У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_16,
суддів ОСОБА_17, ОСОБА_18,
при секретарі за участю прокурора потерпілої та захисника ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_6, ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 3 червня 2015 року матеріали кримінального провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Бобровницького районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2014 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, раніше не судимого, -

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Судом вирішено цивільний позов та долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2014 року вирок щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнано винним у тому, що 25 березня 2014 року, приблизно 19 год. 40 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем «Форд Сієра» та рухаючись зі сторони с. Кобижча в напрямку м. Бобровиці до вул. Вокзальна, біля господарства АДРЕСА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 2.9 (а), 12.4 Правил дорожнього руху, а саме проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, перевищив допустиму швидкість у населеному пункті, внаслідок чого допустив наїзд на бордюрний камінь з подальшим перекиданням автомобіля. В результаті ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_9 від отриманих тяжких тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

У касаційних скаргах:

засуджений ОСОБА_8 просить судові рішення змінити шляхом звільнення його від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, посилаючись на те, що при призначенні судом основного покарання не були враховані обставини, що пом'якшують покарання, а саме повне визнання ним вини та щире каяття у вчиненому, позитивну характеристику за місцем проживання та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності;

захисник ОСОБА_7 просить судові рішення щодо засудженого ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, посилаючись на те, що судові рішення постановлені з істотним порушенням кримінального процесуального закону, які на його думку, перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення. Просячи про закриття провадження захисник вказує на те, що суд однобічно дослідив зібрані докази та дав цим доказам упереджену оцінку. Також зазначає, що ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути наїзду на бордюрний камінь, оскільки були відсутні відповідні дорожні знаки. Крім того вважає, що розгерметизація гідравлічного гальмівного приводу контуру керування гальмами коліс заднього мосту призвело до повної відмови цих гальм і могла виникнути при різкому натисненні на гальмівну педаль під час екстреного гальмування автомобіля в процесі розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди.

У запереченнях на касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_6 просить його касаційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав касаційні скарги, думку потерпілої та прокурора про залишення касаційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про винність ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, обгрунтовані доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, були досліджені у судовому засіданні та отримали об'єктивну оцінку.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України, до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України щодо неповноти судового слідства та невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, які фактично оскаржуються у касаційній скарзі захисником. У зв'язку з наведеним, доводи скарги захисника в цій частині в касаційному порядку перегляду не підлягають, а крім того суперечать матеріалам кримінального провадження та висновкам суду, зокрема показанням потерпілої ОСОБА_6, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та інших, зібраним та перевіреним у судовому засіданні письмовим доказам, отриманим під час досудового розслідування, а саме висновкам судово-медичної, автотехнічних експертиз, експертизи технічного стану автомобіля, а також показаннями самого ОСОБА_8 під час судового розгляду, з яких вбачається, що керуючи технічно справним автомобілем останній порушив зазначені судом у вироку правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9

Крім того, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок. Перевіркою матеріалів провадження касаційним судом встановлено, що судом першої інстанції вимоги зазначеного закону повністю дотримані. Апеляційним судом також ретельно перевірені доводи захисника про обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення і на їх спростування в ухвалі наведені докладні мотиви, які грунтуються на матеріалах провадження, у тому числі щодо технічного стану автомобіля, відсутності дорожніх знаків на місці, де сталася дорожня транспортна пригода, які сумнівів у своїй обґрунтованості у колегії суддів не викликають.

З урахуванням зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності, дії засудженого ОСОБА_8 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто кримінальний закон застосовано правильно.

Касаційним судом також встановлено, що будь-яких порушень кримінального процесуального закону при дослідженні і оцінці наведених у вироку доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо винності ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його злочинних дій судами першої та апеляційної інстанції не допущено, а тому підстав для скасування судових рішень та закриття кримінального провадження за доводами касаційної скарги немає, у зв'язку з чим касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Що ж стосується доводів касаційної скарги засудженого ОСОБА_8 про суворість призначеного йому покарання, то колегія суддів також вважає їх безпідставними, бо відповідно до вимог ст. 12 КК України, ним вчинено злочин, що відноситься до тяжких злочинів.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд керувався вимогами ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер суспільної небезпеки, особу засудженого, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння, а також думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні, бо внаслідок злочинних дій засудженого вона втратила сина. При цьому обставин, що пом'якшують покарання судом не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції повною мірою врахував тяжкість вчиненого злочину, обставину що обтяжує покарання, особу засудженого ОСОБА_8 та наслідки, що настали і призначив йому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, з чим також погодився апеляційний суд.

Законних підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_8 покарання несправедливим внаслідок його суворості, у касаційного суду немає. Не вбачає колегія суддів і підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України за доводами касаційної скарги засудженого, оскільки призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи, що кримінальний закон судом першої інстанції застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону органами досудового розслідування, судами першої та апеляційної інстанції у кримінальному провадженні не допущено, тому підстав для зміни або скасування судових рішень за доводами касаційних скарг колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Вирок Бобровницького районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18