АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1642/14 Справа № 205/7540/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2014 року було задоволено подання Кіровського МВ КВІ в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо направлення засудженого

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

13 вересня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.191 КК України до 1 року позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, із покладенням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України,

для відбування покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 систематично допускав порушення умов відбування покарання з випробуванням, протягом встановленого іспитового строку не з`являвся для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції без поважних причин, не належно та не сумлінно відносився до покладених на нього вироком суду обов`язків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання інспекції про скасування випробування та направлення його для відбування покарання. В обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, бо він дійсно 02 січня 2014 року та 06 лютого 2014 року не прибув на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, але вважає, що з поважних причин, оскільки хворів і знаходився на амбулаторному лікуванні, про що повідомив інспекцію. З 01 липня 2014 року він був прийнятий на роботу в ТОВ Метизний завод «Дона», з робочим днем з 08 по 18 годину. Зазначає, що його неявки в КВІ на реєстрацію 03 липня 2014 року та 07 серпня 2014 року були пов`язані з виробничою необхідністю, на реєстрацію в інспекцію він з`являвся в інший час після роботи, але інспектора не було на робочому місті.Зазначає, що виклики до інспекції на 17 липня 2014 року та 14 серпня 2014 року він не отримував, та вказує на те, що сусідки на прізвище ОСОБА_8 , на пояснення якої посилався в поданні Кіровський МВ КВІ, у нього немає. Також звертає увагу на те, що районним судом справу було розглянуто за його відсутності, у зв`язку з чим його було позбавлено можливості в судовому засіданні давати пояснення, обґрунтовувати доводи, надавати суду докази щодо поважності неявки до КВІ на реєстрацію в зазначені дні. Вважає, що ні КВІ, ні суд першої інстанції в ухвалі не навели достатніх доказів, які б свідчили про його неналежну поведінку під час перебування на обліку в інспекції та ухилення покладених на нього судом обов`язків, а також про його небажання, як засудженого стати на шлях виправлення. Посилається на те, що він характеризується позитивно, раніше засуджений не був, до адміністративної відповідальності не притягувався, переніс тяжку операцію, має хворобу, яка унеможливлює повноцінний рух правою рукою, у зв`язку з чим йому важко було знайти роботу, а працевлаштувавшись, він боявся її втратити.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про скасування випробування та направлення його для відбування покарання, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційної скарги ОСОБА_7 та вважає її такою, що не підлягає задоволенню, а ухвалу суду - залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи, викладені в апеляції та в судовому засіданні, дослідивши необхідні документи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 , 02 січня 2014 року та 06 лютого 2014 року не прибув на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, оскільки хворів і знаходився на амбулаторному лікуванні, та пізніше повідомив про це інспекцію КВІ. За вказаним фактом з ним було проведено бесіду та попереджено про необхідність своєчасного прибуття до інспектора для відміток.

З оголошеної в апеляційному виписки з медичної картки вбачається, що ОСОБА_9 після отриманої різано- рубленої рани, з 24 липня по 06 серпня 2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні, та в послідуючому проходив амбулаторне лікування за місцем мешкання. В теперішній час, ОСОБА_9 , із-за посттравматичної невропатії ліктьового нерву справа, проходить МСЕК по встановленню інвалідності.

Крім цього, ОСОБА_9 пояснював, що з 01 липня 2014 року він був прийнятий на роботу до ТОВ Метизний завод «Дона», з робочим днем з 08 по 18 годину, і його неявки в КВІ на реєстрацію 03 липня 2014 року та 07 серпня 2014 року були пов`язані з вказаною тривалістю робочого дня. Тому він прибував до інспекції після роботи з запізненням, але там вже нікого не було.

З наданої апеляційному суду довідки вбачається, що ОСОБА_9 з 01 липня 2014 року дійсно був прийнятий на роботу до ТОВ Метизний завод «Дона», належно виконує покладені обов`язки, та в разі виробничої необхідності виходить на роботу і в вихідні дні. З довідки також вбачається, що ОСОБА_9 характеризується з позитивного боку.

Вказаній обставині суд також не надав належної оцінки в ухвалі, хоча ОСОБА_9 пояснював в суді, що переніс тяжку операцію, має хворобу, яка унеможливлює повноцінний рух правою рукою, у зв`язку з чим йому важко було знайти роботу, а працевлаштувавшись, він боявся її втратити, тому не міг у робочий час відлучатися до інспектора.

Вказані пояснення засудженого колегія суддів знаходить слушними, остільки вони узгоджуються з послідовними поясненнями самого ОСОБА_9 , та з наявними матеріалами.

Як вбачається з ухвали, районним судом не наведено достатніх та належних доказів, які б свідчили про негативну поведінку ОСОБА_9 під час перебування на обліку в інспекції та про навмисне ухилення від покладених на нього судом обов`язків, а також про його небажання, як засудженого стати на шлях виправлення.

Також районним судом не надано оцінки доводам Гладкова, що виклики до інспекції на 17 липня 2014 року та 14 серпня 2014 року він не отримував, сусідки на прізвище ОСОБА_8 , на пояснення якої посилався Кіровський МВ КВІ, у нього немає, тому він нічого не знав про дату слухання справи. При цьому є слушною думка ОСОБА_9 , що районним судом справу було розглянуто за його відсутності, у зв`язку з чим його було позбавлено можливості в судовому засіданні давати пояснення, обґрунтовувати доводи, надавати суду докази щодо поважності неявки до КВІ на реєстрацію в зазначені дні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_9 не мав прямого умислу на навмисне неприбуття до інспекції у вказані терміни, а районний суд неналежно дослідив матеріали, та не взяв до уваги докази, які могли істотно могли вплинути на його висновки.

З наявних матеріалів також вбачається, що ОСОБА_9 характеризується позитивно, працевлаштувався, раніше засуджений не був, до адміністративної відповідальності не притягувався, переніс тяжку операцію, із-за чого повноцінний рух правою рукою обмежений.

В зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а ухвалу суду на підставі вимог ст.411 КПК України, не можна визнати законною, і тому вона підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, 409,411, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2014 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

В задоволенні подання Кіровського МВ КВІ в Ленінському районі м. Дніпропетровська про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2013 року, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: