Провадження 11-кп/792/405/15
Справа № 688/1227/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 122 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000217 від 21 березня 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городище Бахмацького району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 4000 грн. моральної шкоди.

За вироком місцевого суду близько 11 години 21 березня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 27 по вул.Молодіжній в с.Судилкові Шепетівського району, на грунті неприязних стосунків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, схопив двома руками за верхній одяг ОСОБА_8 , умисно кинув його на асфальтобетонне покриття та наніс близько восьми ударів кулаками рук по різним частинам тулуба, заподіявши потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним і просить кримінальне провадження закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину.
На думку апелянта вирок суду постановлено без повного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.
Стверджує, що потерпілий сам прийшов до їхнього помешкання, стукав по вікнах і, погрожуючи вчинити насильницькі дії, взяв його робочі інструменти. Коли він забрав у ОСОБА_8 свої інструменти, останній почав кричати і ображати його нецензурною лайкою, в зв`язку з чим він вивів його з подвір`я. Вийшовши за ворота ОСОБА_8 палицею, з якою постійно пересувається, наніс йому удар по голові. А сусіди, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які стояли за воротами, не розібравшись в ситуації, почали кричати та підтримувати потерпілого. Після того, як потерпілий наніс йому удар палицею, свідок ОСОБА_12 також накинулась на нього і почала наносити удари руками. Одночасно в цей час на велосипеді проїзджав син ОСОБА_12 ОСОБА_13 , який зупинився і також почав наносити йому удари по тулубу. Захищаючись, він почав відштовхувати їх від себе, після чого побачив, що ОСОБА_14 впав.
В зв`язку з цим апелянт звертає увагу на те, що ініціатором конфлікту був саме потерпілий ОСОБА_8 , і судом безпідставно не дана оцінка показам свідка ОСОБА_15 , яка підтвердила. що саме сусіди і потерпілий вчинили сутичку біля воріт та обступивши його наносили удари.
Вважає, що він діяв в межах необхідної оборони.
Також звертає увагу на те, що медичного підтвердження про те, що в момент скоєння злочину він перебував в стані алкогольного сп`яніння у матеріалах провадження немає.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи: обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність скасування вироку з підстав зазначених в апеляційній скарзі, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав..

П.2 ч.1 ст. 408 КПК України установлено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.

Однією з підстав для зміни судового рішення, згідно п.2 ч.1 ст.409 КПК України, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд правильно встановивши дійсні обставини конфлікту дав їм неправильну правову кваліфікацію.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що 21 березня 2015 року близько 12-ої години він зайшов в двір будинку дочки ОСОБА_16 , де раніше проживав, щоб побачити онуку ОСОБА_17 . Двері будинку були зачинені і він постукав у них. Через декілька хвилин з будинку вийшов, в нетверезому стані, ОСОБА_7 який є співмешканцем його дочки. Він взяв його за верхній одяг та почав виштовхувати з подвір`я, наносив кулаками удари в голову та тулуб. Таким чином виштовхавши його з подвір`я зі всієї сили штовхнув і він правою стороною свого тіла впав на асфальтобетонне покриття та ногою вдарився в бордюр. Після цього відчув різкий біль в області правої стопи. Кинувши його на землю, ОСОБА_7 продовжував наносити удари кулаками рук в тулуб та голову. В цей час вибігли сусіди, які заступились за нього. ОСОБА_7 вирвався та втік в будинок. Категорично заперечує те, що в гаражі він брав речі обвинуваченого, робочі інструменти.
За змістом телефонограми отриманої апеляційним судом від потерпілого, проти закриття провадження, він заперечує і наполягає на притягненні обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 пояснили, що 21.03.2015 р. близько 12-ої години бачили, як ОСОБА_8 зайшов у двір своєї дочки ОСОБА_16 , яка проживає по сусідству з ними та постукав у вхідні двері. Через деякий час з будинку вийшов ОСОБА_7 , який схопив останнього за верхній одяг та виштовхував з подвір`я. Біля воріт ОСОБА_7 силою штовхнув ОСОБА_8 , від чого останній впав на асфальтобетонне покриття та наніс йому декілька ударів кулаками в ділянку голови та тулуба. ОСОБА_12 відразу втрутилась в бійку, намагалась відтягнути ОСОБА_7 від ОСОБА_19 , але обвинувачений відштовхнув її, від чого вона впала. Після цього ОСОБА_7 пішов у будинок і більше на вулицю не виходив. Вони намагались підняти ОСОБА_8 , але останній повідомив, що його сильно болить нога. Через деякий час викликали швидку допомогу та госпіталізували його у лікарню.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що є дружиною ОСОБА_8 , але проживають окремо: вона проживає з дочкою ОСОБА_20 , онуками та співмешканцем дочки ОСОБА_7 . ОСОБА_8 проживає з сином. Будинок, в якому вони проживають, ОСОБА_8 подарував ОСОБА_16 , після чого, між ними виникли неприязні відносини. 21 березня 2015 року близько 12-ої години в двері будинку та вікна постукав ОСОБА_8 , при цьому кричав, що якщо не відкриєте двері, то розіб`є вікна. Вона в будинок його не впустила, відразу про це повідомила ОСОБА_7 , який на той час спав у будинку. ОСОБА_7 вийшов з будинку, взяв ОСОБА_8 за одяг та вивів з подвір`я. Біля воріт знаходились сусіди, які вчинили сутичку з ОСОБА_7 і вона покликала його в будинок. Вони обоє зайшли в будинок, закрили двері і на вулицю не виходили.
За даними висновку судово-медичної експертизи №94 від 23 березня 2015 року у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: садно на спинці носа, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості; перелом малогомілкової кістки правої гомілки, яке відноситься до категорії тілесних у шкоджень середнього ступеня важкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я (а.с. 16).
Згідно роз`яснень експерта ОСОБА_21 тілесне ушкодження у виді перелому малогомілкової кістки правої гомілки виникло від того, що тілу потерпілого було надано прискорення, від чого виникло викручування правої ноги, яка була опорною.
Сам обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав частково і пояснив, що з батьком своєї співмешканки перебуває у неприязних стосунках, оскільки між ними виник спір за будинок, в якому він проживає з сім`єю. 21.03.2015 року близько 12-ої години у двір зайшов потерпілий ОСОБА_8 , який в гаражі взяв інструменти. Побачивши потерпілого, вийшов на вулицю, забрав інструменти у нього з рук, а йому наказав покинути двір. Останній почав його ображати грубими нецензурними словами та розмахував палицею, з якою постійно пересувався. Після цього він взяв його за верхній одяг, вивів з подвір`я і відштовхнув від себе. Від поштовху ОСОБА_8 впав. В цей час підбігли сусіди ОСОБА_12 та ОСОБА_22 , почали заступатись за ОСОБА_8 . На цьому конфлікт закінчився.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого в частині заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості апеляційний суд приймає до уваги наступне.

