У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Селівона
О.Ф.,

суддів Пошви Б.М.,
Шевченко Т.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 14 лютого 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської
області від 26 липня 2004 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня
2005 року щодо нього.

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Петропавлівка Петропавлівського району
Дніпропетровської області, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 308 КК України, і призначено йому
покарання:

- за ч. 2 ст. 186
КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 308 КК України - 5
років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 остаточно
призначено 5 років позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Цим же вироком також засуджено ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, касаційні
скарги чи подання щодо яких не подано.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2005 року вирок щодо ОСОБА_1
залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів за таких
обставин.

31 серпня 2002 року, приблизно о 3 год. 30 хв., біля буд. № 5 по вул.
Шахтарській в м. Тернівка Дніпропетровської області ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою
групою осіб та застосовуючи до потерпілого ОСОБА_5 насильство, яке не є
небезпечним для його життя чи здоров'я, вчинили відкрите викрадення його майна
загальною вартістю 210 грн.

19 жовтня 2003 року, приблизно о 13 год., ОСОБА_1 та ОСОБА_4, останній у
стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою між собою з метою
незаконного вилучення наркотичних засобів у ОСОБА_6 шляхом вільного доступу
проникли у його АДРЕСА_1 та, застосовуючи до потерпілої ОСОБА_7, яка в цей час
знаходилася у вищезазначеній квартирі, насильство, яке не є небезпечним для її
життя чи здоров'я, і спричинивши їй фізичний біль та легкі тілесні ушкодження у
виді синця навколо лівого ока, вимагали у неї наркотичні засоби, які, на думку
ОСОБА_4, мали зберігатися за місцем проживання ОСОБА_6

У той же день, в період часу приблизно з 13 год. 30 хв. до 14 год., ОСОБА_1
та ОСОБА_4 з метою доведення до кінця спільного умислу на незаконне вилучення
наркотичних засобів зустріли ОСОБА_6 в районі буд. № 16 по вул. Лермонтова в м.
Тернівка та, застосовуючи до нього насильство, яке не є небезпечним для його
життя чи здоров'я, і спричинивши йому фізичний біль та легкі тілесні ушкодження
у виді синця навколо лівого ока і на лівому плечі, вимагали у нього наркотичні
засоби, а також відкрито заволоділи його майном загальною вартістю 85 грн. 50
коп.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 просить судові
рішення щодо нього скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.
Мотивує тим, що досудове та судове слідство у справі проведено неповно,
однобічно і упереджено, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи, оскільки ґрунтуються на показаннях потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які
були отримані внаслідок застосування до них незаконних методів слідства і від яких
вони відмовилися під час розгляду справи в суді. Зазначає, що ударів потерпілій
ОСОБА_7 він за попередньою змовою з ОСОБА_4 не наносив, наркотичних засобів у
неї та потерпілого ОСОБА_6 не вимагав і відкритого викрадення майна останнього
не вчиняв, тому його дії неправильно кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 186, ч. 2
ст. 308 КК України, оскільки їх необхідно кваліфікувати як хуліганство.
Посилається на численні порушення вимог кримінально-процесуального закону,
зокрема, на порушення його права на отримання обвинувального висновку, на
захист в суді, на фіксування перебігу судового процесу технічними засобами, на
виступ в дебатах і з останнім словом. Вказує на фальсифікацію матеріалів
кримінальної справи та протоколу судового засідання. Вважає, що апеляційний суд,
розглядаючи справу за його апеляцією на вирок щодо нього, не перевірив наведені
у ній доводи та безпідставно залишив її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги та доповнень до неї, колегія суддів вважає, що в її
задоволенні необхідно відмовити.

Обґрунтованість засудження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за
епізодом щодо потерпілого ОСОБА_5 в касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи ОСОБА_1 про неправильну кваліфікацію судом його дій щодо потерпілих
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 308 КК України спростовуються
дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, які
узгоджуються між собою і не викликають сумніву в їх об'єктивності.

Так, потерпіла ОСОБА_7, показання якої послідовні й незмінні протягом
досудового та судового слідства, розповіла, що коли ОСОБА_6 не було дома, у
квартиру, де вони разом проживають, прийшли ОСОБА_1 та ОСОБА_4, били її,
вимагали наркотики, шукали їх у речах, але не знайшли, після чого повели її у
місто шукати ОСОБА_6, а коли зустріли останнього, почали його бити.

Згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_6 як на досудовому слідстві так і в
суді, повертаючись додому, він побачив на вулиці ОСОБА_7, ОСОБА_1 та чоловіка,
в якому пізніше упізнав ОСОБА_4, останні двоє почали його бити, вимагали
наркотичні засоби, обшукали його, при цьому ОСОБА_1 забрав у нього парфуми і
шкіряну кепку, а ОСОБА_4 забрав годинник з браслетом, після чого вони
відпустили його за умови, що він принесе їм наркотики.

Сам ОСОБА_1 під час досудового слідства визнав свою вину і підтвердив
вищезазначені обставини вчинених ним за попередньою змовою з ОСОБА_4 злочинів
щодо потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Аналогічні показання про обставини вимагання наркотичних засобів у ОСОБА_7
та ОСОБА_6 і відкритого заволодіння майном останнього дав під час досудового
слідства ОСОБА_4

Як убачається з протоколів очних ставок з ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у
присутності понятих визнали факт відкритого заволодіння ними речами потерпілого
під час його побиття і вимагання наркотиків.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.
308 КК України, підтверджується також даними протоколу огляду місця події про
те, що в АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 розкидано речі, розібрано
постіль, розкрито дверцята шафи, на підлозі біля якої лежать медикаменти і
шприци; даними протоколів виявлення і вилучення у ОСОБА_1 парфумів та шкіряної
кепки; даними протоколу огляду наручного годинника, якого зі слів ОСОБА_8
приніс додому її співмешканець ОСОБА_4; даними протоколів пред'явлення
предметів для впізнання, з яких видно, що ОСОБА_6 упізнав належні йому речі і
пояснив, що їх у нього відібрали ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які били його і вимагали
наркотики, а також сукупністю інших доказів у справі.

Апеляційний суд, розглядаючи справу за апеляцією ОСОБА_1 на вирок щодо
нього, перевірив наведені у ній доводи, які за змістом аналогічні доводам його
касаційної скарги, і залишив її без задоволення, зазначивши в ухвалі докладні мотиви
такого рішення, з яким погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б бути
підставою для скасування або зміни постановлених у даній справі судових рішень,
не виявлено.

Доводи у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_1 про застосування до нього
незаконних методів слідства перевірялися під час розгляду справи судом першої
інстанції і обґрунтовано визнані безпідставними.

Твердження у скарзі ОСОБА_1 про порушення його права на отримання копії
обвинувального висновку, на захист в суді, на фіксування перебігу судового
процесу технічними засобами, на виступ в дебатах і з останнім словом
спростовуються матеріалами справи та даними протоколу судового засідання, з
яких убачається, що копію обвинувального висновку він отримав більше ніж за 3
доби до дня розгляду справи в суді (а. с. 85, 87, 92), клопотань про фіксування
перебігу судового процесу технічними засобами та про призначення захисника
ОСОБА_1 суду не заявляв, після роз'яснення йому в порядку ст. 294 КПК України
прав підсудного, передбачених ст. 263 цього Кодексу, заявив, що послуг
захисника не потребує і виявив бажання здійснювати захист своїх прав у суді
самостійно (а. с. 93 зв., 94), під час виступу в дебатах і з останнім словом
він частково визнав свою вину і просив не позбавляти його волі (а. с. 148 зв.,
149 зв.).

Ознайомившись з матеріалами кримінальної справи і протоколом судового
засідання в повному обсязі, про що свідчать відповідні розписки на а. с. 208,
210, 213, ОСОБА_1 зауважень на протокол не подав.

Даних про фальсифікацію матеріалів справи, на що посилається засуджений
ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі, не виявлено. Крім того, доводи такого змісту
мають перевірятися відповідним прокурором і за певних умов можуть бути
підставою для перегляду судових рішень в порядку виключного провадження.

Таким чином, підстав для призначення кримінальної справи до касаційного
розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України, немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Селівон О.Ф. Пошва
Б.М. Шевченко Т.В.