Справа № 349/306/15-к
Провадження № 11-кп/779/222/2015
Категорія ст. 185ч.3КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/779/222/2015, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гончарівка Рогатинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , за ст. 185 ч.3, КК України, за апеляційною скаргою прокурора, на вирок Рогатинського районного суду від 26 березня 2015 року із участю: секретаря с/з ОСОБА_6 , прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гончарівка Рогатинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, має на утримані малолітню дитину, непрацюючого, українця, громадянина України, судимого вироком Рогатинського районного суду від 29 грудня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2014 року і за сукупністю вироків за правилами, передбаченими у ст.72 КК України визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та 10 днів.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та 10 днів звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: не виїджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід залишено попередній домашній арешт.

За вироком суду ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин: ОСОБА_5 будучи раніше засуджений за вчинення крадіжки, де судимість за даний злочин не погашена та не знята, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна з проникненням в житло.

Так, 22 лютого 2015 року о 10 год. ОСОБА_5 з метою особистого збагачення, вирішив вчинити крадіжку грошей із житлового будинку свого сусіда ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З цією метою, він скориставшись тимчасовою відсутністю господаря, шляхом підбору ключа відчинив вхідні двері та проник в середину житлового будинку. Діючи з корисливих спонукань, направлених на протиправне обернення чужого майна в свою користь, він таємно викрав із гаманця, який знаходився у серванті однієї із житлових кімнат гроші в сумі 300 грн., які в подальшому потратив на власні потреби.

В своїй апеляційній скарзі із доповненням прокурор покликається на те, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає до скасування, у зв`язку з неправильним застосуванням судом кримінального закону про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2014 року і за сукупністю вироків за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та 13 днів, без застосування вимог ст. 75 КК України.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 змінити на тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , заслухавши пояснення: прокурора, який просить задовольнити вимоги апеляційної скарги з доповненням та зауважив, що не заперечуватиме покарання у виді арешту, якщо суд прийде до такого висновку, і просить виключити із мотивувальної частини вироку посилання суду на рецидив злочинів; ОСОБА_5 , який покладається на розсуд суду, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненням підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Вина та кваліфікація дій ОСОБА_5 в апеляційні скарзі не оспорюється, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок в цих частинах не перевіряється.

Проте суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, застосувавши закон, який не підлягає до застосування, призначивши йому покарання за ч.3 ст.185 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнив від призначеного покарання.

Призначаючи покарання суд не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, не дав їм належної оцінки.

Неправильне застосування кримінального закону полягає в безпідставному застосуванні до засудженого вимог ст. 75 КК України.

При застосуванні вимоги ст.75 КК України, суд повинен детально з`ясувати фактичну тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.

Відповідно до п.1 ППВС України « Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (із змінами та доповненнями), передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_5 судом враховано дані, які характеризують особу підсудного, а саме, що ОСОБА_5 має судимість, яка не погашена та не знята; позитивно характеризується за місцем проживання; перебуває на обліку в нарколога з діагнозом «побутове пияцтво»; на обліку в психіатра не числиться, не одружений, однак має на утриманні малолітню дитину, не працює.

Судом враховано обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування потерпілому матеріальної шкоди на стадії судового розгляду, вину визнав повністю.

До обставин, які обтяжують покарання судом віднесено: рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Судом встановлено, що обвинувачений судимий вироком Рогатинського районного суду від 29.12.2014 року за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 240 годин громадських робіт, з яких станом на 26.03.2015 року не відбув 104 години.

Незважаючи на наведене, суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд недостатньо врахував характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного, його ставлення до вчинення злочину та обставини справи, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, не дав їм належної оцінки. Внаслідок цього суд невірно прийшов до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Неправильне застосування судом ЗУ про кримінальну відповідальність потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є явно несправедливим через м`якість.

Колегія суддів також вважає за необхідне виключити із мотивувальної частини вироку покликання суду на рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання, оскільки дана обставина входить в кваліфікуючу обставину повторність.

З огляду на наведене, колегія суддів знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги, оскільки наведені в ній обставини не враховані судом першої інстанції при визначенні покарання, а вирок суду в частині призначеного покарання до скасування.

Колегія суддів, призначаючи покарання за новим вироком, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким; дані про особу винного: добре характеризується по місцю проживання, перебуває на обліку в нарколога з діагнозом- побутове пияцтво, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює.

До обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів відносить: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, а до обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи суму викраденого, відсутність у потерпілого претензій матеріального чи морального характеру та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, колегія суддів знаходить за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини третьої ст.185 КК України арешту.

Крім того встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджений вироком Рогатинського районного суду від 29 грудня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт, з яких не відбув 104 години.

У відповідності до вимог ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий, виходячи із співвідношення: одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт, що становить 13 днів арешту, які необхідно приєднати повністю згідно ст..71 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

засудила :
Апеляційну скаргу із доповненням прокурора, який брав участь в суді першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Рогатинського районного суду від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасувати за м`якістю.

Постановити новий вирок.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді арешту строком на 5 місяців.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2014 року і за сукупністю вироків за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді арешту на строк 5 місяців 13 днів.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередньо обраний домашній арешт.

Виключити із мотивувальної частини вироку покликання суду на «рецидив злочинів».

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження протягом 3 місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2