______________ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ_____________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Чернівці 13 лютого 2007 р. колегія
судців судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

Головуючого Гончарука Г.М.

суддів Петлюка В.І., Тарбинського В.Г.

за участю прокурора Слюсарюк Р.Л.

та адвоката ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляцією адвоката ОСОБА_1 на вирок Шевченківського районного суду
м. Чернівці від 11 грудня 2006 р.

Цим вироком

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканець АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в силу ст.89 КК України,
не судимий, -

засуджений за
ст. 115
ч. 1 КК України на сім років позбавлення
волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2
зараховано з 02 березня 2006 року.

Вирішена доля
речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_2 визнаний
винуватим і засуджений за те, що він, 2 березня 2006 p., біля 7 години, в квартирі АДРЕСА_2, на ґрунті неприязних стосунків, вчинив умисне вбивство
своєї тітки ОСОБА_3, при цьому наніс їй багато чисельні удари по
голові та тулубу, а потім задушив її руками.

Справа № 11-55/2007 р. Головуючий у І інстанції

Категорія: ст. 115 ч. 1 КК Кирилюк Л.К.

України Доповідач: Тарбинський В.Г.

В апеляції адвокат ОСОБА_1 в інтересах
засудженого просить вирок суду відносно ОСОБА_2 скасувати і справу направити на новий судовий розгляд
мотивуючи це тим, що судом не було проведено попередній розгляд справи, і в
зв'язку з цим він був позбавлений права заявити ряд клопотань по справі - про відвід
головуючій, про усунення порушень прав потерпілої ОСОБА_4, про виклик
додаткових свідків.

Захисник вважає, що судом не досліджено обставини,
при яких були заподіянні тілесні ушкодження
ОСОБА_3. Крім того, на його думку, судом не враховано,
що ОСОБА_2 є психічно хвора людина. У вироку суд допустив протиріччя вказавши,
що злочин вчинено не в стані сильного душевного хвилювання, а при призначенні покарання врахував цю обставину, яка
пом'якшує покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката,
підтримавшого апеляцію, думку прокурора, яка просила вирок
залишити без змін, а апеляцію адвоката без задоволення, розглянувши справу,
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи із слідуючого.

Районний суд вірно встановив фактичні обставини
справи і прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні
умисного вбивства ОСОБА_3 при обставинах, вказаних у
вироку суду і, в обґрунтування цього, навів у вироку докази, які
були належним чином перевірені в суді.

Винуватість засудженого у вчиненні вбивства ОСОБА_3 підтверджується показаннями самого засудженого, де він послідовно і
об'єктивно розповів як і при яких обставинах були заподіянні тілесні
ушкодження потерпілій, а потім вона була задушена.

Об'єктивно показання ОСОБА_2 підтверджується
висновком судово-медичної експертизи (а. с. 88 -91) і свідчить про те, що саме ОСОБА_2
заподіяв ОСОБА_3 тілесні ушкодження, які в неї були виявлені при
обстеженні і смерть потерпілої настала від стискання органів шиї руками, зі
значною силою, неодноразово і ці тяжкі тілесні ушкодження за ознакою як
"небезпечні для життя",
знаходяться в безпосередньому причинному зв'язку з фактом настанням смерті.

Те, що потерпіла, під час заподіяння
їй тілесних ушкоджень засудженим, чинила йому опір і заподіяла йому тілесні ушкодження
знайшло своє підтвердження у висновку
судово-медичної експертизи (а.с .139), згідно якої на тілі ОСОБА_2 були
виявлені легкі тілесні ушкодження - садна, рани пальців рук, не виключно внаслідок стискання пальця зубами
людини.

Ці обставини
не заперечував засуджений.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили , що 2 березня 2006 р. після 7 години вони, в зв'язку з
повідомленням про насильницьку смерть жінки ОСОБА_3, були в квартирі по АДРЕСА_2 і там був засуджений, який усно, а потім письмово підтвердив, що він
спочатку бив, а потім задушив тітку.

Те, що ОСОБА_2 вчинив вбивство ОСОБА_3
підтверджено протоколом огляду події (а. с. 4-18) та іншими зібраними по справі
доказами , які судом були
досліджені і їм дана вірна юридична оцінка.

Дії ОСОБА_2
вірно кваліфіковані за ст. 115 ч. 1 КК України.

Посилання в апеляції на те, що судом
не досліджено обставини, при яких були заподіянні ушкодження потерпілій є
невірними і спростовуються тим, що ці обставини судом перевірені у
повному обсязі шляхом допиту засудженого, свідків
та перевіркою в судовому засіданні всіх зібраних по справі доказів в їх сукупності.

Твердження в апеляції про те, що
ОСОБА_2 є психічно хворою людиною і ці обставини не були предметом перевірки і
не враховані судом є неправильним.

Органом досудового слідства і це було предметом
дослідження в суді щодо ОСОБА_2 була
проведена комплексна психолого-психіатрична стаціонарна експертиза (а.с. 190-192).

При проведенні обстеження встановлено, що ОСОБА_2 як на
час вчинення злочину, так і після
усвідомлював значення своїх дій, керував ними і є осудним, та за станом
психіки може постати перед слідством та судом. Цей висновок був досліджений в
суді.

Про те, що ОСОБА_2 є осудним
свідчать його правдиві і послідовні покази в суді щодо обставин
злочину.

Доводи наведені в апеляції про те, що судом не було проведено попередній розгляд справи і це позбавило його
право заявляти клопотання та заявити відвід головуючого є надуманими.
Кримінальна справа щодо ОСОБА_2 була
розглянута судом на стадії попереднього розгляду і при цьому порушень вимог
КПК України не встановлено.

В порядку ст. 296 КПК України від захисника не було заявлено ніяких клопотань і на
цій стадії процесу він не був судом позбавлений прав як захисник. Про що
свідчить протокол судового засідання.

Виходячи з того, що при розгляді справи судом не було допущено порушення
норм КПК України, то в цій частині доводи апелянта теж необгрунтовані і
задоволенню не підлягають.

Міра покарання ОСОБА_2 призначена відповідно до
вимог ст. 65 КК України і
підстав для її пом'якшення не вбачається.

Що стосується допущених протиріч у мотивувальній
частині вироку, то доводи апеляції відносно того, що суд, не визнавши, при
кваліфікації дії засудженого, вчинення ним
дій в стані сильного душевного хвилювання , в той же час вказавши у вироку як обставину,
що пом'якшує покарання засудженого, що він вчинив
злочин в стані сильного душевного хвилювання, то ці обставини дійсно мають
місце.

Виходячи з висновку комплексної
психолого-психіатричної стаціонарної експертизи (а.с. 192), доказів по справі та інших обставин перевірених судом,
суд вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_2 вчинив
умисне вбивство потерпілої і при цьому не знаходився в стані сильного душевного
хвилювання. А тому, посилання у
мотивувальній частині вироку на обставину, яка пом'якшує покарання ОСОБА_2 - вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, є не вірною, не встановлена
по справі і підлягає виключенню з вироку.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію адвоката ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2006 року щодо
ОСОБА_2 - без
змін.

Виключити з мотивувальної частини вироку відносно ОСОБА_2
обставину, яка пом'якшує його покарання "вчинення злочину під впливом сильного
душевного хвилювання".

Головуючий Гончарук Г.М.

Судді: Петлюк В.І.,

Тарбинський В.Г.