Справа № 11а-1358 /2007 р. Головуючий у 1 інстанції: Мілєйко Є.Д.
Категорія ч. 2 ст.187 КК України Доповідач : Єстєніна В.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого : Галатіна О.М. суддів : Єстєніної В.В., Свіягіної І.М. з участю :

прокурора Красної К.О. захисників: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку справу за апеляціями прокурора,
засуджених ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7, захисників
ОСОБА_8, ОСОБА_4., ОСОБА_2 на вирок
Микитівського районного суду м. Горлівки від 29 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1,
судимого 4.05.2005 року за ч.1 ст.296 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування
покарання з випробуванням протягом 1
рік, засуджено за ч.2 ст.187
КК України до 8 років
позбавлення волі з конфіскацією всього його майна; на підставі ст..71 КК України за
сукупністю вироків остаточно призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення
волі з конфіскацією всього його майна;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше
не судимого, Засуджено за ч.1
ст.187 КК
України до 5 років
позбавлення волі; за ч.2 ст.187
КК України до 9 років
позбавлення волі з конфіскацією всього його майна; на підставі ч.1 ст.70 КК України
за сукупністю покарань остаточно призначено
9 років позбавлення волі з
конфіскацією всього його майна.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, засуджено за ч.2
ст.187 КК
України до 7 років
позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.

Стягнуто з
ОСОБА_6. на користь ОСОБА_9. 2355
грн.; солідарно з ОСОБА_6. та ОСОБА_5. на користь ОСОБА_10. 1098 грн., ОСОБА_11. 571 грн., ОСОБА_12. 2095 грн.; солідарно
з ОСОБА_6., ОСОБА_5.
та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13. 3065
грн., ОСОБА_14. 754 грн., ОСОБА_15. 730 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди.

Вироком суду засуджені визнані винними у вчиненні
злочинів за таких обставин.

4 січня 2005 року о 20-50 год. засуджений ОСОБА_6. з метою заволодіння чужим майном
прийшов в під'їзд дому АДРЕСА_1 в м.
Донецьку, де діставши заздалегідь приготовлений ніж та, погрожуючи
застосуванням насильства, небезпечного для
життя та здоров'я, заволодів майном ОСОБА_9. вартістю 2355 грн.

Зо серпня 2005 року о 22-00 год. ОСОБА_6, який раніше вчинив розбійний напад, за попереднім
зговором з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном шляхом
розбійного нападу прийшли до дому АДРЕСА_2
в м. Голівка, підійшли до ОСОБА_16. та ОСОБА_17, при цьому, ОСОБА_6 закрив
ОСОБА_16. рукою рота, заподіявши фізичний біль, висловлюючи погрози
застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров'я, разом з ОСОБА_7
заволоділи майном останньої вартістю 730
грн.

ОСОБА_5 в цей же
час, схопивши ОСОБА_17
за голову та закривши тій рота рукою, висловлюючи погрози застосування
насильством, небезпечним для життя та здоров'я, заволодів її майном вартістю 754 грн.

10 жовтня 2005 року о 21-00 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які раніше вчинили розбійний напад,
за попереднім зговором між собою, з метою заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, прийшли до дому АДРЕСА_3 в м. Горлівка, закривши обличчя раніше
заготовленими масками, ОСОБА_5 підбіг до ОСОБА_10 та, застосувавши насильство,
що є небезпечним для життя та здоров'я, схопивши за шию, став її здавлювати, висловлюючи при цьому погрози насильством
небезпечним для життя та здоров'я, від чого потерпіла втратила
свідомість. Після цього заволоділи майном потерпілої на суму 1098 грн.

26 жовтня 2005 року о 21-40 год. ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які раніше вчинили розбій,
за попереднім зговором між собою з метою заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу прийшли до дому АДРЕСА_4 в м. Горлівка, де ОСОБА_5 підбіг до ОСОБА_13.
Та, застосувавши насильство небезпечне для життя та здоров'я, схпив ту рукою за
шию та став здавлювати, від чого остання втратила свідомість, після чого
засуджені, висловлюючи погрози застосування насильства, небезпечного для життя
та здоров'я, заволоділи майном потерпілої вартістю 3065 грн.

12 листопада 2005 року о 23-00 год. ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, які раніше вчинили розбій, за попереднім зговором між собою з метою
заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу прийшли в перший під'їзд дому
АДРЕСА_5 в м.
Горлівка, де одягнувши заздалегідь заготовлені маски для обличчя, ОСОБА_5
залишився на сходинках між 3
та 4 поверхами,
а ОСОБА_6 піднявся на 4 поверх,
де дочекавшись ОСОБА_12,
яка йшла слідом, двічі вдарив ту кулаком
в обличчя, заподіявши легкі тілесні пошкодження, після чого заволодів
майном потерпілої вартістю 2445
грн.

В цей час
ОСОБА_5 вчинив напад на потерпілу ОСОБА_18., схопивши ту руками за плечі,
примусив стати на коліна, після чого, погрожуючи застосуванням насильства,
небезпечного для життя та здоров'я, заволодів майном останньої на суму 791 грн.

В апеляціях :

Прокурор,
державний обвинувач по справі, просив вирок суду скасувати, а справу повернути
на новий судовий розгляд через порушення судом вимог ст..ст.64, 334 КПК України:
фабула обвинувачення, визнаного судом доведеним, не містить висновку суду
стосовно того, в чому полягає насильство, небезпечне для життя та здоров'я
потерпілих, що було застосовано засудженими, не ясно, з яких критеріїв виходив
суд в рішенні цього питання; дії засуджених не конкретизовані ; кваліфікація дій
ОСОБА_6 за ч.1 ст.187
КК України є зайвою, оскільки йому
пред'явлено обвинувачення у вчиненні розбійного нападу особою, яка
раніше вчинила розбій;

Захисник ОСОБА_8. в
інтересах засуджених ОСОБА_6. та ОСОБА_7 просила також вирок суду скасувати, а справу повернути на
новий судовий розгляд через :
невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі, неповноту та
однобічність судового слідства, які
полягають в тому, що суд з достатньою повнотою не з'ясував обставини алібі
засудженого ОСОБА_6 за першим епізодом; висновки суду суперечать висновкам
досудового слідства в частині встановлення місця вчинення злочину ОСОБА_6 4 січня 2005

року ( Горлівка -на досудовому слідстві, Донецьк - у вироку ); потерпіла ОСОБА_15 в судовому
засіданні стверджувала про те, що не впізнала нападників по фотографіям на досудовому слідстві, при цьому ці фото слідчий їй
показав до проведення слідчої дії; свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні заявив про те, що впізнання нападників
по фотографіям одночасно проводилося з обома потерпілими. Судом необгрунтовано
не взяті до уваги показання свідка ОСОБА_20
про те, що 10 та 26 жовтня, 12 листопада 2005 року засуджений ОСОБА_6 перебував на робочому місці, а
тому не міг брати участь у розбійних нападах на ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_12 та
ОСОБА_18. Потерпіла ОСОБА_13
також говорила про те, що нападників було двоє. Це ж підтвердили і
засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

При цьому, засуджений ОСОБА_7, визнавши цей епізод, насильства до
потерпілої не застосовував, попереднього зговору про це з ОСОБА_5 не
мав, а тому його дії мають кваліфікуватися за цим епізодом за ч.2 ст. 186 КК України.

Суд не може
посилатися у вироку на протоколи відтворення обставин вчинених злочинів з
участю засуджених, бо всі засуджені були доставлені на місце події в одному
автомобілі одночасно.

Показання
засуджених на досудовому слідстві також не можуть бути взяті судом до уваги, бо останні наголошують на тому, що ці
показання ними дані внаслідок застосування до них недозволених методів
слідства.

Таким чином,
вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не доведена, а дії ОСОБА_7 за епізодом від 26 жовтня 2005 року мають кваліфікуватися за ч.2 ст.186 КК України.

Засуджені ОСОБА_5. та ОСОБА_6. просили вирок суду скасувати, при цьому, ОСОБА_5. просив
справу повернути на новий судовий розгляд, а ОСОБА_6. -постановити справедливий вирок, обидва посилались на недоведеність їх вини
у вчиненні злочинів, численні порушення кримінально-процесуального
законодавства, внаслідок чого здобуті по справі докази є недопустимими: органом
досудового слідства порушені вимоги закону щодо проведенні впізнання по
фотографіям, оскільки останні були представлені потерпілим ОСОБА_16 та ОСОБА_17
заздалегідь, при проведенні слідчої дії був присутній один понятий, слідча дія
одночасно проведена з обома потерпілими, для впізнання пред'являлися фото 5 осіб, серед них - одночасно 3 засуджених; суд
необгрунтовано не взяв до уваги показання
засуджених про те, що розбійний напад на цих потерпілих ОСОБА_5 не скоював,
самі потерпілі в судовому засіданні стверджували про те, що засуджені - не ті особи, які
вчинили стосовно них злочин;

показання потерпілої ОСОБА_10 непослідовні, бо та стверджувала про те, що
напад вчинено 2 особами,
ОСОБА_7 вона побачила потім в 20
м від місця злочину, потім показання свої змінила і суд не з'ясував причину
цього, нападників потерпіла не впізнала, бо подія мала місце в темний час доби;
відтворення обставин події проведено не на місці вчинення злочину, а в іншому
місці, підтвердженням чого є представлені захистом фотографії, при цьому були відсутні поняті, а він та ОСОБА_6 були
примушені до участі в проведенні цієї слідчої дії під погрозою
застосування недозволених методів слідства;

суд
необгрунтовано не взяв до уваги показання всіх засуджених про те, що злочин
щодо ОСОБА_13чинили ОСОБА_5 та ОСОБА_7 без попередньої домовленості про це, що
ОСОБА_5 насильства до потерпілої не застосовував. Цю обставину та кількість
нападників підтвердила і потерпіла, відтворення обставин злочину слідчим
проведено в порушення закону, обидва засуджених одночасно були доставлені на
місце події, протокол слідчої дії складено не на місці відтворення; вважає, що
по епізоду з ОСОБА_13 мав місце ексцес виконавця, а його дії мають
кваліфікуватися як пограбування;

необгрунтовано не взяті до уваги показання ОСОБА_5 про
те, що злочин щодо ОСОБА_11 ї вчинено лише
ним, ОСОБА_6 участь в цьому не брав, в під'їзді разом з ОСОБА_5 в цей час перебувала
інша особа, ніякого насильства до потерпілої ОСОБА_5 не застосовував; про
вчинення злочину поверхом вище йому невідомо і відношення до нього він не має;
впізнання зі свідком ОСОБА_19 проведено в
порушення ст..174 КПК України; в суді слідчий оказував
тиск на понятих, які допитані в якості свідків судом.

Засуджений ОСОБА_6. також наголошує на тому, що
суперечливі висновки суду про доведеність його вини
грунтуються на сфальсифікованих доказах. Обидва вважають юридичну оцінку
своїх дій неправильною.

Засуджений ОСОБА_7. просив вирок суду скасувати та постановити справедливе рішення, посилаючись на допущену судом неповноту та
неправильність судового слідства, суперечливі висновки суду, які грунтуються на
недопустимих доказах по справі, оскільки впізнання та
відтворення обставин злочину проведено з порушенням закону, потерпілі ОСОБА_15 та
ОСОБА_17 стверджували в суді про те, що на
них напали не засуджені, що фото засуджених їм пред'явлені слідчим
завчасно до проведення впізнання; показання на досудовому слідстві, які суд взяв до уваги, ним дані внаслідок застосування
до нього недозволених методів слідства;
юридична оцінка його дій неправильна, бо він вважає, що скоєне ним має
кваліфікуватися за ст.186
КК України.

Також судом не виконано вимоги
закони про індивідуалізацію покарання.

Захисники ОСОБА_2 та ОСОБА_4. просили вирок суду скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд через неповноту та однобічність
досудового та судового слідства, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам по справі, численні порушення органом досудового слідства процесуального законодавства,
внаслідок чого докази, якими суд обґрунтував свої
висновки, є недопустимими, і не можуть бути взяті до уваги, як докази. При цьому, захисники наводять доводи, аналогічні доводам
засудженого ОСОБА_5.

Крім того, вважають, що порушено право засудженого ОСОБА_5. на захист, оскільки на його вимогу призначити захисника, слідчий
запросив в якості захисника адвоката, з яким раніше тривалий час працював
разом.

При призначенні покарання суд необгрунтовано взяв до уваги лише негативну характеристику
ОСОБА_5 Та не врахував позитивну .