З наведених доказів вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 отримав згадане тілесне ушкодження не внаслідок удару обвинуваченого в ділянку правової гомілки, а через те, що від його поштовху той заточився, вдарився гомілкою до бордюру і впав на праву сторону тіла.

Таким чином, слід визнати, що в даному випадку відсутні дані про умисел обвинуваченого на заподіяння саме такого тілесного ушкодження середньої тяжкості.

Разом з тим, під час сутички, конфліктної ситуації, тобто негативних обставин, обвинувачений штовхнувши потерпілого, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, проте легковажно розраховував на їх відвернення, що свідчить про його необережність.

В зв`язку з цим, дії обвинуваченого ОСОБА_7 в частині заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому слід перекваліфікувати з ч.1 ст.122 КК України на ст.128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Дії ОСОБА_7 в частині заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження внаслідок нанесення ударів в обличчя і пошкодження перенісся, слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, доводи про те, що потерпілий сам спровокував конфлікт спростовані показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 які підтвердили, що бачили як обвинувачений виштовхував його з подвір`я, наносив удари.

При цьому свідки намагалися відтягнути ОСОБА_7 , який втричі молодший від 75 річного потерпілого ОСОБА_19 , тілесних ушкоджень йому не наносили і такі на його тілі відсутні.

Навпаки ОСОБА_7 з силою відштовхнув свідка ОСОБА_23 , яка впала і пошкодила лікоть лівої руки.

Твердження про те, що потерпілий намагався забрати з гаража належні обвинуваченому інструменти жодними доказами не підтверджені, а потерпілий категорично проти цього заперечував.

В свою чергу колегія суддів вважає, що потерпілий правомірно зайшов на територію свого колишнього домоволодіння для розмови з онучкою.

Обвинувачений же не є співвласником цього домоволодіння, тому його твердження про перебування у стані необхідної оборони безпідставні, оскільки на нього потерпілий не нападав.

Доводи про те, що до уваги не прийняті показання свідка ОСОБА_15 також безпідставні, оскільки вони наведені у вироку, а відтак належним чином оцінені.

Доводи про те, що потерпілий міг сам собі заподіяти легке тілесне ушкодження в ділянці перенісся, спростовані даними висновку СМЕ та показаннями згаданих свідків, про побиття його обвинуваченим.

Безпідставні доводи і про недоведеність факту перебування обвинуваченого, в той день, у стані алкогольного сп`яніння.

Під час судового розгляду обвинувачений у своїх показаннях на цьому увагу суду не акцентував, відтак визнав дану обставину, як таку, що обтяжує покарання, яка вмінена йому органом обвинувачення і зазначена в обвинувальному акті.

Тобто по суті обвинувачений не заперечував даного факту.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про його особу, обставини, які обтяжують та пом`якшують таке.
Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення злочинів у стані алкогольного сп'яніння та щодо особи похилого віку.
Тому йому слід призначити покарання у виді обмеження волі.
Разом з тим, обвинувачений до кримінальної відповідальності притягнутий вперше, є соціально адаптованою собою, негативні дані про його особу відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 ч.1, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.1 ст. 122 КК України на ч.1 ст. 125 КК України і ст. 128 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання : за ч.1 ст. 125 КК України - 1 рік обмеження волі; за ст. 128 КК України - 1 рік 6 міс. обмеження волі. Згідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання цих покарань призначити ОСОБА_7 за сукупністю злочинів - 2 роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнити з випробуванням, з встановленням іспитового строку - 1 рік.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили після її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційною інстанцією.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .