБА_4 виявлена кров
людини, яка може походити від
потерпілого ОСОБА_5 (Т.2 а.с.26-29);

висновком судово-цитологічної
експертизи №188/2012-ц від 09.08.2012 року,
згідно з яким при дослідженні трьох
ножів, вилучених під час огляду місця
події на ножі №2 виявлена кров людини,
яка походить від потерпілого ОСОБА_5 (Т.2
а.с.35-38);

висновком експерта №178/2012ц від
30.07.2012 р., згідно з яким при
судово-медичній експертизі
піднігтьового вмісту зрізів нігтьових
пластинок з обох рук гр-на ОСОБА_4,
встановлено наступне: в піднігтьовому
вмісті обох рук /об'єкти №1,2/ виявлено
клітини плоского епітелію - статева
належність яких не встановлена через
відсутність ядер. Крові в
піднігтьовому вмісті обох рук /об'єкти
№1,2/ не виявлено (Т.2 а.с.44-45);

висновком експерта №219/2012-мк від
10.08.2012 р., згідно з яким при проведенні
судово-медичної експертизи у
відділенні судово-медичної
криміналістики клаптя шкіри з живота
від трупа ОСОБА_5 було виявлено: одне
наскрізне колото-різане ушкодження,
яке утворилось від дії гострого
плоского колючо-ріжучого знаряддя,
типу клинка ножа, який мав одне лезо та
обух. Враховуючи результати
експериментів можна вважати, що
колото-різане ушкодження на клапті
шкіри з живота від трупа ОСОБА_5 могло
утворитись від дії клинка ножа
наданого на експертизу (Т.2 а.с.49-53);

висновком
медико-криміналістичної експертизи
№226/2012-мк від 10.08.2012 року, згідно з яким
при дослідженні клаптя шкіри з живота
від трупа ОСОБА_5 було виявлено одне
наскрізне колото-різане пошкодження,
яке утворилось від дії гострого
плоского колюче-ріжучого знаряддя,
типу клинка ножа, який мав одне лезо та
обух. Враховуючи результати
експериментів можна вважати, що
колото-різане ушкодження на клапті
шкіри з живота від трупа ОСОБА_5 могло
утворитись від дії клинка ножа
наданого на експертизу (Т.2 а.с.55-59);

висновком експерта №227/2012-мк від
10.08.2012 р., згідно з яким при проведенні
судово-медичної експертизи клаптя
шкіри з живота від трупа ОСОБА_5 було
виявлено: одне наскрізне колото-різане
ушкодження, яке утворилось від дії
гострого плоского колючо-ріжучого
знаряддя, типу клинка ножа, який мав
одне лезо та обух. Враховуючи
результати експериментів можна
вважати, що колото-різане ушкодження на
клапті шкіри з живота від трупа ОСОБА_5
не могло утворитись від дії: клинка
ножа наданого на експертизу (Т.2 а.с. 61-65);

протоколом прийому телефонного
повідомлення від 20.06.2012 р., згідно якого
в Стрийську ЦРЛ власним транспортом
був доставлений ОСОБА_5, з проникаючою
раною живота, великою кровотечею (Т.1
а.с.5);

протоколом огляду місця події від
20.06.2012 р. та фототаблицями до нього,
згідно яких описано та сфотографовано
оглядом - господарство ОСОБА_4, що
знаходиться по АДРЕСА_2, і під час якого
на бетонній доріжці, що простягається
вздовж фасаду будинку до сходового
майданчику виявлено сліди бурого
кольору; на бетонній доріжці з боку
фасаду будинку виявлено аналогічні
плями бурого кольору округлої
неправильної форми з загостреними
краями діаметром 0,5-1,5 см., аналогічні
сліди містяться на бетонній доріжці
фасаду будинку; на трав'яному покриві
подвір'я навпроти фасаду будинку
виявлено пляму речовини бурого кольору
неправильної форми; також на трав'яному
покриві навпроти фасадного будинку
виявлено сліди речовини бурого кольору
неправильної овалоподібної форми; на
плиті кухні, що складається з металевих
листів виявлено три кухонні ножі,
лезами до напрямку нежитлового
господарства, які описані в протоколі;
в приміщенні літньої кухні виявлено та
описано чоловічі штани та футболка, на
яких містяться плями речовини бурого
кольору; на спинці м'якого кутка
виявлено у правій його частині плями
РБК, неправильної та різної форми (Т.1
а.с.6-28);

висновком щодо результатів
медичного огляду з метою виявлення
стану алкогольного сп'яніння №268 від
20.06.2012 р., складеного о 23.45 год., згідно
якого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 р. перебував у
стані алкогольного сп'яніння (Т.1 а.с.36);

довідкою Стрийської ЦРЛ №549 від
20.06.2012 р., згідно якого ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_7 р. перебував в стані
алкогольного сп'яніння (Т.1 а.с.37);

даними на досудовому слідстві й
перевіреними в судовому засіданні, за
згодою учасників процесу показаннями
свідка ОСОБА_16 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_7
року о 8 годині 30 хвилин ранку вона
заступила на добове чергування у
лікарню. Протягом дня вона знаходилася
на своєму робочому місці. Близько 21 год.
21 хв. з м. Моршина поступив виклик з
АДРЕСА_3 від ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_5. Вона,
а також фельдшер ОСОБА_18, виїхали до
гр.ОСОБА_17, де перебували до 21 год. 40 хв.
і надавали останньому медичну
допомогу, після чого вони повернулися у
лікарню. Санітарка ОСОБА_20, яка в цей
день була на зміні повідомила її, що
привозили своїм автомобілем мужчину з
ножовим пораненням в ділянці живота.
Також ОСОБА_20 повідомила, що
потерпілого повезли в м. Стрий.
Потерпілого біля лікарні, а також в
приміщенні лікарні вона не бачила. Всіх
потерпілих з колото-різаними ранами
вони доставляють у лікарню м.Стрия, де є
операційне відділення (Т.1 61-63);

даними на досудовому слідстві й
перевіреними в судовому засіданні, за
згодою учасників процесу показаннями
свідка ОСОБА_18 про те, що вона працює
фельдшером на станції швидкої медичної
допомоги м.Моршина. В її функціональні
обов'язки входить виїжджати з лікарем
на виклики для надання медичної
допомоги. ІНФОРМАЦІЯ_7 року о 8 годині 30
хвилин ранку вона заступила з лікарем
ОСОБА_16 на добове чергування у лікарню
м.Моршина. Протягом дня вона
знаходилася на своєму робочому місці.
Близько 21 години 20 хвилин з м.Моршина
поступив виклик з АДРЕСА_3 від ОСОБА_17,
ІНФОРМАЦІЯ_5. Вона, а також лікар ОСОБА_16
виїхали до гр.ОСОБА_17, де перебували до
21 години 40 хвилин і надавали останньому
медичну допомогу, потім вони
повернулися у лікарню. Черговий лікар
по лікарні м.Моршина, санітарка ОСОБА_20,
яка в цей день була на зміні повідомили
її та лікаря ОСОБА_16, що привозили своїм
автомобілем мужчину з ножовим
пораненням в ділянці живота. Також
ОСОБА_20 повідомила, що потерпілого
повезли в м.Стрий. Всіх потерпілих з
колото-різаними ранами вони
доставляють у лікарню м.Стрия, де є
операційне відділення. Про мужчину з
ножовим пораненням вона дізналася від
ОСОБА_20 та чергового лікаря
фізіотерапевта, після приїзду з
виклику (Т.1 а.с.64-66);

