Справа № 344/4807/15-к
Провадження № 1-кп/344/277/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю : секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт з угодою про примирення в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Міасс, Челябінської області, Російської Федерації, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , освіта середньо-спеціальна, неодруженого, інваліда ІІІ групи, пенсіонера, згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимого, українця, громадянина України,

за ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 ставиться у вину, що він вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ) за наступних обставин.

18 лютого 2015 року близько 15 год. обвинувачений, використовуючи приміщення квартири АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав чугунну ванну білого кольору вартістю 189 грн. та електричний водонагрівач білого кольору марки «Арістон» ( «Ariston» ) вартістю 1 326 грн., належні потерпілій ОСОБА_4 . Після цього обвинувачений викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 1 515 грн.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою укладеною під час досудового розслідування між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно з умовами якої сторони дійшли згоди, що злочин обвинуваченим було вчинено саме при викладених вище обставинах, заподіяна шкода відшкодована в повному обсязі, претензій матеріального чи морального характеру потерпіла не має.

Згідно вказаної угоди сторони дійшли згоди, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України та узгодили покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вказаному визнав повністю, у вчиненому розкаюється, згоду на призначення узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про примирення від 26 березня 2015 року просив затвердити.

Потерпіла ОСОБА_4 згоду на призначення узгодженого виду покарання підтримала, а угоду про примирення просила затвердити.

Сторони вважають, що угода відповідає встановленим вимогам закону і може бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, а обвинуваченому та потерпілій наслідки укладення і затвердження угоди передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що вказані особи правильно розуміють зміст наданих їм прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, прийшов до висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого та потерпілої відносно примирення та укладення відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок. А також враховує таке.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а тому, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про примирення при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст. 471 КПК України, а також не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, так як вона ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст. 349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

Кваліфікація діянь ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України є правильною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчиненого правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого визнано щире каяття, добровільне повне відшкодування завданих збитків, позитивно характеризується по місцю проживання, що відповідає як закону так і фактичним даним кримінального провадження і, що обставин, які обтяжують покарання не встановлено, а визначаючись у призначенні покарання, сторони його узгодили обґрунтовано.

Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діянь обвинуваченого є правильною, визнає, що вказані вище обставини в сукупності є саме такими, що пом`якшують покарання і знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, що також дає підстави суду дійти висновку, про те, що узгоджене сторонами покарання може бути призначене, оскільки ґрунтується на фактичних обставинах провадження.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За таких обставин, узгоджене сторонами покарання відповідає вказаним вимогам, санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а також відповідає і тяжкості фактично вчиненого, і є справедливим.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушень, не суперечать інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Даних щодо вирішення питання процесуальних витрат та речових доказів сторонами не подано.

На підставі викладеного, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 26 березня 2015 року укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання штраф в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілій негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1