Справа № 10-29/07 Головуючий
у І інстанції Сарапін Г.С.
запобіжний захід Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 5
квітня 2007 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого
- Фідрі О.М.,

суддів - Пазюка О.С.,
Бешти Г.Б.,

з участю
прокурора - Литвинчука Р.В.,

обвинуваченого
- ОСОБА_1,

захисника
- ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Луцьку апеляцію помічника
Володимир-Волинського міжрайонного прокурора на постанову Володимир-Волинського
міського суду від 28 березня 2007 року, якою щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженця м.Володимир-Волинського, зареєстрованого у АДРЕСА_1,
мешканця АДРЕСА_2, українця, громадянина України, з повною загальною середньою
світою, не працює, не одружений, не судимий, відмовлено в обранні запобіжного
заходу у виді взяття під варту та обрано запобіжний захід - підписку про
невиїзд, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Володимир-Волинського міського суду від 28
березня 2007 року за поданням слідчого СВ Володимир-Волинського MB
УМВС України у Волинській області, погодженим з прокурором, відмовлено в
обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту щодо ОСОБА_1, який
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та
обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд.

У поданій апеляції прокурор ставить питання про скасування постанови суду,
як незаконної, посилаючись на те, що у слідства є підстави вважати, що
застосування більш м'якого, ніж взяття під варту, запобіжного заходу може не
забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_1

Вислухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію з
викладених у ній підстав, обвинуваченого ОСОБА_1, та його захисника, які
заперечили доводи апеляції, пояснення слідчого, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляцію слід залишити без задоволення як необгрунтовану з таких
підстав.

Відповідно до п. З постанови Пленуму Верховного Суду
України від 25 квітня 2003 року №4 «Про практику застосування судами
запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання
під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», взяття під варту є
найбільш суворим запобіжним заходом, і обирається лише за наявності підстав
вважати, що інші запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим
процесуальних обов'язків і його належної поведінки, та коли є достатні підстави
вважати, що ця особа може ухилитися від слідства й суду або виконання
процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати
злочинну діяльність.

Судом встановлено, що обвинувачення пред'явлене ОСОБА_1 з дотриманням норм
кримінально-процесуального закону.

В судовому засіданні слідчий пояснив, що ОСОБА_1 з'являється на виклики
слідства, у справі проведено майже всі необхідні слідчі дії, у зв'язку з тим,
що раніше обвинувачений проходив стаціонарне лікування після черепно-мозкової
травми, справа направлена на судово-психіатричну експертизу.

З матеріалів подання слідчого вбачається, що відсутні
будь-які відомості про існування фактів чи обставин, які можуть свідчити про
те, що ОСОБА_1 перебуваючи на волі, може ухилятися від слідства й суду,
продовжувати злочинну діяльність, а також про те, що менш суворий, ніж взяття
під варту, запобіжний захід може не забезпечити належної процесуальної
поведінки обвинуваченого.

Крім того, ОСОБА_1 раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання,
працевлаштувався, розкаявся у вчиненому, дав послідовні показання у справі,
зобов'язується і надалі з'являтися на виклики слідства й суду, виконувати
покладені на нього процесуальні обов'язки, відшкодувати завдану злочином шкоду.

Вказані
обставини в апеляції прокурора не спростовані.

Тяжкість злочину, у скоєнні якого обвинувачується особа, не є безумовною
підставою для обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні
подання про обрання щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді взяття під варту та
обрав запобіжний захід - підписку про невиїзд, а тому у задоволенні апеляції
прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст.
362, 382 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію помічника Володимир-Волинського міжрайонного
прокурора залишити без задоволення, а постанову Володимир-Волинського міського
суду від 28 березня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.