даними на досудовому слідстві й
перевіреними в судовому засіданні, за
згодою учасників процесу показаннями
свідка ОСОБА_20 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_7
року о 8 годині 30 хвилин ранку вона
заступила з лікарем ОСОБА_16 та ОСОБА_18
на добове чергування у лікарню
м.Моршина. Протягом дня вона
знаходилася на своєму робочому місці.
Близько 21 години 20 хвилин з м. Моршина
поступив виклик з АДРЕСА_3 від ОСОБА_17,
ІНФОРМАЦІЯ_5 про надання йому медичної
допомоги. Карета швидкої медичної
допомоги з лікарем ОСОБА_16, фельдшером
ОСОБА_18 виїхали до нього. Вона
перебувала у відділенні швидкої
допомоги. Через декілька хвилин вона
побачила через вікно, що до приміщення
лікарні під'їхав автомобіль марки ВАЗ
2109, срібного кольору. З автомобіля
вибіг мужчина, котрий знаходився за
кермом. Мужчина почав голосно кричати
«Ножове поранення!!!», а також попросив
надати медичну допомогу мужчині,
котрий знаходився на задньому сидінні
у автомобілі. Вона одразу почала
телефонувати в чергову терапію, щоб
викликати чергового лікаря
фізіотерапевта ОСОБА_21. Через декілька
хвилин вийшла черговий лікар
фізіотерапевт ОСОБА_21, остання пішла до
автомобіля, де знаходився потерпілий з
ножовим пораненням. Через відкриті
двері у автомобілі на задньому сидінні
сидів мужчина та руками тримався за
живіт. Цей мужчина не розмовляв, однак
був при свідомості, був одягнений у
футболку білого кольору, через яку
просочувалася кров. Лікар ОСОБА_21
запитала у водія автомобіля «Чого Ви
сюди привезли мужчину з ножовим
пораненням, потрібно було везти у
м.Стрий». Водій автомобіля почав
голосно кричати «надайте медичну
допомогу мужчині з ножовим
пораненням». Біля себе ОСОБА_21 мала
апарат, котрий міряє тиск, більше
нічого не мала з медичних препаратів.
Вона не бачила, яку медичну допомогу
надавала черговий лікар фізіотерапевт
ОСОБА_21, оскільки повернулася на своє
робоче місце. В цей час швидка медична
допомога знаходилася на виклику. Вона
знову вийшла на вулицю, де побачила, що
автомобіль розвернувся і поїхав в
напрямку м.Стрия, а лікар фізіотерапевт
ОСОБА_21 залишилась біля лікарні. Через
10-15 хвилин приїхала карета швидкої
медичної допомоги, і вона повідомила
лікаря ОСОБА_16 та фельдшера ОСОБА_18 про
мужчину з ножовим пораненням. Всіх
потерпілих з колото-різаними ранами
вони доставляють у лікарню м.Стрия, де є
операційне відділення (Т.1 а.с.67-69);

даними на досудовому слідстві й
перевіреними в судовому засіданні за
згодою учасників процесу показаннями
свідка ОСОБА_22 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_7
року він заступив на чергування о 20
годині в Стрийську ЦРЛ. Близько 22
години він, разом з лікарем
анестезіологом ОСОБА_23 знаходилися в
приймальному покої Стрийської ЦРЛ, де
оглядали хворого. Саме в цей час, почув
крик з вулиці про допомогу. Разом з
ОСОБА_23 вони вибігли на вулицю, де біля
входу, побачили транспортний засіб,
марки «Жигулі», біля якого знаходилося
двоє чоловіків. В автомобілі, на
задньому сидінні, без руху, він побачив
чоловіка, з яким раніше знайомий не був,
як на далі йому стало відомо це ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_6. На сидінні та на поліку
він побачив згустки крові, вся одежа
ОСОБА_5 також була в крові. Він, ОСОБА_23
та медперсонал лікарні, ОСОБА_5
витягнули з машини на каталку та в
терміновому порядку доставили в
операційне хірургічне відділення. По
дорозі в операційну, ним, було оглянуто
хворого, стан якого був «агонуючий»
(наближення смерті), шкірні покрови
різко бліді, холодні на дотик, покриті
холодним потом, артеріальний тиск та
пульс не визначався, дихання рідке, по
типу «Чейн-Стокса». На черевній стінці,
в проекції правого прямого м'яза
живота, нижче реберної дуги на відстані
4-х см, була колото-різана рана довжиною
до 6 см, шириною до 2,5 см., з рівними
краями, без насічок. У верхньому краї
рани було чітко видно пошкоджений
прямий м'яз живота. З рани виділялася
темна рідка кров, при натисканні на
черевну стінку, вихлюпувалися
множинні, темно-вишневі згустки крові у
великі розміри. В операційній, було
відмічено повністю припинення дихання,
хворий був терміново заінтубований,
наладжена штучна вентиляція легенів,
анестезіологом закатетиризовані права
підключична вена та вени на ліктьових
згинах, велася інтенсивна внутрівенна
заміщувальна терапія сольовими
розчинами. Одночасно, ним, проводився
закритий масаж серця. Проведені
реанімаційні заходи, на протязі 45-ти
хвилин, результату не дали, після чого,
серцедіяльність не відновилась, була
констатована смерть (Т.1 а.с.70-72);

даними на досудовому слідстві й
перевіреними в судовому засіданні, за
згодою учасників процесу показаннями
свідка ОСОБА_23, які є аналогічними
показанням свідка ОСОБА_22 (Т.1 а.с.73-75);

даними на досудовому слідстві й
перевіреними в судовому засіданні, за
згодою учасників процесу показаннями
свідка ОСОБА_21 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_7
року о 18 год. вона заступила на
чергування до 8 години 21.06.2012 року.
Знаходилася в кабінеті чергового, що
розташований на другому поверсі
медичного закладу. Близько 21 години, до
кабінету, прибігла медсестра
терапевтичного відділення, ОСОБА_24, яка
повідомила, що до лікарні, приватним
транспортом, привезли хвору людину,
повідомивши при цьому, що машини
швидкої допомоги немає і щоб вона
вийшла оглянути хворого. Вона негайно
вибігла на вулицю, де біля приміщення
лікарні, побачила транспортний засіб
марки «Жигулі», на задньому сидінні
якого побачила незнайомого чоловіка,
який рукою тримався за живіт, на якому
вона побачила колото-різану, велику
рану, яка не кровила. Медсестра ОСОБА_24,
внутрім'язево ввела обезболююче
«анальгін з димедролом» і вона сказала
людям, які привезли ОСОБА_5, щоб вони
негайно їхали в Стрийську ЦРЛ, де є
операційна, хірургічне відділення,
яких немає в Моршинській міській
лікарні, оскільки в цей час кожна
хвилина була дорогою для врятування
хворого. Вона дала грілку з льодом
чоловіку, який стояв біля автомобіля
для того, щоб він поставив її на живіт
ОСОБА_5, оскільки двигун автомобіля вже
був заведений і вони поїхали. До
приїзду швидкої, автомобіль, в якому
знаходився ОСОБА_5 уже направився в
Стрийську ЦРЛ. Надалі, вона
зателефонувала в Стрийську ЦРЛ, де їй
повідомили, що ОСОБА_5 на операційному
столі помер (Т.1 а.с.76-77);

