Справа №
11-420/2008 р. Головуючий
Категорія ст. 125 ч.1 КК Шипов
Доповідач Демченко О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2008 р.

Апеляційний суд
Чернігівської області в
складі:

головуючого
- судді Демченка О.В.

суддів: Рудомьотової С.Г., Баглая І.П.

при
секретарі Олійник О.М.,

з
участю прокурора Шваб Л.В.,

засудженого ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Чернігові в залі суду справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Новозаводського
районного суду міста Чернігова від 22 травня 2008 року,-

у с т а н о в и в :

Зазначеним вироком суду ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець села
Хрипівка Городнянського району Чернігівської області, українець, громадянин
України, з середньою освітою, одружений, працюючий слюсарем на Чернігівському
заводі будівельних матеріалів, мешканець АДРЕСА_1 раніше не судимий,

засуджений: за ч. 1 ст. 125
КК України до штрафу в 510 грн. з нього стягнуто на користь представника
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 500 грн.

ОСОБА_1
визнаний судом винним і засуджений за те, що 25 березня 2007 року в період з
21-30 до 22-30 год. він, в ході конфлікту, який виник на ґрунті неприязних
відносин, схопив обома руками за шию неповнолітнього ОСОБА_3, утримуючи його
так, перетягнув на протилежну сторону
загального коридору, та схопив руками за тулуб,
заподіявши тим самим потерпілому легкі тілесні ушкодження.

В
апеляції на цей вирок суду засуджений просить скасувати його у зв'язку з
невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Так, на думку
засудженого, суд безпідставно взяв до уваги показання одних свідків і відхилив
інші. Судом також не взято до уваги позитивні характеристики засудженого і
негативну поведінку ОСОБА_3 в побуті.

Судом
було проведене по справі часткове судове слідство, в ході якого було допитано
засудженого, свідків, судово-медичного експерта і досліджено матеріали
кримінальної справи. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що апеляція
засудженого підлягає частковому задоволенню. Таке рішення суд ґрунтує
наступним.

Винність
ОСОБА_1 в інкримінованому йому злочині
доведена низкою досліджених судом першої та другої інстанції доказів.

Так,
в засіданнях місцевого та апеляційного судів ОСОБА_1 стверджував про свою
непричетність до заподіяння потерпілому ОСОБА_3 будь-яких тілесних ушкоджень.
Пояснив, що 25 березня 2007 року знаходився у своїй кімнаті гуртожитку разом з
дружиною. За стінкою в сусідній кімнаті знаходився ОСОБА_3 з друзями, в цій
кімнаті голосно грала музика. Його дружина ОСОБА_4 вийшла в коридор і
постукавши у двері кімнати, де був ОСОБА_3, зробила йому зауваження. У
відповідь на це потерпілий став ображати його дружину, лаючись нецензурними
словами. Бажаючи припинити скандал, ОСОБА_1 у нижній білизні вийшов в коридор
та зробив зауваження потерпілому ОСОБА_3. Не заперечував, що брав його за одяг
з метою припинити скандал.

Потерпілий
ОСОБА_3 в засіданні місцевого суду показав, що
25 березня 2007 року у вечірній час він знаходився в кімнаті АДРЕСА_2
разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 В кімнаті грала музика. Коли в двері кімнати
постукали ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і попросили його зробити музику тихіше, він
погодився, але вони стали його ображати. В цей час в конфлікт втрутився
ОСОБА_1, який хапав потерпілого руками за шию і душив. Люди, які вийшли з
кімнат. Завадили його побиттю.

Свідки
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допитані в суді
першої інстанції, дали показання, що бачили, як ОСОБА_1 хапав за шию ОСОБА_3 та
притискав його до стіни.

Такі
ж показання в суді першої інстанції дав свідок ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_7 в суді першої та другої інстанції дала показання про те, що конфлікт з ОСОБА_3
почався із-за гучної музики, яку він
слухав у себе в кімнаті. Коли вона та дружина засудженого - ОСОБА_4 зробили
йому зауваження, він почав голосно нецензурно лаятись. На шум вийшов ОСОБА_1, який намагався заспокоїти
ОСОБА_3, при цьому він не наносив йому ударів і не хапав за шию.

