Провадження №1-кс/485/36/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2015 року слідчий суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора прокуратури Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_3 , заступника начальника СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка Миколаївської області клопотання старшого слідчого СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором прокуратури Снігурівського району ОСОБА_3 , про арешт майна

у кримінальному провадженні № 0000048 від 22 січня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

ВСТАНОВИВ

23 січня 2015 року старший слідчий СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором прокуратури Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання обґрунтовує тим, що в ніч на 22 січня 2015 року більш точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим у м.Снігурівка Миколаївської області ОСОБА_5 , спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу проникли в колодязі кабельної каналізації телефонного електрозв`язку ПАТ «Укртелеком», прокладеної від АТС-3 по вулиці Леніна до вул.Комсомольська та вул..Котовського, звідки шляхом перекусу таємно викрали 92 м телефонного кабелю марки ТПП 100х2х0,4 вартістю 24,28 грн., за 1 м на загальну суму 2233,76 грн. Викрадене привласнили собі та розпорядилися за власним розсудом, чим спричинили ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на вказану суму.

Відомості про даний факт 22 січня 2015 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000048, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

22 січня 2015 року за підозрою у скоєнні вказаного злочину було затримано ОСОБА_5 . Під час затримання в ході особистого огляду в одязі при ОСОБА_5 було виявлено та вилучено особисте майно, а саме: два мобільних телефони: мобільний телефон NOKIA 1280 IMEI: НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора «Life», № НОМЕР_2 , без грошових коштів на рахунку, та мобільний телефон «NOKIA 6303ci» IMEI НОМЕР_3 , з сім-карткою мобільного оператора «Київстар», № НОМЕР_4 , з грошовими коштами на рахунку в сумі 0 грн., 21 коп.

23.01.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.185 КК України.

Прокурор зазначає, що дані телефони мають значення для кримінального провадження, оскільки могли використовуватися під час скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 та його спільником ОСОБА_9 для узгодження спільних дій, а тому можуть містити інформацію яка може бути використана як доказ вини підозрюваних у кримінальному провадженні. Крім того, арешт телефонів є необхідним для забезпечення цивільного позову.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали.

Підозрюваний та його захисник вказують, що підозрюваному належить лише один з вилучених телефонів NOKIA 1280 із сім-карткою мобільного оператора Лайф. ОСОБА_5 стверджує, що в ході вчинення злочину телефонами не користувалися.

Заслухавши думку сторони обвинувачення та сторони захисту, перевіривши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом ст. 170 КПК України арешт майна може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх суспільно небезпечними діяннями з метою забезпечення можливості конфіскації майна в провадженні щодо кримінальних правопорушень, за які можуть бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна або забезпечення цивільного позову.

Тобто, в силу ст.170 КПК України для арешту речей тимчасово вилученого майна (ч. 2 ст. 167 КПК), необхідно виходити з наступних критеріїв: по-перше такі речі мають належати суб`єктам, визначеним в ч. 1 ст. 170 КПК, а по-друге підставою арешту є забезпечення конфіскації майна або цивільного позову.

Крім того, арешт може бути накладено на майно, якщо воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК.

Як вбачається з матеріалів клопотання, доказів подання в рамках кримінального провадження цивільного позову стороною обвинувачення не представлено, санкція ч.2 ст.185 КК України, за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру, не передбачає конфіскації майна.

Крім того, як вбачається з предявленої ОСОБА_5 підозри органом досудового розслідування не встановлено точного часу вчинення злочину, інші матеріали клопотання не містять доказів про перебування вилучених телефонів у підозрюваних у момент вчинення злочину або відразу після його вчинення, щодо відповідності вилученого майна критеріям зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

За такого, відсутні правові підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшому слідчому СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_7 про арешт майна відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя