АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/393/15 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: №621/1192/14-к
Категорія:ч. 2 ст. 425 КК України
Іменем України
03 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8
цивільних відповідачів
військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 ,
Міністерства оборони України - ОСОБА_10 ,
Харківського університету
Повітряних Сил України ОСОБА_11 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого та цивільного відповідача військової частини НОМЕР_1 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 1 грудня 2014 року, у відповідності з яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Соколівка, Ярмолинецького району, Хмельницької області, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, начальник інженерної служби Харківського університету Повітряних Сил України імені Івана Кожедуба, маючий військове звання капітана, раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст.425 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено.
Постановлено стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь потерпілої ОСОБА_12 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 12 жовтня 2013 року близько 18 год. 30 хв. на авіаційному полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , розташованому у АДРЕСА_1 , старший підривної групи начальник інженерної служби озброєння Харківського університету Повітряних Сил України капітан ОСОБА_7 , будучи військовою службовою особою, недбало ставлячись до служби, неналежне виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, які повинен та мав реальну можливість виконати їх належним чином, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, розділу 1 п.1.4, розділу 12 п. 12.1.3 та розділу 13 п.13.1 «Керівництва з підривної «вибухової» справи у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України» затвердженою наказом Міністерства оборони України №1 від 2 січня 2013 року та п.п. 5.12 5.15, 6.4, 6.7 «Інструкції з утилізації методом підриву непридатних до подальшого використання авіаційних засобів ураження та їх бойових частин на авіаційному полігоні «Шебелинка», затвердженої наказом Командувача Повітряних Сил ЗС України від 20.05.2013 року №168, п.п. 16.1.9.,16.1.12 «Настанови з полігонної служби Повітряних Сил Збройних Сил України», затвердженої наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від №319 від 2007 року, належним чином огляд місця підриву не провів, ретельний огляд особовим складом полігону місць підривання з метою виявлення залишків боєприпасів БКФ ПТАБ-2,5 КО, що не вибухнули чи не повністю вибухнули та повторне їх знищення не організував і не провів, та до закінчення проведення усіх робіт не доповів начальнику полігону про неможливість закінчення вказаних робіт, у зв`язку з настанням темноти та можливістю відкладення робіт на наступний день чи на інший сприятливий день, надав команду підлеглим зняти оточення полігону, яке було виставлено з метою заборони проникнення на його територію сторонніх осіб, для забезпечення їх безпеки та виключення можливих фактів викрадення боєприпасів та наказав повертатися особовому складу до підрозділу, не забезпечивши при цьому надійну охорону підривного майданчика, що призвело до вільного доступу сторонніх осіб на територію полігону «Шебелинка» військової частини НОМЕР_1 , на якому серед металевих уламків авіаційних засобів ураження БКФ ПТАБ-2,5 КО знаходилися і їх залишки, які містили вибухову речовину.
Як наслідок, 13 та 14 жовтня 2013 року громадяни ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за відсутності охорони підривного майданчика полігону «Шебелинка», на якому знаходились залишки боєприпасів БКФ ПТАБ-2,5 КО, що містили вибухову речовину, безперешкодно прибули на його територію та, не будучи обізнаними у наявності вибухової речовини в залишках даних боєприпасів, зібрали їх як металобрухт і відвезли на пункт приймання за адресою: АДРЕСА_1 .