Аналогічні показання в суді першої та другої інстанції дала свідок ОСОБА_4

Показання, аналогічні показанням цих двох свідків, дала в засіданні суду
першої інстанції свідок ОСОБА_10 (а.с.226-227).
Свідок ОСОБА_9охарактеризувала ОСОБА_3 з негативної сторони як грубого і
схильного до конфліктів (а.с.228).

З висновків судово-медичних досліджень, ОСОБА_3 було заподіяно легкі
тілесні ушкодження у вигляді синців на
шиї та правій половині грудної клітки, які могли виникнути 25 березня 2007 року
за обставин, на які вказує потерпілий. Виключено отримання ним цих тілесних
ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту. Це підтверджено
висновками судово-медичних експертиз № 36 від 24 грудня 2007 р. та № 233 від 16
січня 2008 р. (а.с. 59-60, 64-65).

Допитана в засіданні апеляційного суду судово-медичний експерт Коваль Л.В.
пояснила, що тілесні ушкодження у потерпілого могли виникнути внаслідок тих дій
засудженого, на які вказував потерпілий.

Даючи оцінку доказам, апеляційний суд вважає, що висновок органів
досудового слідства про заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень саме
внаслідок дій підсудного знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Цей висновок підтверджений як показаннями
самого потерпілого, так і узгодженими з
ним доказами: висновками судово-медичних експертиз, поясненнями експерта в
суді, показаннями свідків. При цьому, на думку апеляційного суду, деякі розбіжності в показаннях свідків щодо викладення ними характеру подій,
послідовності дій потерпілого й засудженого, обумовлені особистим прийняттям
кожним з них тих моментів, які вони спостерігали, тому немає підстав для
визнання показань окремих свідків
недостовірними.

Як переконався апеляційний суд,
конфлікт розпочався з нецензурної
лайки потерпілого на адресу жінок, значно старших від нього за віком. В цей конфлікт втрутився засуджений ОСОБА_1,
який був обуреним на ОСОБА_3 за таку його поведінку. Той факт, що засуджений
з'явився в коридорі гуртожитку в нижній білизні, свідчить про раптовість
розвитку цього конфлікту та неправильні у певній мірі дії ОСОБА_3 В подальшому,
хапаючи ОСОБА_3 за різні частини тіла, засуджений не міг не розуміти значення своїх дій та
їхніх наслідків. Тому кваліфікація цих його дій за ч. 1 ст. 125 КК України є
правильною.

У відповідності по п. 3Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31
березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди”, моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні
права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших
цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Згідно п. 5 цієї постанови, відповідно до
загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню
при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується
факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони
заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Як видно з матеріалів кримінальної справи, у ній фактично відсутні будь-які
докази того, що потерпілому була заподіяна
моральна шкода. Позовна заява
представника потерпілого фактично нічим не обґрунтована. Немає відповідної
мотивації з посиланням на докази і у вироку суду. Таким чином, на думку апеляційного суду,
місцевий суд без достатніх на те підстав стягнув з засудженого моральну шкоду
на користь представника потерпілого.

Призначене покарання є найнижчим, передбаченим КК України. Воно відповідає вимогам ст. 65 КК
України, зокрема, тяжкості злочину, даним про особу засудженого та іншим
обставинам, встановленим судом.

При розгляді справи судом першої інстанції не було встановлено таких
порушень кримінально-процесуального законодавства, які б були безумовною
підставою для скасування вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 366, 374, 377 КПК України,
апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково. Вирок Новозаводського
районного суду міста Чернігова від 22 травня 2008 року відносно нього змінити.
В частині відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди
на користь представника потерпілого ОСОБА_2 вирок суду скасувати і в
задоволенні її цивільного позову відмовити.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Судді:

С.Г. Рудомьотова
О.В. Демченко
І.П. Баглай