Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_7,
суддів: ОСОБА_8, ОСОБА_9,
за участю прокурора ОСОБА_10,
розглянувши в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора м. Києва на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_5,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України, а кримінальну справу щодо неї закрито на підставі ст. 11-1 КПК України 1960 року у зв'язку із закінченням строків давності.

В апеляційному порядку кримінальна справа не переглядалась.

За матеріалами кримінальної справи ОСОБА_5 притягувалась до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України за те, що вона будучи службовою особою, вчинила службову недбалість, що спричинило тяжкі наслідки, за наступних обставинах.

Так, згідно наказу директора приватного підприємства «Трал» № 7г-05 від 21 лютого 2005 року та наказу директора ПП «Виробник XXI сторіччя» № 1 від 24 листопада 2004 року ОСОБА_5 призначено на посади головних бухгалтерів цих підприємств.

У період з січня 2005 року, ОСОБА_5 неналежно виконуючи свої посадові обов'язки, визначені ст.ст. 4, 9, 11 Закону України «Про систему оподаткування», ст.ст. 8, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», знаходячись у своєму офісі в АДРЕСА_1, не будучи обізнаною про фіктивність проведених угод з ліквідованим підприємством за рішенням суду - ТОВ «Наукові технології», отримала від них складені і оформлені від імені вказаного товариства документи, а саме податкові та видаткові накладні на підставі договору № 2 від 01 лютого 2004 року, за умовами якого, товариство, не перевіривши реальність виконаних робіт нібито приймає за плату товар у вигляді рибної продукції. На підставі податкових накладних на загальну суму ПДВ у розмірі 2 558 187, 11 грн, складених від імені неіснуючого ТОВ «Наукові технології» у період з січня, лютого, березня, травня, червня, липня, серпня, вересня та грудня 2005 року, ОСОБА_5 згідно п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», отримала право для ПП «Виробник XXI сторіччя» відобразити податок на додану вартість в розмірі 2 558 187, 11 грн в податковій звітності, зменшивши при цьому зобов'язання щодо сплати податку на додану вартість до бюджету на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5, не передбачивши настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча могла і повинна була їх передбачити, в порушення ст. 7 наведеного Закону, не перевіривши достовірність податкових накладних, виданих ТОВ «Наукові технології», надала в податкову інспекцію податкові декларації з податку на додану вартість ПП «Виробник XXI сторіччя» за вказаний період, в яких у розділ «податковий кредит» включила до податкового кредиту ПП «Виробник XXI сторіччя» ПДВ у сумі 2 558 187, 11 грн, знизивши таким чином податкові зобов'язання, чим заподіяла бюджету України збитки в особливо великому розмірі на загальну суму 2 558 187, 11 грн, що перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян більше ніж в 3500 разів.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення кримінально-процесуального закону, ставить питання про скасування постанови суду із направленням справи на новий судовий розгляд.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд невмотивовано, без викладення будь-яких доводів, не проводячи судове слідство за новим обвинуваченням, незаконно зменшив суму завданих збитків з 3 597 810, 34 грн до 2 558 187, 11 грн, чим грубо порушив вимоги ст. 275 КПК України 1960 року, якою передбачено, що розгляд справи проводиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред'явленого обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_5 у вчиненні злочину та кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 367 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п'ять років, у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

В судовому засіданні суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_5 у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вказане клопотання підтримано ОСОБА_5, прокурором та задоволено судом.

Обґрунтовуючи своє рішення про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, суд послався на те, що згідно пред'явленого обвинувачення ОСОБА_5 вчинила злочин у 2005 році, а тому, оскільки цей злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та минуло більше п'яти років, а також з урахуванням того, що підсудна вперше притягується до кримінальної відповідальності й від слідства не ухилялась.

Такий висновок суд зробив з урахуванням наявних підстав і передумов, передбачених ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Будь-які дані, які б перешкоджали звільненню ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриттю кримінальної справи на підставі ст. 49 КК України в матеріалах справи відсутні.

Разом із тим, доводи прокурора щодо незаконно зменшення судом першої інстанції суми завданих збитків з 3 597 810, 34 грн до 2 558 187, 11 грн, чим, на його думку, порушено вимоги ст. 275 КПК України 1960 року, є безпідставними з огляду на викладене.

Прокурором у вказаній кримінальній справі 03 жовтня 2014 року винесена постанова про зміну обвинувачення ОСОБА_5 Вказаним рішенням постановлено змінити пред'явлене підсудній обвинувачення з ч. 4 ст. 212 на ч. 2 ст. 367 КК України та викладено його в наступній редакції: своїми діями, які виразились у службовому недбальстві, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, якщо воно спричинило тяжкі наслідки у виді несплати до державного бюджету України коштів у сумі 2 558 187, 11 грн, тобто ОСОБА_5 вчинено злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України. (т. 11 а.с. 98-105).

При цьому, з вказаною постановою прокурора ОСОБА_5. ознайомлена та отримала її 03 жовтня 2014 року. (т. 11 а.с. 113).

За таких обставин, доводи прокурора про порушення судом першої інстанції кримінально-процесуального закону є неспроможними.

Істотних порушень вимог кримінального закону, які б були безумовною підставою для скасування судового рішення, у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9