Номер справи137/980/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, суд,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , під час відбування покарання у Літинській ВК 123, на дільниці соціальної реабілітації, у вересні 2014 року, перебуваючи на роботі, а саме на лісозаготівлі в с.Багринівці Літинського району Вінницької області, виявив дикоростучі кущі коноплі, з яких, діючи умисно, таємно від інших засуджених, та працівників Літинської виправної колонії № 123, незаконно придбав, а саме зірвав верхівки рослин коноплі та поклав до кишені штанів, в які був одягнений. У подальшому ОСОБА_5 зберігав придбані рослини коноплі, що відповідно до висновку експерта являють собою небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено канабіс масою 5,37 г, при собі до приїзду на територію Літинської виправної колонії № 123, після чого заховав в жестяну банку з під кави «Форд», де почав зберігати для власного споживання без мети збуту до 26.12.2014 року.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
17.04.2015 між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Як вбачається зі змісту укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_5 повністю визнав провину, та узгодили покарання , яке повинен понести ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарання призначеного вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22.01.2009, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 та ухвалити вирок, яким визначити узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що провину визнає повністю, добровільно уклав угоду та просить її затвердити. Захисник ОСОБА_4 також просив суд затвердити укладену угоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів .
Так, кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_5 оголошена підозра, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі право на судовий розгляд , під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Кріи того у судовому засіданні суд переконався, що угода про визнання винуватості укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена сторонами добровільно, вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті,що передбачені в угоді, дана угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Позиція Європейського суду з прав людини з даного приводу викладена у Постанові від 29 квітня 2014 року по справі «Нацвлішвілі і Тогонідзе проти Грузії». Де зазначено, що порушення прав та свобод людини відсунє , якщо у справі про затвердження угоди про визнання винуватості судом перевірено дотриманя вимог визначених у нормах національного законодавства та встановлена добровільність укладення угоди.
Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 17.04.2015 укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 підлягає затвердженню та обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити узгоджену сторонами міру покарання.
Цивільний позов не заявлений.
Відповідно до ст. 124 ч 2 КПК України на користь держави підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_5 1229,80 грн. витрат за проведену експертизу.
Речовий доказ - канабіс масою 5,37г. відповідно ст.100 КПК України підлягає знищенню .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 474 - 475 КПК України, - суд,
П Р И С У Д И В :
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання 3 роки 8 місяців 7 днів за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22.04.2009р. і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 26.12.2014 року .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1229,80 грн. витрат за проведену експертизу.
Речовий доказ - канабіс масою 5,37г. підлягає знищенню .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з дня його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.
Вручити копію вироку ОСОБА_5 та прокурору - негайно.

Суддя: ОСОБА_1