Внаслідок вищевказаного недбалого ставлення капітаном ОСОБА_7 до служби, залишки боєприпасів БКФ ПТАБ-2,5 КО, що містили вибухову речовину, вибули у незаконний цивільний обіг і 14 жовтня 2013 року близько 11 години, у результаті необізнаного порушення громадянином ОСОБА_16 вимог поводження з одним із металевих залишків боєприпасу БКФ ПТАБ-2,5 КО, який містив вибухову речовину, останній вибухнув на території пункту приймання металобрухту за адресою: АДРЕСА_1 та заподіяв громадянину ОСОБА_13 рвано-забиті рани на передній поверхні грудної клітки ліворуч, на передній поверхні грудної клітки справа, множинні рвано- забиті рани на передній поверхні правого і лівого стегна та правої і лівої гомілки практично на усьому протязі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, громадянину ОСОБА_14 рвано - забиті рани на тильній поверхні правої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та громадянину ОСОБА_16 множинні забиті і рвано-забиті рани в лобовій області справа і ліворуч, в правій і лівій щічних областях, множинні забиті і рвано-забиті рани на передній поверхні грудної клітки справа і ліворуч по окологрудинної і по середньо-ключичній лініям в проекції 1-12 ребер, проникаючу рвано-забиту рану на передній поверхні грудної клітки ліворуч, в проекції 4-5 міжреберних просторів по середньо-ключичній лінії, з ушкодженням навколосерцевої сумки і сердечного м`яза в області правого шлуночку, множинні забиті і рвано-забиті рани на передній поверхні живота справа і ліворуч на усьому протязі, множинні забиті і рвано-забиті рани в області мошонки і в області статевого члена, травматичне відділення (відчленування) на рівні середньої третини правого передпліччя, з ушкодженням променевої і ліктьової кістки з повним ушкодженням компактної речовини в зоні відділення (відчленування) фаланги 4 пальця в області проксимального відділу лівої кисті, множинні забиті і рвано - забиті рани на передній і внутрішній поверхні правого і лівого стегна, травматичне відділення (відчленування) обох нижніх кінцівок на рівні верхньої третини правої і лівої гомілки, з ушкодженням малої і великоберцевої кістки правої і лівої гомілки, з повним ушкодженням компактної речовини в зоні відділення (відчленування) і недокрів`ям судин на розрізі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких цього ж дня о 21 годині 50 хвилин останній помер.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
В своїй апеляційній скарзі цивільний відповідач - військова частина НОМЕР_1 (в особі командира) просить вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_12 про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь останньої 200 000 грн. в відшкодування моральної шкоди скасувати, і в задоволенні цивільного позову відмовити.
В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого і цивільного відповідача представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_17 просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін, вважаючи, що доводи викладені в апеляційних скаргах правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника, представників цивільних відповідачів, які підтримали апеляційні скарги обвинуваченого і цивільного відповідача військової частини НОМЕР_1 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.
В засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе не визнав, пояснивши, що 12 жовтня 2013 року методом підриву непридатних до подальшого використання авіаційних засобів ураження та їх бойових частин на авіаційному полігоні «Шебелинка». Після закінчення підривних робіт о 18 год.30 хв. він належним чином провів огляд місця підриву з метою виявлення залишків боєприпасів, що не вибухнули чи не повністю вибухнули. Після чого склав та підписав разом із іншими членами підривної групи акт про знищення боєприпасів, використання вибухових речовин і засобів ініціювання, які витрачені під час знищення боєприпасів 12 жовтня 2013 року. Вважає, що смерть потерпілого ОСОБА_16 настала не від його (обвинуваченого) дій, а стала наслідком протиправної поведінки третіх осіб, котрі незаконно проникли на територію полігону, незаконно зібрали промисловий металолом, який становили рештки авіаційних бомб та засобів ураження. В полі його службової відповідальності була правильна організація та підрив безпосередньо на полігоні непридатних до подальшого використання авіаційних засобів ураження та їх бойових частин. Дані роботи були проведені 12 жовтня 2013 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , про що і було складено відповідний акт.
Висновок суду про винність ОСОБА_7 в злочині, вчиненому при обставинах, викладених у вироку, в межах висунутої підозри, підтверджується:
Показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які суду показали, що 13 і 14 жовтня 2014 року вони зібрали на полігоні металобрухт, не усвідомлюючи, що ця місцевість є військовим полігоном, а металобрухт є залишками боєприпасів що містять вибухову речовину, з правилами поводження з якими вони не знайомі. Вказані металеві уламки вони збирали виключно з поверхні землі, у радіусі близько 10-15 метрів від углиблень (ям) і привезли на пункт приймання металу у смт. Комсомольський Зміївського району, де 14 жовтня 2013 року один із металевих залишків боєприпасу, який містив вибухову речовину, вибухнув на території вказаного пункту приймання металобрухту та заподіяв ОСОБА_13 і ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_16 тяжкі тілесні ушкодження, від яких цього ж дня останній помер.
Показами заступника командувача з бойової підготовки - начальника управління бойової підготовки Командування Повітряних Сил ЗС України ОСОБА_18 який пояснив, що він був співрозробником і особисто підписав «Інструкцію з утилізації методом підриву непридатних до подальшого використання авіаційних засобів ураження та їх бойових частин на авіаційному полігоні «Шебелинка» та згідно ст.ст. 35-37 Статуту внутрішньої служби ЗС України є особою, уповноваженою давати роз`яснення щодо порядку та правильності її виконання, під час проведення підривних робіт на авіаційному полігоні «Шебелинка» старший підривної групи повинен керуватися нормами даної Інструкції, якою визначається, що: старший підривної групи після проведення підривних робіт повинен організувати огляд одним військовослужбовцем місця проведення підривних робіт з метою впевнитись у відсутності горіння, тління на місці підриву та відсутності залишків боєприпасів, які не згоріли, після чого організувати, ретельний огляд особовим складом полігону місць підривання з метою виявлення залишків боєприпасів БКФ ПТАБ-2,5 КО, що не вибухнули чи не повністю вибухнули і повторне знищення залишків, що містять вибухову речовину; при цьому, особовим складом полігону у п. 5.14 Інструкції визначається особовий склад підривної команди, яка підпорядковується старшому підривної групи (команди); роботи зі знищення боєприпасів методом підриву повинні закінчуватися складанням старшим підривної команди відповідного Акту про знищення та повинні бути проведені виключно у світлий час доби; у разі неможливості якісного проведення підривних робіт, у тому числі у разі настання сутінок чи темноти, тобто закінчення світлого часу доби, старший підривної команди зобов`язаний доповісти про це начальнику полігону чи командиру, який видав наказ на проведення робіт з метою прийняття рішення про охорону підривного майданчика;
12.10.2013 року за якісне проведення підривних робіт та повне знищення боєприпасів відповідав старший підривної групи капітан ОСОБА_7 , який і повинен був якісно виконати всі покладені на нього зазначені обов`язки, однак, ОСОБА_7 закінчив підриви та почав огляд місць підриву не у світлий час доби, якісний огляд не провів, залишки боєприпасів, що містили вибухову речовину не виявив, ретельний огляд особовим складом полігону місць підривання та повторне знищення залишків, що містять вибухову речовину не організував, та разом з цим доповів по команді про закінчення підривних робіт та склав Акт про знищення боєприпасів; при цьому, ОСОБА_7 за роз`ясненнями з приводу виконання даної Інструкції не звертався.
Аналогічними показами начальника групи полігонної служби управління бойової підготовки ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_19 .
Показами командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_20 , який видав наказ на знищення 12.10.2013 боєприпасів на полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за якість виконання підривних робіт цього дня відповідав старший підривної команди капітан ОСОБА_7 . Жодних доповідей про неможливість якісного проведення та закінчення підривних робіт у зв`язку із настанням темноти від ОСОБА_7 не надходило. Натомість, останній доповів про повне проведення підривних робіт, у тому числі огляд місць підриву та склав відповідний Акт про знищення. У разі, якби від ОСОБА_7 надійшла доповідь про неможливість завершення підривних робіт із даних причин, ним би було б прийнято рішення про виставлення охорони підривного майданчика з метою недопущення проникнення на нього сторонніх осіб та їх травмування чи викрадення залишків боєприпасів.
Аналогічні по суті покази з приводу повного керівництва та відповідальності капітана ОСОБА_7 за хід та якість проведення підривних робіт, дав допитаний у ході судового засідання начальник полігону в/ч НОМЕР_1 капітан ОСОБА_21 .
Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував в судовому засіданні, що він має фахову підготовку, відповідний стаж роботи та був допущений до виконання робіт зі знищення боєприпасів БКФ - ПТАБ 2,5 на авіаційному полігоні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
12 жовтня 2013 року він був призначений старшим підривної групи по знищенню боєприпасів та відповідав за якісне проведення підривних робіт, здійснював керівництво особовим складом підривної групи, керував постами оточення, був зобов`язаний організувати огляд місця підриву і повторне знищення залишків, що містять вибухову речовину.
Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 пояснивив, що йому відомі положення наказів командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №312 від 21.06.2013; Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №261 від 30.08.2013; Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України Про організацію знищення боєприпасів, які є потенційно небезпечними для подальшого зберігання та використання, методом підриву на полігонах Збройних Сил України в 2013 році №184 від 23.08.2013; Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №261 від 30.08.2013 Про організацію знищення непридатних до подальшого використання авіаційних засобів ураження методом підриву на авіаційному полігоні Шебелинка; Командира військової частини НОМЕР_1 «Про знищення непридатних боєприпасів на авіаційному полігоні «Шебелинка» методом підриву на 12 жовтня 2013 року» №1033 від 11.10.2013; «Керівництва з підривної «вибухової» справи у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України» затвердженим наказом Міністерства оборони України №1 від 2 січня 2013; «Настанови з полігонної служби Повітряних Сил Збройних Сил України», затверджена наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від №319 від 2007.
Вказані нормативні документи визначають міру необхідної та повинної поведінки старшого підривної групи капітана ОСОБА_7
Згідно Наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №312 від 21.06.2013 року ОСОБА_7 призначено на посаду начальника інженерної служби озброєння ІНФОРМАЦІЯ_4 та згідно наказу №338 від 23.06.2012 року ОСОБА_7 присвоєно військове звання «капітан».
Наказом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №166 від 22.07.2013 року капітана ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу університету та згідно наказу №175 від 31.07.2013 року останній приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та функціональних обов`язків начальника інженерної служби Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, затверджених наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №53 від 16.01.2013 року, капітан ОСОБА_7 зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати свої обов`язки, які визначаються статутами Збройних Сил України а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, відповідати за правильне використання та утримання засобів інженерного озброєння, дотримання правил безпеки при виконанні робіт.
Пунктом 3 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 30.08.2013 року №261 визначено виключний перелік військовослужбовців, яких допущено до роботи зі знищення непридатних до використання авіаційних засобів ураження, до якого включено начальника інженерної служби озброєння Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба капітана ОСОБА_7 .
Відповідно до наказу начальника Генерального штабу і Головнокомандувача Збройних Сил України «Про організацію знищення боєприпасів, які є потенційно небезпечними для подальшого зберігання та використання, методом підриву на полігонах Збройних Сил України в 2013 році» від 23.08.2013 року №184 та виданих в його розвиток наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 30.08.2013 року №261 «Про організацію знищення непридатних до подальшого використання авіаційних засобів ураження методом підриву на авіаційному полігоні ІНФОРМАЦІЯ_2 » і наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про знищення непридатних боєприпасів на авіаційному полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » методом підриву на 12 жовтня 2013 року» від 11.10.2013 року №1033, 12 жовтня 2013 року на авіаційному полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , проводилися роботи зі знищення непридатних до подальшого використання авіаційних засобів ураження - блок БКФ ПТАБ-2,5 КО.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2013 року, для виконання робіт по знищенню зазначених боєприпасів визначено підривну групу, старшим якої призначено капітана ОСОБА_7 .
У відповідності до розділу 1 п.1.4, розділу 12 п. 12.1.3 та розділу 13 п. 13.1 «Керівництва з підривної «вибухової» справи у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України» затвердженою наказом Міністерства оборони України №1 від 2 січня 2013 року та п.п. 5.12-5.15, 6.4, 6.7 «Інструкції з утилізації методом підриву непридатних до подальшого використання авіаційних засобів ураження та їх бойових частин на авіаційному полігоні «Шебелинка», затвердженої наказом Командувача Повітряних Сил ЗС України від 20.05.2013 року №168, капітан ОСОБА_7 , як керівник підривних робіт, був зобов`язаний здійснювати загальне керівництво проведенням підривних робіт БКФ ПТАБ-2,5 КО, безпосередньо керувати діями підлеглих, формувати розрахунки і ставити їм завдання, перевіряти знання особового складу правил проведення підривних робіт і заходів безпеки та систематично контролювати їх виконання в ході робіт, відповідати за успіх та якість підривання БКФ ПТАБ- 2,5 КО і правильне ведення робіт, керувати постами оточення на місці підриву та усними командами чи сигналами визначати початок І закінчення робіт, виставлення і зняття оточення.
Також, капітан ОСОБА_7 відповідно до вимог вищевказаних нормативних актів був зобов`язаний після підриву організувати огляд одним військовослужбовцем зі складу підривної команди у засобах захисту місця проведення підривних робіт з метою впевнитись у відсутності горіння, тління на місці підриву та відсутності залишків боєприпасів, які не згоріли, після чого організувати, ретельний огляд особовим складом полігону місць підривання з метою виявлення залишків боєприпасів БКФ ПТАБ-2,5 КО, що не вибухнули чи не повністю вибухнули і повторне знищення залишків, що містять вибухову речовину.
Тобто, капітан ОСОБА_7 під час проведення робіт виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто являвся військовою службовою особою.
Окрім цього, відповідно п.п. 16.1.9, 16.1.12 «Настанови з полігонної служби Повітряних Сил Збройних Сил України», затвердженої наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від №319 від 2007 року, оточення полігону організовується з метою заборони проникнення на територію полігона сторонніх осіб для забезпечення їх безпеки та виключення можливих фактів викрадення боєприпасів. Оточення знімається після закінчення робіт на полігоні.
Після завершення робіт та вказаних перевірок капітан ОСОБА_7 , як керівник підривних робіт, повинен скласти акт про знищення боєприпасів, використання вибухових речовин і засобів ініціювання, які витрачено під час знищення, в якому зазначається про факт огляду місця знищення боєприпасів та виявлені групою підриву під час збирання залишки вибухових предметів та їх повторне знищення.
12 жовтня 2013 року на авіаційному полігоні «Шебелинка» військової частини НОМЕР_1 , розташованому в АДРЕСА_1 , підривною групою під керівництвом капітана ОСОБА_7 були проведені роботи зі знищення непридатних до подальшого використання авіаційних засобів ураження - блоків БКФ ПТАБ-2,5 КО у кількості 615 одиниць. Після проведення безпосередньо підривних робіт, близько 18 год. ЗО хв. капітан ОСОБА_7 з метою впевнитись у відсутності горіння, тління на місці підриву та відсутності залишків боєприпасів, які не згоріли, особисто прибув до місця підриву, та провів огляд.
У той же час, ОСОБА_7 будучи військовою службовою особою, недбало ставлячись до служби, у порушення вищевказаних нормативно - правових актів належним чином огляд місця підриву не провів та, хибно вважаючи, що боєприпаси були знищені в повному обсязі, ретельний огляд особовим складом полігону місць підривання з метою виявлення та збирання залишків боєприпасів БКФ ПТАБ-2,5 КО, що не вибухнули чи не повністю вибухнули і їх повторне знищення не організував та надав команду особовому складу повертатись до підрозділу, у зв`язку з чим на місці проведення підривних робіт залишилися боєприпаси БКФ ПТАБ-2,5 КО, які не були знищені під час підриву.
Крім цього, капітан ОСОБА_7 , продовжуючи недбало ставитись до служби, не організувавши і не провівши огляд особовим складом полігону місць підривання боєприпасів, з метою виявлення залишків боєприпасів БКФ ПТАБ-2,5 КО, що не вибухнули чи не повністю вибухнули і повторне знищення залишків, що містять вибухову речовину, тобто не закінчивши підривні роботи та не доповівши начальнику полігону про неможливість закінчення вказаних робіт, у зв`язку з настанням темноти та можливістю відкладенню робіт на наступний день чи на інший сприятливий день, надав команду підлеглим зняти оточення полігону, яке було виставлено з метою заборони проникнення на його територію сторонніх осіб, для забезпечення їх безпеки та виключення можливих фактів викрадення боєприпасів та наказав повертатися особовому складу до підрозділу, не забезпечивши при цьому надійну охорону підривного майданчика.
При цьому, капітан ОСОБА_7 склав «Акт про знищення боєприпасів, використання вибухових речовин і засобів ініціювання, які витрачені під час знищення боєприпасів 12.10.2013 року», в якому зазначив, що місце знищення боєприпасів оглянуто о 18.30 годині 12.10.2013 року, а також, що залишків вибухових предметів, вибухових речовин та засобів ініціювання не виявлено, виявлених залишків немає.
Указані порушення порядку проведення підривних робіт, визначених «Керівництвом з підривної «вибухової» справи у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України» та «Інструкцією з утилізації методом підриву непридатних до подальшого використання авіаційних засобів ураження та їх бойових частин на авіаційному полігоні «Шебелинка», допущені капітаном ОСОБА_7 , призвели до вільного доступу сторонніх осіб на територію полігону «Шебелинка» військової частини НОМЕР_1 , на якому серед металевих уламків авіаційних засобів ураження БКФ ПТАБ-2,5 КО знаходилися і їх залишки, які містили вибухову речовину.
Як наслідок, 13 та 14 жовтня 2013 року громадяни ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за відсутності охорони підривного майданчика полігону «Шебелинка», на якому знаходились залишки боєприпасів БКФ ПТАБ-2,5 КО, що містили вибухову речовину, безперешкодно прибули на його територію та, не будучи обізнаними у наявності вибухової речовини в залишках даних боєприпасів, зібрали їх як металобрухт і відвезли на пункт приймання за адресою. АДРЕСА_1 .
Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 вони були 12 жовтня 2013 року у складі підривної групи зі знищення непридатних боєприпасів на полігоні «Шебелинка» військової частини № НОМЕР_1 . Старшим групи був капітан ОСОБА_7 .. Підривні роботи було закінчено того дня о 18 год.30 хв. Місце підриву було оглянуто капітаном ОСОБА_7 .. Боєприпасів, які б не зірвались, чи становили небезпеку виявлено не було, про що і було складено відповідний акт.
Винуватість ОСОБА_7 підтверджується і письмовими доказами, дослідженими в суді, а саме: протоколом огляду місця події 16.10.2013, а саме пункту приймання металобрухту за адресою: АДРЕСА_1 , на вказаному пункті було виявлено та вилучено 368 металевих елементів, які відповідно до висновку судової комплексної вибухотехнічної експертизи від 28.01.2014 №175 виявились фрагментами боєприпасів - протитанкових авіаційних бомб ПТАБ-2,5 КО та блоків для їх транспортування, які містили заряд вибухової речовини на основі гексогену.
Також, згідно вказаного протоколу огляду місця події, з місця, де відбувся вибух, було вилучено безліч металевих свіжоутворених уламків, які згідно висновку вищевказаної експертизи утворились внаслідок вибуху предметів, споряджених вибуховою речовиною.
Саме виявлення, збір і повторний підрив цих металевих уламків, які містять вибухову речовину, забовязаний був забезпечити ОСОБА_7 , як старший підривної групи, належним чином виконуючи свої службові обов`язки.
Висновками судово-медичних експертиз №365-3мт/13 від 27.12.2013, №366-3мт/13 від 27.12.2013, №247-Змт/13 від 26.12.2013, встановлені тілесні ушкодження спричинені внаслідок вибуху ОСОБА_13 . ОСОБА_14 - легкі тілесні ушкодження кожному та ОСОБА_16 тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер.
Крім наведеного, вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення підтверджуються дослідженими у судовому засіданні наказами командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №312 від 21.06.2013; Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №261 від 30.08.2013; Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України «Про організацію знищення боєприпасів, які є потенційно небезпечними для подальшого зберігання та використання, методом підриву на полігонах Збройних Сил України в 2013 році» №184 від 23.08.2013; Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №261 від 30.08.2013 «Про організацію знищення непридатних до подальшого використання авіаційних засобів ураження методом підриву на авіаційному полігоні ІНФОРМАЦІЯ_2 »; Командира військової частини НОМЕР_1 «Про знищення непридатних боєприпасів на авіаційному полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » методом підриву на 12 жовтня 2013 року» №1033 від 11.10.2013; «Керівництвом з підривної «вибухової» справи у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України» затвердженим наказом Міністерства оборони України №1 від 2 січня 2013; «Настановою з полігонної служби Повітряних Сил Збройних Сил України», затверджена наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від №319 від 2007.
Сумлінне дотримання капітаном ОСОБА_7 приписів вказаних нормативних актів, за умови уважного, турботливого відношення до суспільних інтересів, давало йому можливість передбачити можливі будь-які небезпечні наслідки.
Використання вибухових речовин і засобів ініціювання, які витрачені під час знищення боєприпасів 12.10.2013 року, огляд місця знищення боєприпасів в період сумерків та огляд місця підриву в темний час доби за допомогою ліхтарика на мобільному телефоні, свідчать про те, що названі обставини давали ОСОБА_7 достатньо інформації передбачити настання і суспільно небезпечних наслідків, та він за своїми особистими та професійними якостями міг сприймати і усвідомлювати цю інформацію та зробити правильні висновки.
Натомість, капітан ОСОБА_7 склав та підписав «Акт про знищення боєприпасів, використання вибухових речовин і засобів ініціювання, які витрачені під час знищення боєприпасів 12.10.2013 року», в якому зазначив, що небезпечних вибухових речовин не виявлено.
Досліджені в судовому засіданні письмові докази, а саме: висновок службового розслідування від 18.11.2013; протоколи огляду місця події 16.10.2013 та 31.10.2013; висновк вибухотехнічної експертизи Науково-дослідного експертно- криміналістичного центру при ГУМВС України в Харківської області від 28 січня 2014 року №175; висновки судово-медичних експертиз №365-3мт/13 від 27.12.2013, №366-3мт/13 від 27.12.2013, №247-Змт/13 від 26.12.2013; протоколи слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 від 28 листопада 2014 року; акти знищення від 13.09.13, 17.09.13, 25.09.13, 28.09.13, 01.10.13, 02.10.13, 04.10.13, 05.10.13, 08.10.13, 09.10.13, 05.11.13, відповідно яких ОСОБА_7 керував знищенням боєприпасів у вказані дні; свідчать про настання тяжких наслідків через недбале ставлення капітана ОСОБА_7 до своїх службових обов`язків.
За наведених вище обставин, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що тяжкі наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть ОСОБА_16 настали в результаті не однієї, а кількох причин.
Зокрема, і дій ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які заготовляли промисловий металобрухт всупереч вимогам ст.4 ЗУ«Про металобрухт» та п.16.4.4., п.16.4.5 Настанови з полігонної служби Повітряних Сил Збройних Сил України, затвердженої Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 318, згідно якої допуск місцевих жителів і окремих осіб на територію полігона з метою збирання металобрухту забороняється. Відповідальність за нещасні випадки, що виникли через недотримання правил поведінки на полігоні (самовільне проникнення на територію полігона, порушення меж дозволеного для виконання робіт майданчика, будь-які дії з боєприпасами, які не вибухнули та ін.), несуть безпосередні порушники.
Тому, суд правильно зазначив про наявність опосередкованого причинного зв`язок дій ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та самого ОСОБА_16 з обставинами спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть останнього.
Але ж згідно норм ст.337 ч.1, 3 КПК України, якою встановлено межі судового розгляду - судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людин, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Непритягнення ж до кримінальної відповідальності інших осіб, не виключає відповідльності ОСОБА_7 .
Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що поясненнями свідків обвинувачення, протоколами огляду, письмовими та речовими доказами, висновками експертиз встановлено, що зібрані стороною обвинувачення докази в їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою підтверджують винуватість обвинуваченого в кримінальному правопорушенні за ознаками недбалого ставлення військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.425 КК України. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 правильності цбого висновку не спростовують.
Потерпілою матір`ю загиблого ОСОБА_16 ОСОБА_12 пред`явлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди з Міністерства оборони України в розмірі 500000 грн., з Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба у розмірі 250000 грн., з Військової частини НОМЕР_1 у розмірі 250000 грн.
Позивач вказує, що ОСОБА_7 був старшим підривної групи по виконанню робіт по знищенню непридатних боєприпасів на авіаційному полігоні «Шебелинка». Відповідно до обов`язків повинен був після підриву організувати огляд одним військовослужбовцем зі складу підривної команди у засобах захисту місця проведення підривних робіт з метою впевнитись у відсутності горіння, тління на місці підриву та відсутності залишків боєприпасів, які не згоріли, після чого організувати ретельний огляд особовим складом полігону місць підривання з метою виявлення залишків боєприпасів, що не вибухнули чи не повністю вибухнули і повторне знищення залишків, що містять вибухову речовину. Однак, внаслідок недбалого ставлення ОСОБА_7 до службових обов`язків, на місці проведення підривних робіт залишилися боєприпаси, на територію полігону «Шебелінка» військової частини А НОМЕР_2 був вільний доступ сторонніх осіб, що призвело до загибелі ОСОБА_16 . Оскільки вона втратила сина в молодому віці, який був її опорою та надією на майбутнє, тому вона зазнала невідновних моральних втрат, загибеллю близької їм людини, похитнувся стан їх здоров`я, вона пережила і переживає сильний стресс.
