Справа № 363/716/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/555/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 8 28.05.2015

УХВАЛА
Іменем України
28 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 31.03.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001709 щодо щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.365 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 31.03.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001709 щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.365 КК України повернуто прокурору другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України раднику юстиції ОСОБА_6 для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , натомість у ньому йдеться лише про підозру зазначених осіб у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 146 та частиною 1 статті 365 КК України, а також не містить жодних відомостей про наявність будь-якого процесуального статусу, передбаченого КПК України, в даному кримінальному провадженні у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ..

Не погоджуючись з даною ухвалою, прокурором, подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу суду скасувати в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та ухвалити нову ухвалу, якою повернути обвинувальний акт до Вишгородського районного суду Київської області на стадію підготовчого провадження.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що обвинувальний акт містить всі відомості, перелічені у пунктах 1-9 частини 2 ст. 291 КПК України, а посилання суду на відсутність формулювання обвинувачення є надуманим і являється ні чим іншим як грою слів (термінів) підозрюваний обвинувачений та маніпулюванням змістом вказаних термінів.

Апелянт зазначає, що необхідно враховувати відмінність правових систем та термінології кримінального і кримінального процесуального законодавства країн, рішення за зверненням громадян яких приймав Європейський суд і які наводяться в ухвалі суду, а також реалії українського кримінального процесуального законодавства. Вважає, що ототожнювати термінологію кримінального процесуального законодавства України і Європейських країн, як це в даному випадку робить суд, не є допустимо.

Крім того, прокурор вказує, що посилання суду на відсутність в обвинувальному акті посилання на процесуальний статус ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є немотивованим, оскільки процесуальний статус вказаних осіб, яким повідомлено про підозру і оголошено в розшук, слідчим не було зазначено так як обвинувальний акт стосується саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виділене з матеріалів провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_9 вказує на обґрунтованість рішення суду про повернення обвинувального акту, оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення щодо ОСОБА_9 , а зазначено лише в чому він підозрюється.

Крім того, обвинувальний акт не містить розмежування дій обвинуваченого та осіб, процесуальний статус, яких не визначений, що свідчить про неконкретність обвинувачення.

Поскільки дані порушення перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, то ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 31.03.2015 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, оскільки обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України; обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін; обвинуваченого ОСОБА_10 , який вказав на необґрунтованість апеляційної скарги і просив залишити її без задоволення; захисника ОСОБА_7 , яка зазначила, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, так як в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, а тому просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення; захисника ОСОБА_8 , який вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, так як ухвала суду винесена без порушень, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
За змістом вимог ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Також обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, де серед іншого має містити в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, про що вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки не містить формулювання висунутого їм обвинувачення, тобто прокурором не висунуто як ОСОБА_9 так і ОСОБА_10 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.365 КК України.

В даному обвинувальному акті викладено лише зміст підозри, а також ті встановлені органами досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 та ОСОБА_10 й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюються останні.

Оскільки, обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.146, ч.1 ст.365 КК України прокурором, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону не висунуто, то судом першої інстанції з посиланням на норми кримінального процесуального законодавства України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, було прийнято законне та обґрунтоване рішення про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків вказаних в ухвалі суду.

Судом вірно зазначено, що прийняття будь-якого рішення щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без висунутого їм обвинувачення призведе до порушення гарантованих законом процесуальних прав обвинувачених.

З наведених підстав колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а посилання на відсутність формулювання обвинувачення є надуманим.

Судом також обґрунтовано була звернута увага на відсутність в обвинувальному акті та кримінальному провадженні будь-яких відомостей щодо процесуального статусу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки за викладених фактичних обставин в обвинувальному акті їх дії безпосередньо стосуються вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Доводи апелянта про недопустимість ототожнення термінології кримінального процесуального законодавства України і Європейських країн є необґрунтованими, оскільки застосуванням при розгляді справи практики Європейського суду з прав людини не є ототожненням термінології кримінального процесуального законодавства України, а є застосуванням такої практики як джерела права, що передбачено ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З огляду на наведене підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.146, ч.1 ст.365 КК України повернути на стадію підготовчого провадження в суд першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 31.03.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001709 щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.365 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків залишити без змін.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4