протоколом відтворення
обстановки та обставин події від 21.06.2012
року, відповідно до якого ОСОБА_4
відтворив обставини, при яких між ним
та потерпілим ОСОБА_5 на подвір'ї, що по
АДРЕСА_1 виник конфлікт та розповів про
те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року близько 21
години 40 хвилин, направлявся в підсобне
приміщення свого господарства, де мав
намір почистити буряк, взявши з
приміщення літньої кухні ніж і,
побачив, як з-за кута будинку, до нього
направляється ОСОБА_5, який несподівано
для нього, кулаком, наніс удар в
обличчя, з лівої сторони. Ці події
відбувалися на відстані близько двох
метрів від вхідних дверей літньої
кухні. Обороняючись, правою рукою, в
якій тримав ніж, наніс прямий, відносно
себе, по напрямку удар ОСОБА_5, який
знаходився навпроти нього в
безпосередній близькості, в ділянку
живота (Т.1 а.с.102-105);

актом комплексної стаціонарної
судової нарколого- психіатричної
експертизи №183 від 01.08.2012 року,
відповідно до якого ОСОБА_4 у даний час
психічним захворюванням не страждає,
за своїм психічним станом може
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. У період інкримінованих
дій ОСОБА_4 також хронічним психічним
захворюванням, недоумством, тимчасовим
або іншим хворобливим розладом
психічної діяльності не страждав, міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. Клінічних ознак
алкоголізму та наркоманії не виявляє.
Застосування примусових заходів
медичного характеру не потребує (Т.2
а.с.75-76);

протоколом огляду речових
доказів від 10.08.2012 року, відповідно до
якого оглянуто предмети, вилучені
протоколом огляду місця події від
20.06.2012 р.: ножі, одяг ОСОБА_4; одяг ОСОБА_5,
конверт із змивами з обох китиць рук
ОСОБА_4 (Т.2 а.с.85-87);

постановою про визнання та
прилучення до справи речових доказів
від 10.08.2012 р., згідно з яким визнано
речовими доказами: три ножа, футболку,
штани коричневого кольору, майку
сірого кольору, змиви речовини бурого
кольору, паспорт гр.України на прізвище
ОСОБА_4, шорти світло-коричневого
кольору, труси, конверт з нігтьовими
пластинами з обох китиць рук ОСОБА_4,
конверт із змивами з обох китиць рук
ОСОБА_4 (Т.2 а.с.88-89);

лікарським свідоцтвом про смерть
№91 від 21.06.2012 р., згідно з яким ОСОБА_5
помер від масивної
внутрішньо-зовнішньої крововтрати (Т.2
а.с.117);

актом амбулаторної комплексної
судової психолого-психіатричної
експертизи №202 від 02.04.2013 р., згідно з
яким ОСОБА_4 у даний час психічним
захворюванням не страждає, за своїм
психічним станом може усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними. У
період інкримінованих дій ОСОБА_4 також
хронічним психічним захворюванням,
недоумством, тимчасовим або іншим
хворобливим розладом психічної
діяльності не страждав, міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. Клінічних ознак
алкоголізму та наркоманії не виявляє.
Застосування примусових заходів
медичного характеру не потребує,
Експерт-психолог дійшов наступного
висновку: ОСОБА_4, на момент
інкримінованих йому дій, перебував у
стані фізіологічного афекту, який
суттєво вплинув на його поведінку. Стан
фізіологічного афекту може бути
науково психологічною підставою для
юридичного висновку стану сильною
душевного хвилювання. Стан
фізіологічного афекту у ОСОБА_4 виник
не в силу його індивідуальних
властивостей, а у відповідь на
агресивні дії зі сторони потерпілого
(Т.2 а.с.227-230);

даними в судовому засіданні
показаннями та роз'ясненнями
судово-медичного експерта психолога
ОСОБА_25, згідно з якими вона повністю
підтримала висновок №202 від 02.04.2013 р. та
роз'яснила суду, що фізіологічний афект
має свою клінічну картину і протікає у
формі трьох фаз. Неочікуваним
подразником зі сторони потерпілого
були: образа, крик, агресивні дії, саме в
той момент, коли потерпілий цього не
очікував, потерпілий вдарив його, і в
обвинуваченого виник емоційний спалах
різних емоцій. Афект - це стан, коли
людина переживає багато різних емоцій,
ними можуть бути страх, образа, гнів.
Друга фаза - це вже агресивні дії
скеровані в сторону підсудного. Під час
цих подій у людини відбувається
збудження свідомості, особа не
контролює своїх дій, не прогнозує
наслідки, смутно пам'ятає всю ситуацію,
коли, як все відбувалося, скільки він
наніс потерпілому ударів. Третя фаза -
коли спалах емоцій розрядився, в особи
знижується її функціональний рівень: є
відчуття втоми фізичної і
психологічної, розгубленість, зі слів
підсудного, в нього все в голові
перекрутилося. Стан алкогольного
сп'яніння посилив виникнення
фізіологічного афекту, але не виключав
його, оскільки підсудний був у
середньому ступені алкогольного
сп'яніння. Підсудний фактично не міг
передбачити своїх наслідків, оскільки
перебував в стані афекту, викликаного
саме неправомірними діями потерпілого,
оскільки розповідав, що зять накинувся
на нього і наніс йому удар кулаком в
голову. Під час алкогольного сп'яніння
людина втрачає будь-який контроль над
собою, але такий стан не свідчить про
неосудність особи;

актом медичного огляду з метою
виявлення стану алкогольного сп'яніння
№268 від 20.06.2012 р., згідно з яким ОСОБА_4 на
момент огляду (23.45 год.) перебував в
стані алкогольного сп'яніння,
обстеження проводилося за допомогою
приладу «Алконт», встановлено ступінь
алкогольного сп'яніння - 3,4% (проміли);

