Справа № 1-227/12
Провадження № 1/1015/1569/12
В И Р О К

іменем України

22.02.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Литвиненка Р.С.

представника ДП «Дослідне господарство

«Дмитрівка» Інституту садівництва

УААН» ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

08.09.2011 року близько 11 години ОСОБА_2, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проник на 22-й квартал огородженої території ДП «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва ОСОБА_3 Аграрних Наук», розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Дмитрівка, вул. Молодіжна, 1, де, скориставшись відсутністю охорони та сторонніх осіб поблизу, таємно, з метою подальшого викрадення, з дерев зірвав 45 кг яблук сорту «Антонівка» вартістю по 5 грн. за кілограм та 50 кг яблук сорту «Флоріна» вартістю по 5 грн. за кілограм, які склав до сумки, завдавши ДП «Дослідне господарство «Дмитрівка» ІС УААН» матеріального збитку на суму 475 грн. Однак, ОСОБА_2 не довів свого злочинного наміру до кінця з причин, що не залежали від його волі, і не зміг розпорядитися викраденим на власний розсуд, оскільки був помічений охороною господарства, після чого з місця вчинення злочину зник.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, суду пояснив, що 08.09.2011 року близько 7 години ранку він зателефонував знайомій ОСОБА_4, з якою домовився поїхати в с. Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області до яблуневого саду, щоб нарвати яблук, які мав намір в подальшому продати. Про те, що має намір скоїти крадіжку яблук він ОСОБА_4 не повідомляв. Остання погодилася на його пропозицію, після чого вони за попередньою домовленістю зустрілися біля станції метро «Житомирська» в м. Києві, де сіли на маршрутне таксі та поїхали в с. Дмитрівка. Вийшли вони на зупинці в с. Мила та пішли повз будинки та полем до яблуневого саду. Дорогу він знав, оскільки перед цим вже їздив до яблуневого саду дізнатися чи є там яблука. Прийшовши на 22-й квартал яблуневого саду, він почав рвати яблука в сумки, які вони з ОСОБА_4 привезли із собою. Нарвавши одну із сумок, він відніс її в лісосмугу, де його чекала ОСОБА_4 Після цього знову повернувся до саду та продовжив рвати яблука. Коли нарвав близько пів сумки, до яблуневого саду підїхав легковий автомобіль білого кольору, з якого вийшов невідомий чоловік. Він вирішив відійти в сторону, щоб зясувати, хто саме приїхав, але невідомий чоловік кинувся наздоганяти його. Тому він залишив пів сумки нарваних яблук та за 15 хвилин зустрівся з ОСОБА_4 біля дуба в яблуневому саду. Вони вирішили покинути сад і коли йшли дорогою в саду, невідомий чоловік, який приїхав на легковому автомобілі білого кольору, знову почав їх наздоганяти і вони почали тікати. Йому вдалося втекти від чоловіка, а ОСОБА_4 затримали. Через кілька днів він поїхав до ЦСВМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, оскільки йому зателефонували працівники міліції, де він у всьому зізнався. У вчиненому підсудний щиро розкаявся, запевнив, що більше не допустить протиправної поведінки, просив його суворо не карати, не позбавляти волі.

Окрім повного визнання підсудним вини у предявленому йому обвинуваченні, вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- показами представника ДП «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва УААН» ОСОБА_1, яка, будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила, що діями ОСОБА_2 ДП «Дослідне господарство «Дмитрівка» ІС УААН» як такого матеріального збитку не було заподіяно, оскільки яблука він не викрав, а лише зірвав. На час розгляду справи в суді підсудний відшкодував у касу підприємства суму, яка відповідає вартості зірваних ним яблук, а саме 475 грн. Від предявлення цивільного позову відмовилася, зважаючи, на те, що фактично шкоду підприємству не було завдано;

- постановою від 16.09.2011 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 1); заявою ОСОБА_5 від 08.09.2011 року на імя начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області з проханням прийняти міри до невідомих йому осіб, які з яблуневого саду ДП «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва УААН» викрали 95 кг яблук (а.с. 6); протоколом огляду місця події від 08.09.2011 року під час якого було оглянуто сад за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Дмитрівка, вул. Молодіжна, 1, виявлено та вилучено 4 поліетиленові сумки яблук (а.с. 7); актом зважування від 08.09.2011 року, відповідно до якого яблук сорту «Флоріна» було 50 кг, яблук сорту «Антонівка» було 45 кг (а.с. 8); довідками ДП «Дослідне господарство «Дмитрівка» ІС УААН» щодо реалізаційної ціни яблук (а.с. 11, 12); довідкою ДП «Дослідне господарство «Дмитрівка» ІС УААН» про те, що огорожа саду плодових дерев огороджена та охороняється працівниками господарства (а.с. 13); постановою від 23.09.2011 року про приєднання до кримінальної справи речових доказів (а.с. 29); протоколом очної ставки від 29.09.2011 року проведеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 44-45); протоколом очної ставки від 20.10.2011 року проведеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 46-48); постановами від 18.10.2011 року, 20.10.2011 року, 26.12.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ст. 396 КК України (а.с. 58, 59, 102, 103, 131).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що підсудний та представник ДП «Дослідне господарство «Дмитрівка» ІС УААН» давали правдиві покази, які повністю відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.

Суд визнає, що вина підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує, що злочин за ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 70), раніше не судимий (а.с. 69), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 71, 72), обставиною, що помякшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, вважає доцільним призначити покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України із врахуванням положень ст. 68 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті з випробуванням з іспитовим строком, оскільки приходить до переконання про можливість виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлено, судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. ст. 81, 330 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_2 у виді підписки про невиїзд, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази у справі: 45 кг яблук сорту «Антонівка» та 50 кг яблук сорту «Флоріна», які передані під розписку директору ДП «Дослідне господарство «Дмитрівка» ІС УААН» ОСОБА_5 (а.с. 9) залишити у розпорядженні ДП «Дослідне господарство «Дмитрівка» ІС УААН».

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.