печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_3 , погоджене з старшим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000635 за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000635, погодженим з старшим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 .

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням МВС України розслідується кримінальне провадження № 0000635 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Додатково зазначає, що протягом 2012-2014 років службовими особами КП «Жилкомсервіс» зловживаючи службовим становищем, з метою заволодіння коштами підприємства було укладено низку договорів про поставку товарів, робіт та послуг із підприємствами, що не мали персоналу, матеріальної бази для провадження діяльності та мають ознаки фіктивності, внаслідок чого міському бюджету м. Харкова було завдано збитків на суму 10 393 920 грн.

Наряду з викладеним вказує, що у період з вересня 2013 року по лютий 2014 року ОСОБА_6 , обіймаючи, згідно Розпорядження Харківського міського голови №2782 від 26.10.2006, посаду директора КП «Жилкомсервіс», посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, будучи обізнаним про фіктивність ТОВ «ТітусТрейд», а також про той факт, що роботи з утримання житлових будинків та споруд комунальної власності ТОВ «ТітусТрейд» фактично виконуватись не будуть, зловживаючи своїм службовим становищем перерахував на рахунки указаного товариства кошти на суму 10 393 920 грн., чим вчинив розтрату ввіреного йому майна, в особливо великих розмірах.

Після перерахунку грошових коштів на адресу ТОВ «Тітус Трейд», вказані кошти переводились на рахунки інших підприємств з ознаками фіктивності.

21.05.2015 директору КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_6 та головному бухгалтеру зазначеного підприємства ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №000635 на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 29.05.2015 проведено обшуки у володінні ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , під час якого було вилучено, речі та документи, які не входили до переліку зазначеної ухвали слідчого судді.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи, просив його задовольнити.

Зазначив, що вилучене майно, на думку органу досудового розслідування може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а відтак підлягає критеріям визначеним ст. 167 КПК України.

Разом з цим, на запитання слідчого судді зазначив, що достатніх даних для повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, які розслідуються в даному кримінальному провадженні немає. Так само відсутні дані й щодо права власності на речі та документи, вилучені під час обшуку, арешт на які він просить накласти.

Зазначив, що обшук проведено 12.06.2015 та клопотання подане з пропуском строків його подання, оскільки 13.06.2015 був днем тижня субота, а тому орган досудового розслідування не звертався з відповідним клопотанням. Повідомити суду, чому орган досудового розслідування з відповідним клопотанням не звернувся, зважаючи на наявність відомостей про встановлення графіку чергування слідчими суддями у вихідні дні, не зміг. З клопотанням про поновлення строків звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно не звертався.

Крім цього, на запитання суду повідомив, що жодних даних стосовно, які б посвідчували право власності на вилучені речі та документи в органу досудового розслідування немає.

Зазначив, що вказані в клопотанні речі такі як пенсійне посвідчення ОСОБА_10 , картка банку на ім`я ОСОБА_10 , посвідчення депутата на імя ОСОБА_9 жодного відношення до проведення досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження, не мають, пояснити причини їх вилучення, не зміг.

В судове засідання особа, на майно якого слідчий просить накласти арешт не з`явився про дату, час та місце розгляду провадження повідомлявся шляхом направлення відповідних повідомлень. Не направили в судове засідання свого уповноваженого представника.

Слідчий суддя з урахуванням положень ч. 1 ст. 170 КПК та виходячи з принципу диспозитивності, з урахуванням належного повідомлення особи, на чиє майно слідчий просить накласти арешт, визнав можливим розгляд клопотання у його відсутність.

Слідчий суддя вислухавши думку слідчого, який підтримав клопотання, дослідивши надані матеріали приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Кримінально процесуальний закон, а саме ч. 2 ст. 167 КПК України визначає виключний перелік підстав для тимчасово вилученого майна, яке зокрема може бути у вигляді речей, документів, грошей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Крім цього, відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Матеріалами клопотання встановлено та підтверджено слідчим в судовому засіданні те, що на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 29.05.2015 проведено обшуки 12.06.2015 у володінні ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

При цьому клопотання подане з пропуском встановленого ч.5 ст. 171 КПК України про поновлення якого ні до початку судового розгляду клопотання, ні в судовому засіданні слідчий не просив.

Крім цього, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши зміст фабули кримінального правопорушення, пояснення слідчого в судовому засіданні, про відсутність даних, які б вказували на достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_9 , слідчий суддя приходить до висновку,що вилучене в ході обшуку майно не підпадає під ознаки, визначені ст. ст. 167, 170 КПК України, а також ст. 96-2 КК України.
Крім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що в клопотанні про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчим вказано іншу адресу, ніж та, яка зазначена в ухвалі про надання дозволу на проведення обушку та в протоколі обшуку, та жодним чином стороною обвинувачення в порушення вимог ст. 171 КПК України не надано доказів на підтвердження права власності тимчасово вилученого майна.

Таким чином, слідчий суддя не знаходить підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно та відповідно для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167, 170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України ОСОБА_3 , погоджене з старшим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000635 за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України відмовити.
Ухвала про відмову в накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 23.06.2015 о 12 год. 30 хв.

Слідчий суддя: