Справа № 461/5322/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/425/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року,-

з участю прокурора: ОСОБА_7

скаржника-апелянта: ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :
цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_8 від 24.04.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000993 від 07.08.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.

На ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_8 від 24.04.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000993 від 07.08.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України. . Мотивує це тим, що ухвала слідчого судді не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, які мають суттєве значення для встановлення істини у справі. Зазначає, що слідчим суддею постановлено незаконне, необґрунтоване судове рішення всупереч його законним правам та інтересам, проігнорувавши всі його доводи у судовому засіданні. Крім цього не досліджено жодного письмового матеріалу провадження, а в самій ухвалі суду не аргументував свого висновку.

Заслухавши доповідь судді, виступ ОСОБА_6 на підтримку своєї апеляційної скарги, думку прокурора який заперечив апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судової справи, та кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

12 травня 2015 року до Галицького районного суду м. Львова надійшла скарга ОСОБА_6 , в якій він просить скасувати постанову слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_8 від 24.04.2015 року, про закриття кримінального провадження № 0000993 від 07.08.2014 року, вважаючи її незаконною. Скарга мотивована тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час їх допиту в кримінальному провадженню № 0000993 вказали, що «судові спори тривають до сих пір» та він ( ОСОБА_6 ) має на меті призупинити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_10 . Слідчий не перевірив належним чином всі обставини справи, прокурором при скасуванні попередньої постанови про закриття кримінального провадження порушені строки, слідчий в постанові посилався на докази, які не стосуються цієї справи.

Як вбачається з матеріалів провадження, 20.03.2014 року в УБОЗ ГУМВС України у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_6 , про те, що невідома особа підробила договір дарування ? частки квартири за адресою : АДРЕСА_1 , в якій мешкає ОСОБА_6

07.04.2014 року ця заява внесена до ЄРДР Франківським РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області за № 0000993 за ознаками, передбаченими ст. 358 КК України.

По цьому кримінальному провадженні 05.06.2014 року, було допитано в якості свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що в грудні 2013 р. її мама, ОСОБА_11 , яка перебувала в США, попросила від її імені подарувати належну їй половину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_10 (братові ОСОБА_9 ). Для здійснення цього правочину ОСОБА_11 надала відповідну посвідчену нотаріусом довіреність. Квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_11 та її колишньому чоловіку ОСОБА_6 . Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2008 р. за ОСОБА_11 визнано право власності на половину цієї квартири. Апеляцію ОСОБА_6 залишено без задоволення.

23.01.2014 року ОСОБА_9 на підставі довіреності від імені своєї матері подарувала ОСОБА_10 половину вищезазначеної квартири. В подальшому ОСОБА_6 не дав можливості ОСОБА_10 користуватись цією квартирою і останній звернувся до суду з позовом про усунення перешкод перешкод у володінні та користуванні квартирою. Судові спори тривають до сих пір. ОСОБА_6 , на думку ОСОБА_9 , заявив в міліцію про підробку договору дарування, оскільки має на меті призупинити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні майном та визначенні порядку користування квартирою.

Допитаний 05.06.2014 р. в якості свідка по цьому кримінальному провадженню ОСОБА_10 надав пояснення, аналогічні поясненням своєї сестри ОСОБА_9 .

Постановою слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 24.10.2014 року вищезазначене кримінальне провадження закрито за відсутністю події злочину.

06.08.2014 року ОСОБА_6 звернувся з заявою про вчинене кримінальне правопорушення. В заяві зазначив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дали завідомо неправдиві показання у кримінальному проваджені №0000993 і просить їх притягнути до кримінальної відповідальності за ст. 384 КК України. 07.08.2014 р. заява внесена до ЄРДР.

