У х в а л а

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючої

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Ковтюк Є.І., Федченка О.С.,

за участю прокурора

Гладкого О.Є.,

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 9 грудня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на рішення апеляційного суду щодо ОСОБА_1

За вироком Першотравневого районного суду Донецької
області від 7 листопада 2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, раніше неодноразово судимий, востаннє - 16.11.2006 р. за ч. 2 ст.
309 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки
відповідно до ст. 75 цього Кодексу,

засуджений
за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України суд призначив ОСОБА_1 остаточне покарання за
сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 15 січня 2008 року вирок
щодо ОСОБА_1було змінено: за ч.3 ст. 185 КК України апеляційний суд засудив
ОСОБА_1на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі, а за ч.2 ст. 185 КК України - на
2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
апеляційний суд визначив ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 3
роки і 6 місяців. Згідно ст. 71 КК України апеляційний суд призначив ОСОБА_1
остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5
років і 6 місяців. В решті рішення суду першої інстанції було залишено без
зміни.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 8 серпня 2007 року, приблизно о 10
годині, шляхом проникнення через незачинене вікно до кімнати АДРЕСА_1 він
вчинив таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_2 на загальну суму 617
гривень.

Того ж дня, приблизно о 10 год. 5 хв., шляхом проникнення через незачинене
вікно до кімнати АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення майна потерпілої
ОСОБА_3. на загальну суму 2322 гривні.

Відразу після вчинення зазначених крадіжок, ОСОБА_1 з автомобіля ВАЗ-2107,
що стояв у дворі указаного будинку, через незачинені двері викрав майно
потерпілого ОСОБА_4. вартістю 612 гривень.

У касаційному поданні прокурор ставить питання про скасування ухвали
апеляційного суду і направлення справи на новий апеляційний розгляд,
посилаючись при цьому на неправильне застосування судом апеляційної інстанції
кримінального закону та істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який подання підтримав,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційному
поданні, колегія суддів вважає, що це подання слід задовольнити з наступних
підстав.

Із змісту мотивувальної частини ухвали вбачається, що
приймаючи рішення про необхідність перекваліфікації неправомірних дій ОСОБА_1з
ч.3 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 185 і ч.3 ст. 185 КК України, апеляційний суд
виходив із того, що по епізоду крадіжки майна із автомобіля суд першої
інстанції безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_1за ч.3 ст. 185 КК України,
визнавши при цьому кваліфікуючою ознакою вчиненого злочину «проникнення у інше
сховище». Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції
вийшов за межі пред'явленого обвинувачення, оскільки органом досудового
слідства по зазначеним у вироку крадіжкам ОСОБА_1 не пред'являлось
обвинувачення у вчиненні цих неправомірних дій як продовжуваного злочину, а
також була відсутня в обвинувальному висновку така ознака як «проникнення у
інше сховище».

В результаті перевірки матеріалів справи встановлено, що
в обвинувальному висновку органом досудового слідства пред'явлене ОСОБА_1
обвинувачення за указаними епізодами було сформульоване як викрадення чужого
майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, і його дії
кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи
прокурора про те, що з урахуванням змісту апеляції засудженого, який ставив
питання про пом'якшення призначеного йому покарання судом першої інстанції,
апеляційний суд, всупереч положенням, передбаченим ст. 365 КПК України, вийшов
за межі обсягу перевірки справи в апеляційній інстанції та за межі
пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення.

Крім того, відповідно вимог ст. 377 КПК України
апеляційний суд, розглянувши справу, складає ухвалу, в мотивувальній частині якої
зазначає докладні мотиви прийнятого рішення. У зв'язку з цим колегія суддів
погоджується також з доводами прокурора про те, що ці положення закону
апеляційним судом залишені поза увагою, оскільки у мотивувальній частині ухвали
не зазначено, з яких підстав суд апеляційної інстанції зробив висновок про
можливість пом'якшення призначеного ОСОБА_1 покарання за ч.3 ст. 185 КК
України.

Таким чином, приймаючи до уваги наведені обставини, колегія суддів вважає,
що ухвалу апеляційного суду слід скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд, під час якого необхідно, з використанням при необхідності
передбачених законом процесуальних можливостей, розглянути подані на вирок
апеляції і прийняти законне та обґрунтоване рішення з викладенням в ухвалі мотивів
його прийняття.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 15 січня 2008 року щодо
ОСОБА_1скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд у той же
апеляційний суд.

Судді:

Присяжнюк Т.І.

Ковтюк Є.І.

Федченко О.С.