поясненнями в судовому засіданні
експерта-нарколога Стрийської ЦРЛ
ОСОБА_26, викликаного в судове засідання
за клопотанням учасників процесу, який
суду роз'яснив, що 3,4% (проміле) - це
середня ступінь алкогольного
сп'яніння, і немає значення, чи брати у
особи кров, чи давати продувати прилад
«Алконт», їхні показники між собою не
різняться. У підсудного, окрім цього,
було взято на дослідження кров, проте
зразки такої зберігаються лише три
місяці, і станом на сьогодні вони
знищені. Проте експерт ствердно
зазначив, ознайомившись з актом і
висновком, що підсудний перебував в
стані середнього алкогольного
сп'яніння (яка становить від 2 до 5%), 5% і
вище - це тяжка ступінь алкогольного
сп'яніння;

актом повторної амбулаторної
комплексної судової
психолого-психіатричної експертизи
№186 від 16.10.2013 р., згідно з яким ОСОБА_4 у
даний час психічним захворюванням не
страждає, за своїм психічним станом
може усвідомлювати значення своїх дій
та керувати ними. У період
інкримінованих дій ОСОБА_4 також
хронічним психічним захворюванням,
недоумством, тимчасовим або іншим
хворобливим розладом психічної
діяльності не страждав, міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. Клінічних ознак
алкоголізму та наркоманії не виявляє.
Застосування примусових заходів
медичного характеру не потребує.
Експерт-психолог прийшов до наступного
висновку: ОСОБА_4, на момент
інкримінованих йому дій, перебував у
стані фізіологічного афекту, який
суттєво вплинув на його свідомість та
діяльність. Під час перебігу стану
фізіологічного афекту відбувається
порушення здатності до прогнозування
наслідків своїх дій.
Індивідуально-психологічні
особливості ОСОБА_4
(афективно-лабільний тип акцентуації
характеру, послаблений самоконтроль), а
також стан загальної астенії сприяли
виникненню у нього фізіологічного
афекту, але несуттєво. Стан
фізіологічного афекту у ОСОБА_4 виник
не в силу його
індивідуально-психологічних
особливостей, а у відповідь на
агресивні дії зі сторони потерпілого;

відеозаписом до протоколу
відтворення обстановки та обставин
події від 21.06.2012 р. з участю ОСОБА_4 в
АДРЕСА_1, під час якого останній
розповів про обставини вчиненого ним
злочину.

Оцінюючи здобуті у справі та
досліджені в судовому засіданні
докази, суд визнає їх належними і
допустимими для використання в процесі
доказування, оскільки ці докази
містять у собі фактичні дані, які
логічно пов'язані з тими обставинами,
які підлягають доказуванню в справі та
становлять предмет доказування,
передбачені як джерела доказування у
КПК України, зібрані у відповідності з
чинним кримінально-процесуальним
законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між
собою та іншими доказами у справі та
сумніву у своїй належності та
допустимості, не викликають.

Органами досудового слідства дії
підсудного ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1
ст.115 КК України, а саме ОСОБА_4
пред'явлено обвинувачення в тому, що
він ІНФОРМАЦІЯ_7 року, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись на території власного
господарства, що по АДРЕСА_1, після того,
як його зять ОСОБА_5 наніс йому один
удар кулаком в обличчя, у відповідь,
будучи обуреним такими діями зятя,
керуючись раптово виниклим умислом на
вчинення умисного вбивства, за
допомогою ножа
господарсько-побутового призначення,
який тримав у правій руці, наніс два
удари клинком вказаного ножа в ділянку
знаходження життєво важливих органів
потерпілого - живіт, які згідно з
висновком судово-медичної експертизи
№ 91 від 20 липня 2012 су відносяться до
тяжкого тілесного ушкодження, є
небезпечними для життя в момент
заподіяння, і призвели до настання
смерті потерпілого, тобто умисно вбив
ОСОБА_5

В судовому засіданні 27 травня 2013
року прокурор Пристаюк В.Б. змінив
обвинувачення та перекваліфікував дії
підсудного ОСОБА_4 на ст.116 КК України
(Т.2 а.с.233-234).

Потерпіла ОСОБА_3 підтримала
змінене прокурором обвинувачення на
ст.116 КК України.

Потерпілий ОСОБА_2 не погодився з
такою зміною обвинувачення, і просив
суд розглядати справу на підставі
раніше пред'явленого обвинувачення за
ч.1 ст.115 КК України, оскільки вважає, що
підсудний умисно, протиправно заподіяв
смерть його сину, а нове обвинувачення
за ст.116 КК України відхилити та винести
справедливий вирок по справі (Т.2 а.с.244).

Суд, після заяви, поданої
потерпілим продовжив розгляд справи в
загальному порядку, передбаченому ст.277
КПК України, оскільки потерпілий
ОСОБА_2 не погодився з такою зміною
обвинувачення, і просив суд розглядати
справу на підставі раніше
пред'явленого обвинувачення за ч.1 ст.115
КК України, а тому обвинувачення за ч.1
ст.115 КК України визначило межі
судового розгляду.

В п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду № 5 від 29.06.1990 року «Про
виконання судами України
законодавства і постанов Пленуму
Верховного Суду України з питань
судового розгляду кримінальних справ і
постановлення вироку» роз'яснено, що
мотивування у вироку висновків щодо
кваліфікації злочину полягає у
зіставленні ознак установленого судом
злочинного діяння і ознак злочину,
передбаченого тією чи іншою статтею
кримінального закону, його частиною
або пунктом, і формулюванні висновку
про їх відповідність. Додержуючись
вимог ст. 277 КПК України, суд повинен
навести у вироку мотиви зміни в суді
пред'явленого підсудному
обвинувачення. При наявності підстав
для застосування закону про менш
тяжкий злочин ніж той, за яким було
пред'явлено обвинувачення, суду
належить обгрунтувати у вироку
висновок про перекваліфікацію дій
підсудного на закон, що передбачає
відповідальність за менш тяжкий
злочин, не виправдовуючи підсудного за
тим обвинуваченням, яке йому було
пред'явлено.

В свою чергу, з контексту п.22
Постанови Пленуму Верховного Суду № 2
від 07.02.2003 року «Про судову практику в
справах про злочини проти життя та
здоров»я особи» випливає, що суди
повинні ретельно досліджувати докази,
що мають значення для з'ясування змісту
і спрямованості умислу винного.
Питання про умисел необхідно
вирішувати виходячи із сукупності всіх
обставин вчиненого діяння, зокрема,
враховувати спосіб, знаряддя злочину,
кількість, характер і локалізацію
поранень та інших тілесних ушкоджень,
причини припинення злочинних дій,
поведінку винного і потерпілого, що
передувала події, їх стосунки.
Визначальним при цьому є суб'єктивне
ставлення винного до наслідків своїх
дій.

Відповідно до п. 23 зазначеної
Постанови Пленуму Верховного Суду
України потрібно мати на увазі, що
суб'єктивна сторона вбивства або
заподіяння тяжкого тілесного
ушкодження, відповідальність за які
передбачено статтями 116 і 123 КК,
характеризується не лише умислом, а й
таким емоційним станом винного, який
значною мірою знижував його здатність
усвідомлювати свої дії або керувати
ними. Необхідною умовою кваліфікації
дій винного за зазначеними статтями є
сильне душевне хвилювання, що раптово
виникло внаслідок протизаконного
насильства, систематичного знущання
чи тяжкої образи з боку потерпілого.
Насильство може бути як фізичним
(заподіяння тілесних ушкоджень або
побоїв, незаконне позбавлення волі
тощо), так і психічним (наприклад,
погроза завдати фізичної, моральної чи
майнової шкоди).

Проаналізувавши зібрані по
справі докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що дії
підсудного ОСОБА_4 органом досудового
слідства за ст. 115 КК України як умисне
вбивство, кваліфіковано неправильно
оскільки орган котрий проводив
досудове розслідування за наявних для
цього об'єктивних підстав не вжив всіх
необхідних заходів для з'ясування та
встановлення істини у кримінальній
справі, а саме не призначив судової
психолого-психіатричної експертизи,
передчасно пред'явивши обвинувачення
за ч.1 ст. 115 КК України, не здобувши усіх
можливих доказів, відтак суд приходить
до висновку про необхідність
перекваліфікації дій підсудного
ОСОБА_4 на ст. 116 КК України, а саме
умисне вбивство, вчинене в стані
сильного душевного хвилювання, що
раптово виникло внаслідок
протизаконного насильства з боку
потерпілого, оскільки як встановлено з
досліджуваних у судовому засіданні
доказів, підсудний вчинив умисне
протиправне заподіяння смерті
потерпілому (вбивство), внаслідок
протиправної поведінки зі сторони
потерпілого ОСОБА_5, який раптово
наскочив на нього та завдав удар
кулаком правої руки в обличчя
підсудного, який згідно висновку №336
від 26.06.2012 р., відноситься до легких
тілесних ушкоджень, що раптово
викликало у підсудного стан сильного
душевного хвилювання і призвело до
вчинення злочину.

До даних висновків суд прийшов,
виходячи з наступного.

Стан сильного душевного
хвилювання, про який йдеться в ст. 116 КК
України - це стан фізіологічного
афекту, що являє собою короткочасну
інтенсивну емоцію, яка домінує в
свідомості людини, котра значною мірою
втрачає контроль над своїми діями і
здатністю керувати ними.

Тобто стан сильного душевного
хвилювання не виключає здатність особи
усвідомлювати свої дії і керувати ними,
він лише звужує контроль особи над
своїми діями і здатністю керувати ними
у зв'язку з короткочасною інтенсивною
емоцією, яка домінує в свідомості
людини.

Якщо афект у винного виникає під
впливом разового насильства або
знущання, то у такому разі визначають,
чи було взагалі відносно винного
здійснено яке-небудь насильство,
знущання і інше, медики, і зрештою суд,
аналізуючи всі обставини справи в
сукупності.

Об'єктом всякого вбивства, у тому
числі і афектного вбивства, є життя
людини. Проте в даному випадку об'єктом
посягання є життя не якої-небудь
людини, а людини, яка грає в структурі
злочинного діяння зовсім не останню
роль. Така роль, яку кримінальний закон
(ст.116 КК України) відводить поведінці
потерпілого як обставині, що викликає
стан «виправданого» афекту винного в
процесі здійснення злочину, зобов'язує
більш глибоко, чим по будь-якій іншій
категорії справ, досліджувати особу
самого потерпілого. Саме на життя цього
суб'єкта робить замах винний,
заподіюючи йому смерть.

Афект, в стані якого скоюється
даний злочин, безпосередньо
зв'язується з певною неправомірною або
аморальною поведінкою потерпілого:
насильством, знущанням або тяжкою
образою або іншими протиправними або
аморальними діями (бездіяльністю), а
також тривалою психотравмуючою
ситуацією, яка виникає у зв'язку з
систематичною протиправною або
аморальною поведінкою потерпілого.
Такі дії (бездіяльність) повинні бути
здійснені особою, на життя якого робить
замах злочинець, саме такі дії
(бездіяльність) потерпілого є
необхідною обов'язковою умовою
виникнення афекту винного в даному
злочині.

Закон не уточнює, яким саме за
характером має бути застосовуване
потерпілим насильство. Таким чином,
насильство, внаслідок якого виникає
стан сильного душевного хвилювання,
може бути як фізичним (заподіяння
тілесних ушкоджень, побої), так і
психічним (погроза заподіяти фізичну,
моральну чи майнову шкоду). Основна
вимога, яка пред'являється до
насильства у складі розглядуваного
злочину, - спроможність викликати в
особи стан сильного душевного
хвилювання).

З висновку експерта №336 від 26.06.2012
р., вбачається, що при судово-медичній
експертизі на тілі ОСОБА_4 було
виявлено навколоорбітальну гематому
лівого ока, садно-рану правого ліктя,
садно-рану нижньої третини задньої
поверхні лівого плеча та набряк
правого гомілково-ступневого суглобу.
Дані тілесні ушкодження могли
утворитись від дії тупого твердого
предмета з обмеженою поверхнею при
події та за обставин, вказаних у
постанові та відносяться до легких
тілесних ушкоджень (Т.1 а.с.143).

З пояснень підсудного ОСОБА_4,
даних ним, як на досудовому слідстві
так і в судовому засіданні, потерпілий
ОСОБА_5, раптово наскочив на нього і
наніс йому удар кулаком правої руки в
обличчя; з показань потерпілої ОСОБА_3
її чоловік в той день був сильно
збуджений, перебував в стані
алкогольного сп'яніння, і тому вона
після конфлікту, який виник між її
батьком та чоловіком, забрала
останнього додому і зачинила двері,
вибігла на двір, після того, як прибіг
син ОСОБА_6 і повідомив, що батько -
потерпілий по справі вискочив через
вікно; з показань свідка ОСОБА_6, який
повідомив суду, що бачив, як батько
вискочив через вікно; з показань свідка
ОСОБА_12, яка бачила, як зять вистрибнув
з вікна будинку і кинувся до її
чоловіка, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7
року, до того, як ОСОБА_4 завдав
потерпілому тілесні ушкодження,
потерпілий ОСОБА_5 раптово підбіг до
підсудного і наніс йому удар; з
показань свідка ОСОБА_8 про те, що під
час розмови підсудний розповів, що
ОСОБА_5 наскочив на нього та наніс йому
удар в ділянку обличчя та показав йому
гулю на лобі, він бачив, що у підсудного
над лівим оком був синець, а на лобі
була гуля, тобто вчинив протизаконне
насильство відносно останнього, що не
мав за законом права у даному випадку
робити. Протизаконність дій
потерпілого у даному випадку виступає
причиною виникнення у винного
специфічного емоційно-психологічного
стану, який, у свою чергу, викликав
відповідну його реакцію у вигляді
заподіяння тяжкого тілесного
ушкодження. Іншими словами, якби
потерпілий не вчиняв протизаконних дій
щодо винного, винний, у свою чергу, не
вчинив би протиправних дій щодо нього.

Окрім цього, суд звертає увагу на
акт судово-медичного дослідження
№2318/2012-т, згідно якого в крові трупа
ОСОБА_5 було виявлено етиловий спирт в
кількості 1,79% /проміле/, що при житті
відповідає середньому ступеню
алкогольного сп'яніння (Т.1 а.с.133-135).

Не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні і спросовуються
наведеними вище доказами у справі
пояснення потерпілого ОСОБА_2 про те, що
ініціатором вказаного конфлікту був
сам підсудний, оскільки перед
конфліктом підсудний вийшов на вулицю
і гримав у вхідні двері будинку, де
перебував потерпілий. ОСОБА_2 не був
очевидцем вказаних подій, а свідки
ОСОБА_12, ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_3
спростували вказані пояснення.

Окрім цього, з показань потерпілої
ОСОБА_3, свідків ОСОБА_12, ОСОБА_6 в
судовому засіданні встановлено, що
ініціатором конфлікту між підсудним та
потерпілим, був сам потерпілий, який
намагався з'ясувати з підсудним, чому
він чіпається до його сина, і оскільки
потерпілий був збуджений, перебував у
стані алкогольного сп'яніння, дружина
(потерпіла по справі) забрала його
додому і замкнула двері на ключ, в тому
числі і в кімнату, в якій перебував
потерпілий. Проте останній, незважаючи
на це, вистрибнув з вікна, раптово і
несподівано накинувся на підсудного і
завдав удар кулаком в обличчя.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, кожен, кого обвинувачено у
вчиненні кримінального
правопорушення, вважається
невинуватим доти, доки його вину не
буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст. 62 Конституції
України, обвинувачення не може
ґрунтуватися на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

В силу ст. 323 КПК України суд
обґрунтовує вирок лише на доказах, які
були розглянуті у судовому засіданні.
Відповідно до ст. 327 КПК України
обвинувальний вирок не може
ґрунтуватися на припущеннях і
постановляється лише при умові, коли в
ході судового розгляду винність
підсудного доведена.

А тому всі наведені вище сумніви і
протиріччя слід тлумачити на користь
підсудного.

Слід зазначити, що насильство,
вчинене потерпілим відносно
підсудного, було фізичного характеру -
підсудному було завдано удару, який
згідно висновку судово-медичної
експертизи відноситься до легкого
тілесного ушкодження.

Сукупність досліджених,
перевірених та оцінених судом доказів
переконують суд в тому, що підсудний
ОСОБА_4 скоїв злочин - умисне вбивство,
вчинене в стані сильного душевного
хвилювання, що раптово виникло
внаслідок протизаконного насильства з
боку потерпілого і що його дії слід
кваліфікувати за ст. 116 КК України.

Необхідно мати на увазі, що
будь-який афект припускає не взагалі
стан хвилювання, який у багатьох
випадках присутній під час вбивства на
ґрунті особистих неприязних стосунків,
а стан сильного душевного хвилювання.
Відсутність такого виключає стан
фізіологічного афекту і тим самим
можливість застосування ст. 116 КК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України
не підлягає кримінальній
відповідальності особа, яка під час
вчинення суспільно небезпечного
діяння, перебувала в стані неосудності,
тобто не могла усвідомлювати свої дії
(бездіяльність) або керувати ними
внаслідок хронічного психічного
захворювання, тимчасового розладу
душевної діяльності, недоумства або
іншого хворобливого стану. Звідси за
наявності фізіологічного афекту не
ставиться питання про неосудність
особи, оскільки фізіологічний афект є
не хворобливим тимчасовим психічним
станом, якому притаманні власні зміни в
процесах нервової діяльності.

Фізіологічний афект не входить і
до медичного критерію обмеженої
осудності (ст. 20 КК України). Це
зумовлено тим, що обмежена осудність
пов'язана винятково з хворобливими
психічними розладами людини, у той час
як причинами фізіологічного афекту є
зовнішній подразник і психоемоційний
стан особи.

Осудність ОСОБА_4, відсутність у
нього будь-якого психічного розладу (в
т.ч. тимчасового хворобливого розладу
психічної діяльності) в період скоєння
інкримінованого діяння і в даний час,
підтверджується актом комплексної
стаціонарної судової нарколого-
психіатричної експертизи №183 від 01.08.2012
року, актом амбулаторної комплексної
судової психолого-психіатричної
експертизи №202 від 02.04.2013 р., актом
амбулаторної комплексної судової
психолого-психіатричної експертизи
№186 від 16.10.2013 р.

Питання про сильне душевне
хвилювання не входить в компетенцію
судової психолого-психіатричної
експертизи, оскільки саме поняття є
юридичним, і належить виключно до
компетенції суду.

Для вирішення питання про те, чи
діяння вчинене в стані фізіологічного
або патологічного афекту, слід
призначати комплексну судову
психіатрично-психологічну експертизу,
що двічі було зроблено судом, сумніви,
які виникли після проведення первинної
експертизи, були усунуті проведенням
повторної експертизи.

Так, проведеною комплексною
судовою психолого-психіатричною
експертизою №202 від 02.04.2013 р.
встановлено: «неочікуваний суб'єктивно
значимий подразник (потерпілий ОСОБА_5
наніс удар в обличчя обвинуваченого),
викликав у ОСОБА_4 бурхливий емоційний
спалах образи, люті, гніву, який
перебував по механізму фізіологічного
афекту з його 3-х фазною динамікою. На
початку досліджуваної ситуації,
відмічалось характерне для першої фази
фізіологічного афекту - сильний
неочікуваний психотравмуючий вплив на
обвинуваченого зі сторони потерпілого
(несподівано наніс удар), що викликало у
ОСОБА_4 виражений афективний спалах із
змінами в психічній діяльності у
вигляді фрагментарності сприйняття,
звуженням і концентрацією свідомості
на психотравмуючому об'єкті (смутно
пам'ятає ситуацію конфлікту після
отриманого удару, не пам'ятає кількості
ударів, які він наніс ножем), з різким
зниженням інтелектуального і
вольового контролю поведінки з
порушенням здатності до прогнозу,
своїх можливих дій, що відповідає
другій фазі - фізіологічного афекту.
Одною з важливих ознак фізіологічного
афекту є поява в другій фазі такої
поведінки, яка не була властива
суб'єкту раніше. В матеріалах
кримінальні справи надаються покази
свідків, що ОСОБА_4, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, провокував
словесні конфлікти, але він ніколи
нікого не бив. Далі, в досліджуваній
ситуації, спостерігається характерний
для третьої фази фізіологічного афекту
- постафективний стан зі зниженням
функціонального рівня, млявістю,
астиничними проявами, частковою
афектогенною амнезією своїх дій,
обставин правопорушення. ОСОБА_4 таким
чином описує свій стан: відчував
слабість (сусід допоміг йому піднятися
з землі та завів у кухню), розгубленим, в
голові не було жодної чіткої думки
(«все перекрутилось»). В матеріалах
кримінальної справи надається довідка,
про те, що ОСОБА_4 в момент
інкримінованих йому дій, знаходився у
стані алкогольного сп'яніння. Але в
довідці не зазначена ступінь
алкогольного сп'яніння. Легка ступінь
алкогольного сп'яніння і навіть на
думку деяких авторів (Балабанова Л.М.
Судова патопсихологія Д.Сгалкер. 1998а.231)
середня ступінь, не виключає
можливості у діагностиці афективних
станів, якщо спостерігається
відповідна клінічна картина їх
перебігу. На основі вищевказаного,
комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_4,
на момент інкримінованих йому дій,
перебував у стані фізіологічного
афекту, який суттєво вплинув на його
поведінку. Стан фізіологічного афекту
може бути науково психологічною
підставою для юридичного висновку
стану сильною душевного хвилювання.
Стан фізіологічного афекту у ОСОБА_4
виник не в силу його індивідуальних
властивостей, а у відповідь на
агресивні дії зі сторони потерпілого
(Т.2 а.с.227-230).

Проведеною повторною комплексною
судовою психолого-психіатричною
експертизою №186 від 16.10.2013 р.
встановлено: «до моменту виникнення
конфліктної ситуації з потерпілим
ОСОБА_5, підсудний цілий день порався по
господарству, що привело його до стану
психічного та фізичного
перенапруження ("сильно втомився"). Стан
загальної астенії сприяє розвитку
афектів. На фоні астенії, неочікуваний
агресивний напад зі сторони
потерпілого ОСОБА_5 викликало у
підекспертного ОСОБА_4 бурхливий
емоційний спалах образи, гніву, люті,
страху, який перебігав по механізму
фізіологічного афекту з його 3-х фазною
динамікою. Для 1 фази стану
фізіологічного афекту є характерним
наявність неочікуваного
психотравмуючого впливу. В даній
ситуації потерпілий ОСОБА_5
несподівано для ОСОБА_4 "вибіг із-за
рогу" та наніс підекспертному сильний
удар рукою в область обличчя. Сильний
неочікуваний психотравмуючий вплив на
підекспертного зі сторони потерпілого
викликав у ОСОБА_4 виражений афективний
спалах зі змінами у психічній
діяльності у вигляді фрагментарності
сприйняття (ситуацію конфлікту
відтворює в загальних рисах), звуженням
і концентрацією свідомості на
психотравмуючому об'єкті (свідомість
ОСОБА_4 була заповнена афективними
переживаннями, які були нерозривно
зв'язані з агресивними діями) з
частковою амнезією окремих моментів
конфліктної ситуації (не пам'ятає
скільки ударів наніс та куди саме), з
послабленим інтелектуальним та
вольовим контролем над своїми діями.
Описана картина відповідає ІІ фазі
стану фізіологічного афекту. Одною з
важливих ознак стану фізіологічного
афекту є поява у другій фазі такої
поведінки, яка не була властива
суб'єкту раніше. Жодний свідок (по
матеріалах кримінальної справи) не
відмічає у ОСОБА_4 схильності до
вирішення проблем за допомогою
агресивних дій. В досліджуваній
ситуації у ОСОБА_4 після здійснення
агресивних дій, відмічається
постафективний стан з астенічними
проявами: "відчував слабість,
розгубленість, в голові не було жодної
чіткої думки, сусід допоміг йому
піднятись з землі та провів до кухні, що
відповідає ІІІ фазі стану
фізіологічного афекту. В матеріалах
кримінальної справи надається довідка
про те, що на момент інкримінованих дій
ОСОБА_4 знаходився у стані алкогольного
сп'яніння - "вміст етилового спирту у
видихувальному повітрі - 3.4%." З даних
С.П. Бочарової при встановленні
фізіологічного афекту людина не
повинна знаходитись у ступені тяжкого
алкогольного сп'яніння. (Балабанова Л.М.
Судова патопсихологія Д.Сталкер, 1988 а.
231), а тому комісія прийшла до
наступного висновку: ОСОБА_4, на момент
інкримінованих йому дій, перебував у
стані фізіологічного афекту, який
суттєво вплинув на його свідомість та
діяльність. Під час перебігу стану
фізіологічного афекту відбувається
порушення здатності до прогнозування
наслідків своїх дій.
Індивідуально-психологічні
особливості ОСОБА_4
(афективно-лабільний тип акцентуації
характеру, послаблений самоконтроль), а
також стан загальної астенії сприяли
виникненню у нього фізіологічного
афекту, але не суттєво. Стан
фізіологічного афекту у ОСОБА_4 виник
не в силу його
індивідуально-психологічних
особливостей, а у відповідь на
агресивні дії зі сторони потерпілого.

Допитана в судовому засіданні
експерт ОСОБА_25 ствердила, що підсудний
ОСОБА_4 заходився в стані значного
емоційного напруження, що викликало у
нього фізіологічний афект, який був
наслідком неправомірних дій з боку
потерпілого, що є підставою для
юридичного висновку, стану синильного
душевного хвилювання.

Таким чином, аналізуючи дані
висновки комплексних
психолого-психіатричних експертиз та
пояснення судового експерта-психолога
ОСОБА_25 в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що дані висновки
ґрунтуються на матеріалах справи та
обставинах, які мали місце в дійсності
і на основі вищевикладених висновків
суд приходить до висновку, що ОСОБА_4
під час вчинення інкримінованого йому
злочину перебував у стані сильного
душевного хвилювання, що раптово виник
внаслідок протизаконного насильства з
боку потерпілого. Підстав недовіряти
висновкам комплексних
психолого-психіатричних експертиз та
пояснень, наданих в судовому засіданні
експертом-психологом ОСОБА_25 в суду
немає, оскільки дані висновки не
суперечать, а доповнюють один одного,
повторна експертиза усунула усі
сумніви, які існували у суду при її
призначенні, оскільки спростувала
висновок про те, що ОСОБА_4, перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння міг
одночасно перебувати в стані
фізіологічного афекту. Мотиви,
наведені, як у вказаних висновках, так і
в поясненнях експерта-психолога,
підтверджуються медичною літературою,
яка наведена у висновках, та про яку
зазначала в судовому засіданні
психолог.

Судом перевірено і дано оцінку
даним висновкам і з'ясовано відповідно
до вимог п.17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
експертизу в кримінальних і цивільних
справах» від 30 травня 1997 року №8 із
змінами, внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 1998
року №15, що при призначенні та
проведенні експертиз було додержано
вимоги законодавства, не було обставин,
які виключали участь експертів,
компетентність експертів і що вони не
вийшли за межі своїх повноважень,
достатність поданих експертові
об'єктів дослідження, повноту
відповідей на порушені питання та їх
відповідність іншим фактичним даним,
узгодженість між дослідницькою
частиною та підсумковим висновком
експертизи і обґрунтованість
експертних висновків та їх
узгодженість з іншими матеріалами
справи.

Зокрема, крім пояснень підсудного
ОСОБА_4 про перебування його на момент
інкримінованого йому діяння в стані
сильного душевного хвилювання, інших
доказів в ствердження чи спростування
цього суду не надано, а об'єктивна
сторона злочину, передбаченого ст.116 КК
України, характеризується діями,
спрямованими на позбавлення життя
іншої людини, наслідками у вигляді
смерті людини, причинним зв'язком між
зазначеними діями і наслідком, і певною
обстановкою вчинення злочину.