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, принесену
державним обвинувачем по справі, та не
погодився з апеляціями засуджених та їх захисників; захисників ОСОБА_2,
ОСОБА_4., ОСОБА_1, ОСОБА_3,
які наголошували на задоволенні апеляцій, принесених ними та засудженими,
перевіривши матеріали кримінальної справи,
колегія суддів вважає, що принесені апеляції підлягають частковому задоволенню,
а вирок суду - скасуванню з поверненням справи на
новий судовий розгляд за таких підстав.

Відповідно до вимог ст..334 КПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про виконання судами України законодавства
і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового
розгляду кримінальних справ і постановления вироку"
від 29.06.1990
року мотивувальна частина обвинувального вироку
повинна містити формуліровку обвинувачення, визнаного судом
доведеним, з наведенням міста, часу, способу вчинення та наслідків злочину,
форми вини та мотивів злочину. В цій частині вироку необхідно викласти весь
обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, наводяться обставини, що визначають
ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також обставини, що визначають ступінь
винності кожного з підсудних, їх роль у
вчиненні злочину, а після цього - докази, покладені судом в обгрунтування
своїх висновків.

Як вбачається
з матеріалів кримінальної справи органом досудового слідства засудженому ОСОБА_6. пред'явлено обвинувачення у вчиненні
4 січня 2005 року розбійного нападу на потерпілу
ОСОБА_9. в під'їзді дому АДРЕСА_1 в Будьонівському районі м. Горлівка.

( а.с. 204 т.2 )

В той же час, вироком суду ОСОБА_6. визнано винним у вчиненні 4 січня 2005 року розбійного нападу з метою
заволодіння чужим майном на потерпілу ОСОБА_9. в під'їзді дому АДРЕСА_1, але в м.
Донецьку.

Крім того, вироком суду засуджені ОСОБА_5., ОСОБА_6. та
ОСОБА_7 визнані
винними у вчиненні за попереднім зговором, поєднаних із застосуванням
насильства небезпечного для життя та
здоров'я потерпілих або погрозою застосування такого насильства, ряду
розбійних нападів на громадян з метою заволодіння чужим майном.

В той же час, суд , як і орган
досудового слідства, по -
перше, не зазначив в цій частині вироку, в чому полягали погрози
насильством, небезпечним для життя та здоров'я потерпілих, а по - друге, визнавши
засуджених винними у вчиненні розбійних нападів на потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17, ОСОБА_10,
ОСОБА_12 із застосуванням погроз насильством, небезпечним для життя та здоров'я
вказаних потерпілих, суд порушив вимоги ст..275
КПК України , вийшовши за межі пред'явленого
обвинувачення, оскільки засудженим по даним епізодам наведена
кваліфікуюча ознака не ставилася у вину.

Також, колегія суддів звертає увагу і на невідповідність висновків
суду про застосування засудженими під час
заволодіння чужим майном насильства, небезпечного для життя та здоров'я
потерпілих наведеним в мотивувальній частині вироку доказам, якими суд ці
висновки обґрунтував.

Так, потерпілі ОСОБА_15
та ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснювали про те, що нападники під
час заволодіння їх майном, закрили рукою кожній з них рота, заподіявши фізичного болю, а потерпілій Крамчаніновій за
аналогічних обставин внаслідок двох ударів кулаком в обличчя було
заподіяно легкі тілесні пошкодження.

В той же час, як наведено вище,
органом досудового слідства за цими епізодами засудженим
не вмінялося застосування до цих потерпілих погроз насильством, небезпечним для
життя та здоров'я потерпілих.

Наведені порушення чинного
кримінально-процесуального законодавства є безумовною
підставою для скасування вироку суду, а оскільки справу переглянуто відповідно до
ст..365 КПК
України в межах принесених апеляцій, після скасування вироку справа має бути
повернута на новий судовий розгляд, при якому суду належить усунути наведені
порушення КПК України та ретельно дослідити доводи, викладені в апеляціях
захисників та засуджених про недопустимість
частини доказів, якими обгрунтовано винуватість останніх.

Керуючись ст..365-366 КПК України , колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора, засуджених
ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7,
захисників ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_4. задовольнити частково; вирок
Микитівського районного суду м. Горлівки від 29 грудня 2006
року стосовно ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд, іншому складі
суду.

Запобіжний захід ОСОБА_5., ОСОБА_6.
та ОСОБА_7. залишити утримання під вартою.