справа № 1- 437 07
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2007 року

Рівненський
міський суд

головуючий Герасимчук М.К. при
секретарі Тимощук С.С. з участю
прокурора Карпюк І.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівному кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Рівне, українця,
громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого,
судимого вироком Рівненського міського суду від 3 липня 1997 року за ст. 141 ч.
1, 17, 141 ч. 1, 17, 193 ч. З, 42 КК України 1960 року на три роки позбавлення
волі, вироком того ж суду від 14 грудня 2001 року за ст. 142 ч. 2 КК України
1960 року на 5 років позбавлення волі, мешканця АДРЕСА_1,

за ст. 185 ч. 2
КК України,

встановив:

З грудня 2006
року, біля 18 год. 30 хв.,
ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння у кв. АДРЕСА_2, шляхом
вільного доступу, таємно викрав, належні ОСОБА_2 два м"яких крісла
вартістю по 700 грн., газову колонку „Електролюкс" вартістю 900 грн.,
пенал від меблевої стінки вартістю 750 грн., дзеркало вартістю 120 грн., всього
на суму 3170 грн.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у вчинені злочину, за обставин,
вказаних у вироку. Суду показав, що 3 грудня 2006 року з квартири потерпілої, в
якій він проводив ремонт, викрав меблі, газову колонку та дзеркало. У вчиненому
розкаявся. Цивільний позов потерпілої про
відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн. визнав повністю.

При вирішенні
питання про обсяг дослідження доказів у порядку ч.3 ст. 299 КПК України ОСОБА_1
та учасники судового розгляду погодились з недоцільністю дослідження доказів та
розміру цивільного позову, які підтверджують вчинення підсудним злочину за
обставин, вказаних у вироку. При цьому вони завірили суд, що розуміють наслідки
своєї згоди та неможливість в подальшому оспорювати ці обставини в апеляційному
порядку.

Сумнівів у добровільності такої згоди та істинності їх
позиції у суду немає.

Наведеними
доказами встановлена винність ОСОБА_1 в таємному викраденні чужого майна,
вчиненому повторно.

Його дії вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України.

2

Призначаючи
покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного, який повністю
визнав себе винним, щиро розкаявся у вчиненому. Завдана потерпілій майнова
шкода повністю їй відшкодована. При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 раніше
неодноразово судимий і знову вчинив умисний злочин, тому необхідним та
достатнім для виправлення підсудного може бути покарання пов'язане з ізоляцією від суспільства.

Цивільний позов
потерпілої ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 грн. доведено в судовому засіданні, його
визнав підсудний, позовні вимоги узгоджуються з положенням ст. 23 ЦК
України, а тому позов підлягає до
задоволення.

Керуючись ст. 323- 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати
винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 185
ч. 2 КК України та призначити покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення
волі у кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід
до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

Початок строку
відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з 5 червня 2007 року.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
у відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом
15 діб, а засудженому в той же строк з моменту отримання його копії.