За таких обставин у суду немає
підстав ставити під сумнів пояснення
ОСОБА_4 стосовно знаходження його у
стані сильного душевного хвилювання,
оскільки його позиція з цього приводу
знайшла своє підтвердження при
проведенні амбулаторних комплексних
судово-психолого-психіатричних
експертиз, а стан сильного душевного
хвилювання, про який йдеться в ст. 116 КК
України, - це стан фізіологічного
афекту, що являє собою короткочасну
інтенсивну емоцію, яка домінує в
свідомості людини, котра значною мірою
(хоча і не повністю) втрачає контроль
над своїми діями і здатність керувати
ними. Пленум Верховного Суду України
спеціально зазначив, що вбивство,
вчинене в стані сильного душевного
хвилювання, характеризується не лише
умислом, а і таким емоційним станом
винного, який значною мірою знижував
його здатність усвідомлювати свої дії
або керувати ними (абз.1 п.23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про злочини
проти життя і здоров'я особи»).

Суд не бере до уваги показання
підсудного про те, що він не наносив
удари потерпілому і його припущення
про те, що такі могли бути заподіяні при
їх з потерпілим падінні, вважає їх
непереконливими, надуманими і такими,
що спрямовані на уникнення підсудним
кримінальної відповідальності. Такі
показання підсудного спростовуються
висновком судово-медичної експертизи
№91 від 20.07.2012 року, згідно з яким
причиною смерті громадянина ОСОБА_5
стала масивна внутрішньо-зовнішня
крововтрата, як наслідок травми
печінки з використанням
колюче-ріжучого предмету. Категорично
вказати положення тіла в момент
заподіяння тілесних ушкоджень не
представляється можливим, проте воно
може бути розташо ваним близько до
перпендикулярного кута до травмуючого
чинника (Т.1 а.с.133-135) та даними в
судовому засіданні показаннями та
роз'ясненнями експерта ОСОБА_15 про те,
що виходячи з зовнішніх ознак ран,
травмуючий предмет міг знаходитися
близьким до перпендикулярного
розташування відносно тіла, і це не
виключає вертикального положення тіла.
Дані тілесні ушкодження не характерні
для падіння, враховуючи їхнє різне
розташування. Якщо підсудний тримав
ніж у правій руці, а вони з потерпілим
падали один на одного, суворо обличчям
в обличчя, то ушкодження було б
спричинене у ліву частину тіла
потерпілого. Ушкоджений орган у
потерпілого, а саме печінка,
знаходиться з правої сторони, тому такі
показання підсудного не є спроможними.

Суд розцінює ці покази
підсудного, як обраний спосіб захисту,
так і намагання пом'якшити свою
відповідальність за скоєння вбивства в
стані сильного душевного хвилювання,
оскільки вони спростовуються
сукупністю зібраних по справі та
досліджених в суді достовірних і
узгоджених між собою доказів.

Досліджені та проаналізовані зібрані
по справі докази в їх сукупності, тобто
фактичні дані, які містяться в
показаннях самого підсудного,
показаннях допитаних у справі
потерпілих і свідків, в протоколах
слідчих дій, висновках експертів, їх
об'єктивна оцінка з точки зору
належності, допустимості,
достовірності та достатності для
вирішення питань, передбачених ст. 324
КПК України, дають підставу суду
вважати про обґрунтованість
перекваліфікації дій підсудного з ч.1
ст.115 КК України на ст.116 КК України.

Таким чином суд вважає доведеним факт
скоєння підсудним ОСОБА_4 умисного
вбивства (протиправного заподіяння
смерті іншій людині), вчиненого в стані
сильного душевного хвилювання, що
раптово виник внаслідок
протизаконного насильства з боку
потерпілого, тобто вчинення ним
злочину, передбаченого ст.116 КК України.

При призначенні покарання підсудному
по даній справі суд суворо
дотримується принципів законності,
справедливості, обґрунтованості та
індивідуалізації покарання та
враховує, що життя людини, відповідно
до ст. 3 Конституції України, є найвищою
соціальною цінністю, а в ст. 27 Основного
Закону наголошується, що кожна людина
має невід'ємне право на життя і ніхто не
може свавільно позбавити людину життя.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_4
суд враховує характер та тяжкість
вчиненого злочину, фактичні обставини
справи, тяжкість заподіяних злочином
наслідків, спосіб вчинення злочину і
його мотиви, особу підсудного та стан
його поведінки, яка сформувалася у
сімейному житті, які визначалися
взаємовідносинами між ним та
потерпілим, підсудний усвідомив
протиправність своїх дій, суспільну
небезпеку вчиненого ним злочину,
відверто осудив свою поведінку та
готовий нести кримінальну
відповідальність, поведінку
потерпілого, яка призвела до вчинення
злочину, позицію потерпілої ОСОБА_3, яка
просить батька суворо не карати та
потерпілого ОСОБА_2, який просить
покарати підсудного по закону,
прокурора, який просить призначити
підсудному покарання у виді 4 років
позбавлення волі, а також те, що
підсудний є особою похилого віку, вину
у вчиненні злочину визнав частково,
раніше не судимий, згідно експертизи на
час вчинення злочинних дій міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, за місцем проживання
характеризується позитивно, є
пенсіонером, у вчиненому розкаюється,
як такі, що пом'якшують покарання
обставини суд визнає щире каяття, як на
стадії досудового так і судового
слідства, як таку, що обтяжує покарання
обставину - вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння, і вважає за
необхідне призначити йому покарання у
виді позбавлення волі в межах санкції
ст.116 КК України.

Підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК
України до підсудного ОСОБА_4, із
врахуванням обставин справи, наслідків
та тяжкості скоєного злочину, суд не
вбачає. Таке покарання, на думку суду,
буде необхідним та достатнім для його
можливого виправлення, перевиховання
та профілактики вчинення ним нових
злочинів.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, -

п р и с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст.116 КК України,
й призначити йому покарання - 3 /три /
роки 6 /шість/ місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4
рахувати з 21 червня 2012 року, тобто з
часу його фактичного затримання,
згідно з протоколом затримання /Т.1
а.с.85-91/.

Запобіжний захід ОСОБА_4 - взяття
від варту, до вступу вироку в законну
силу залишити без змін.

Речові докази: футболку, штани
коричневого кольору, майку сірого
кольору, змиви речовини бурого кольору,
шорти світло-коричневого кольору,
труси, конверт з нігтьовими пластинами
з обох китиць рук ОСОБА_4, конверт із
змивами з обох китиць рук ОСОБА_4 -
знищити; паспорт гр.України на прізвище
ОСОБА_4 - залишити при справі до вступу
вироку в законну силу та приведення
вироку до виконання; три ножі - знищити
(Т.2 а.с.88-89).

На вирок може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Львівської області через районний суд
протягом 15 діб з моменту його
проголошення.

Головуючий суддя
В.Л.Бучківська