Згідно з поданою заявою про злочин і згідно з наданими ОСОБА_6 показаннями при допиті в якості потерпілого від 15.04.2015 р. - неправдивість показань ОСОБА_9 та ОСОБА_10 полягає в наступному. Вони під час їх допиту в кримінальному провадженню № 0000993 вказали, що «судові спори тривають до сих пір» та він ( ОСОБА_6 ) має на меті призупинити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 при допиті в якості потерпілого від 15.04.2015 р. зазначив, що позовна заява ОСОБА_10 ухвалою Франківського райсуду м. Львова від 19.05.2014 р. залишена без руху, а ухвалою від 03.06.2014 р. визнана неподаною. ОСОБА_10 не міг подати позовну заяву 02.04.2014 p., тому що відповідно до ст. 122 ЦПК України питання про відкриття провадження у справі суддя вирішує не пізніше 3 днів з дня надходження заяви до суду. Свідок ОСОБА_9 не могла цього не знати, так як давала показання в той самий день, одразу після ОСОБА_10 . Тому вважає ці показання свідків неправдивими.

Оскаржуваною постановою слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_8 від 24.04.2015 р. кримінальне провадження №0000993 від 07.08.2014 р. закрито через відсутність складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 384 КК України за завідомо неправдиві показання свідка під час провадження досудового розслідування передбачена кримінальна відповідальність.

При допиті свідка ОСОБА_9 від 05.11.2014 р. остання пояснила, що під словами «судові спори тривають до сих пір» вона мала на увазі спори щодо квартири по АДРЕСА_1 і вона нічого не знала про ухвалу Франківського райсуда від 03.06.2014 р. Стосовно її слів, що ОСОБА_6 має на меті призупинити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_10 - вона дійсно так вважала, оскільки брат на той момент не міг вселитись у квартиру.

При допиті свідка ОСОБА_10 від 13.11.2014 р. останній пояснив, що про ухвалу Франківського райсуду від 03.06.2014 р. йому на момент попереднього допиту 05.06.2014 р. не було відомо, оскільки він отримав її лише 12.06.2014 р. В підтвердження цього надав витяг з відстеження пересилання поштових відправлень. Стосовно його думки, що ОСОБА_6 має на меті призупинити провадження по цивільній справі за позовом - він дійсно так вважав та вважає.

Таким чином, свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 під час повторного допиту підтвердили правдивість своїх показань. їх показання узгоджуються між собою, а також з іншими наявними в кримінальному провадженні доказами (копіями документів щодо права власності на квартири, копії судових документів, поштових відправлень, тощо).

Відсутні будь-які розбіжності, які підлягали би уточненню шляхом повторного допиту цих свідків, для їх одночасного, перехресного допиту, тощо. Крім того, ОСОБА_10 23.04.2015 р. надав заяву про відмову свідчити щодо себе та своїх близьких на підставі ст. 63 Конституції України. Що унеможливлює будь який повторний допит цього свідка. ОСОБА_12 , користуючись наданим їй ст. 63 Конституції України право також відмовилась від проведення одночасного допиту з ОСОБА_6 .

На підставі вищенаведеного, на думку колегії суду, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що слідчим у кримінальному провадженні перевірено всі обставини, необхідні для висновку про відсутність в діях ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ознак будь-якого злочину.

Крім цього колегія суддів знаходить, що розглядаючи цю справу слідчий суддя врахував покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які під час повторного допиту підтвердили правдивість своїх показань, та їх покази узгоджуються між собою, а також і іншими наявними кримінальному провадженні доказами (копіями документів щодо права власності на квартири, копії судових документів, поштових відправлень), те, що слідчим перевірені всі обставини, необхідні для висновку про відсутність в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ознак будь-кого злочину та вірно зазначив, що доводи ОСОБА_6 , щодо неправдивості показів свідків є безпідставними, оскільки останній не спростував доводів свідків щодо правдивості їх показань.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що оскаржувана постанова слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_8 від 24.04.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000993 від 07.08.2014 року, прийнята на виконання вимог закону та з підстав, зазначених у ст. 284 КПК України і така не скасована прокурором у зв`язку із незаконністю чи необґрунтованістю. Крім того оскаржувана постанова відповідає вимогам, викладеним у ст. 110 КПК України.

Згідно з ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження припиняється в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження містить обставини, які є підставами для прийняття постанови для закриття провадження по справі, мотиви прийняття такої постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Тобто це процесуальне рішення відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, в постанові викладено відповіді на всі поставлені питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією і гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

За сукупністю наведеного суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 , а відтак колегія суддів вважає, що зазначена ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422, КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_8 від 24.04.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000993 від 07.08.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України без зміни.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4