Справа № 357/4139/15-к
У Х В А Л А
20 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про об?єднання вироків та звільнення від покараня на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.07.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ст.ст. 191 ч. 5, 367 ч. 2, 366 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 8-и років позбавлення волі з позбавленням на три роки права обіймати посади, пов?язані з розпорядженням, обліком та зберіганням матеріальних цінностей, з конфіскацією майна та штрафом у сумі 4250 грн..

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.03.2015 року вирок суду щодо засудженої змінено. Дії обвинуваченої з ч. 2 ст. 366 КК України перекваліфіковано на ч. 1 ст. 366 КК України, призначено покарання за вказаною статею у виді 2-х років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов?язані з розпорядженням, обліком та зберіганням матеріальних цінностей, строком на 1 рік, і на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 366 ч. 1 КК України у зв?язку із закінченням строків давності ппритягнення до кримінальної відповідальності за скоєння вказаного злочину.

Ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженою за ст.ст. 191 ч. 5, 367 ч. 2 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 8-и років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов?язані з розпорядженням, обліком та зберіганням матеріальних цінностей, строком на 3 роки та з конфіскацією всього належного їй майна.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2014 року ОСОБА_7 засуджено за ст.ст. 367 ч. 1, 367 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 2-х років позбавлення волі з позбавленням на два роки права обіймати посади у банківських та інших фінансових установах, пов?язані з виконанням фінансово-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, без штрафу.

Станом на даний час обидва винесені щодо ОСОБА_7 вироки набрали законної сили.

23.03.2015 року ОСОБА_7 звернулась до суду із заявою, в котрій просить на підставі ст. 70 ч. 4 КК України визначити їй остаточне покарання за вказаними двома вироками і на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити від указаного покарання у зв?язку з тим, що злочини, за які її засуджено, не пов?язані з насильством, небезпечним для життя та здоров?я, і на день набрання вказаним Законом чинності вона відбула більше однієї чверті призначеного покарання.

Суд, вислухавши доводи ОСОБА_7 , міркування прокурора та захисника ОСОБА_4 , дослідивши винесені щодо ОСОБА_7 вироки та ухвалу апеляційного суду, вважає клопотання засудженої таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право, окрім іншого, вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків. Тому клопотання засудженої ОСОБА_7 про визначення їй остаточного покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 30.07.2013 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.03.2015 року, та вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 04.04.2014 року є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Оскільки злочини, за які ОСОБА_7 засуджено 04.04.2014 року, вчинено до постановлення першого вироку, тобто до 30.07.2013 року, остаточне покарання засудженій підлягає визначенню за правилами ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Що стосується клопотання ОСОБА_7 про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від призначеного судом покарання на підставі ст. 2 вказаного Закону суд вважає вказане клопотання необгрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» визначено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов?язаних з позбавленням волі, крім осіб, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. 1 цього Закону, підлягають засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров?я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Закон України «Про амністію у 2014 році» набрав чинності 18 квітня 2014 року.

ОСОБА_7 , як установлено судом, засуджено в обох випадках до набрання чинності вказаним Законом.

Разом з тим вирок суду від 30.07.2013 року у зв?язку з його оскарженням до апеляційної інстанції набрав законної сили лише 03 березня 2015 року, свідченням чого є копія ухвали Апеляційного суду Київської області від 03.03.2015 року.

Таким чином на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 призначене судом покарання ще не відбувала і мала статус особи, яка утримується під вартою у слідчому ізоляторі. Час тримання такої особи під вартою, відповідно до вимог закону, підлягає зарахуванню в строк відбутого покарання.

За таких обставин доводи засудженої про те, що на день набрання вказаним Законом чинності вона відбула не менше однієї чверті призначеного покарання, не відповідають дійсності, а тому є безпідставними.

З огляду на викладене Закон України «Про амністію у 2014 році», зокрема ст. 6 указаного Закону, до ОСОБА_7 не може бути застосований.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 70 ч. 4 КК України, Законом України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року та Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженої ОСОБА_6 задоволити частково.

Визначити остаточне покарання для ОСОБА_9 за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.07.2013 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.03.2015 року, та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2014 року на підставі ст. 70 ч. 4 КК України і шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до відбування засудженій визначити покарання у виді 8 /восьми/ років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов??язані з розпорядженням, обліком та зберіганням матеріальних цінностей, строком на 3 роки та з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк покарання засудженій рахувати від 19 березня 2012 року.

У застосуванні до ОСОБА_9 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільненні останньої від відбування призначеного покарання на підставі ст. 2 вказаного Закону відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом семи діб.

Суддя ОСОБА_1