ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336-8432-14к
№ 1-кп/336/31/2015
16 січня 2015 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мінську, має середньо-спеціальну освіту, працює електрослюсарем у ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод», є гр-ном України, росіянином, не одруженим, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
7 жовтня 2014 року приблизно о 13-00 год. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Уральської з боку вул. Чарівної в напрямку вул. 8 Березня в м. Запоріжжя.

В цей же час проїзну частину вул. Уральської у невстановленому для пішохідного переходу місці переходила пішохід похилого віку ОСОБА_5 , яка рухалась з права наліво по напрямку руху автомобіля «ВАЗ-2101» під керуванням водія ОСОБА_4 .

Під час руху пішохід ОСОБА_5 розвернулася та розпочала рух в зворотньому напрямку.

7 жовтня 2014 року приблизно о 13 год. водій ОСОБА_4 , рухаючись по вул. Уральській, біля будинку № 2 в м. Запоріжжі, маючи об`єктивну можливість побачити на проїзній частині пішохода похилого віку ОСОБА_5 , діючи в порушенні вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», своєчасно заходів до зменшення швидкості руху автомобіля не вжив, внаслідок чого скоїв наїзд передньою лівою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_5 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку судово-медичної експертизи № 4488 від 23.10.2014 року пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження:

- «закритий осколковий черезмищелковий перелом лівої виликоберцової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, накопичення крові в суглобовій сумці лівого колінного суглоба», які кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня;

- «закритий перелом хірургічної шийки правої плечевої кістки зі зміщенням кісткових фрагментів», ступінь тяжкості якого не нижче ніж середнього;

- «рани в обох гомілках», які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потялги за собою короткочасний розлад здоров`я;

- «рану лоба справа», яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 674/14 від 20.10.2014 року, в діях водія ОСОБА_4 є невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку із подією дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений свою провину в викладеному визнав повністю та пояснив, що 7 жовтня 2014 року приблизно о 13-00 год. він керував автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснював рух по проїзній частині вул. Уральської з боку вул. Чарівної в напрямку вул. 8 Березня в м. Запоріжжя. В цей же час проїзну частину вул. Уральської переходила пішохід, яка рухалась з права наліво по напрямку руху його автомобіля, але раптом під час руху пішохід розвернулася та розпочала рух в зворотньому напрямку. Маючи об`єктивну можливість побачити на проїзній частині пішохода, обвинувачений своєчасно заходів до зменшення швидкості руху автомобіля не вжив, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід отримала вище перелічені тілесні ушкодження. У скоєному щиро розкаявся.

Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом визнано його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказані обставини, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який закон відносить до категорії злочинів невеликої тяжкості, фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки злочину - спричинення тілесних ушкоджень людині, суд враховує і особу винної, склад її сім`ї та стан здоров`я: ОСОБА_4 раніше не судимий, не одружений, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, має на своєму утриманні двох малолітніх дітей. Суд при цьомутакож враховує і суб`єктивне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінально-караного діяння - у скоєному щиро розкаявся, критично ставиться до вчиненого.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді обмеження волі.
При цьому суд при призначенні вказаного покарання, враховуючи і встановлену тяжкість названого злочину, і перераховані позитивні відомості про особу винного та конкретні обставини справи, дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тобто про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, за наявності вказаних обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає можливим та доцільним при призначенні покарання не застосовувати до обвинуваченого позбавлення права керувати транспортними засобами, яке хоча і не є обов`язковим покаранням, але передбачене санкцією ч.1 ст. 286 КК України в якості можливого додаткового покарання.

На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинівяк ним самим, так і іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Обвинуваченому у кримінальному провадженні був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчився.
Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу не надійшло.
Оскільки проведення автотехнічної експертизи здійснювалося за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділялися експертній установі з Державного бюджету України, відповідно до вимог ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 124 КПК України суд має стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у справі, які складають документально підтверджені витрати на проведення експертизи в загальній сумі 589,68 гривень.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти наОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 589,68 гривень: рахунок № 0009; одержувач УК у Шевч. р-ні м.Зап./Шевче./24060300, код банку 813015, , назва банку ГУДКСУ у Запорізькій області.

Речовий доказ:автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на зберігання ОСОБА_4 , залишити останньому.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку обвинувачений та прокурор мають право отримати в суді негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1