Потерпіла і її представник позов підтримали в повному обсязі.
Представник цивільного відповідача Міністерства оборони України ОСОБА_10 у судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що загибель ОСОБА_16 на пункті прийому металобрухту є наслідком протиправних дій громадян ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також посадових і службових осіб пункту прийому металобрухту ПП «Харків-Облбудконтакт».
Представник Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_12 не визнала, зазначивши, що відсутні складові підстав виникнення цивільно - правової відповідальності, оскільки ОСОБА_7 не перебував у трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_1 та виконував не роботу, а службові обов"язки у ХУПС ПС ЗСУ. Крім того, зазначає, що всупереч вимогам ст. 1187 ЦК України, військова частина НОМЕР_1 не може відноситися у даному випадку до джерела підвищеної небезпеки, оскільки боєприпаси та металобрухт не належать військовій частині НОМЕР_1
Представник Харківського університету Повітряних сил імені І.Кожедуба ОСОБА_11 у судовому засіданні проти позову заперечував.
Суд дійшов висновку, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 9 вказаної Постанови, розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Пунктом 10 Постанови визначено, що судам слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), відповідно до статей 174, 451 ЦК покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст. 454 ЦК розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як видно з заявленого позову, та наданих письмових доказів - володільцем джерела підвищеної небезпеки на праві управління, тобто володільцем джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст.1188 ЦК України є військова частин НОМЕР_1 , яка одночасно є самостійною юридичною особою, має печатки і штампи, рахунки в банках, що відповідає ст.3 ЗУ «Про Збойні Сили України»
Одночасно, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про знищення непридатних боєприпасів на авіаційному полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » методом підриву на 12 жовтня 2013 року» від 11.10.2013 № 1033, на капітана ОСОБА_7 покладено обовязки старшого підривної групи. Відповідно, на підставі спеціального локального акту капітан ОСОБА_7 перебував у службових відносинах із військовою частиною НОМЕР_1 , що надає підстави для застосування до правовідносин, що виникли, положень ст.1172 ЦК України.
Крім того, сторони в судовому засіданні визнали ту обставину, що військовий полігон « ІНФОРМАЦІЯ_5 », як джерело підвищеної небезпеки, перебуває у віданні військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 30.08.2013 року №261 «Про організацію знищення непридатних до подальшого використання авіаційних засобів ураження методом підриву на авіаційному полігоні ІНФОРМАЦІЯ_2 » і наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про знищення непридатних боєприпасів на авіаційному полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » методом підриву на 12 жовтня 2013 року» від 11.10.2013 року №1033, 12 жовтня 2013 року на авіаційному полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 .
Вказане відповідає п. 1.1 розділу 1 «Загальні положення» Положення про полігони Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03 травня 2008 року №187 полігон спеціально обладнана земельна (водна) ділянка з повітряним простором над нею та морськими водами під нею, з відповідною організаційно-штатною структурою, яка призначена для проведення робіт з утилізації методом підриву непридатних для подальшого застосування та зберігання боєприпасів (абз. 8 п. 1.1 розділу 1).
Таким чином, оскільки шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, вказана обставина є первісною для відшкодовувала шкоди, та відповідати повинна військова частина НОМЕР_1 , так як у її віданні є майно, що відноситься до джерела підвищеної небезпеки, а Міністерство Оборони України та Харківський університет Повітряних Сил імені І.Кожедуба є неналежними відповідачами.
Судом встановлена незаконність дій обвинуваченого, ОСОБА_7 потерпілій матері загиблого ОСОБА_16 заподіяні моральні страждання, втратою близького родича сина, якого вона втратила в молодому віці, а тому зазнала значних моральних страждань, викликаних загибеллю близької їй людини, вона пережила і переживає сильний стрес.
Суму, яку заявлено до відшкодування потерпілою в 1000000 грн., суд вважав недоведеною, виходячи із засади диспозитивності кримінального судочинства, та враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів, якими співмірно підтверджена була б заявлена сума до відшкодування глибині моральних страждань. Таким належним доказом мав би бути висновок відповідної експертизи.
Судом враховано ступінь вини цивільного відповідача, наслідки що настали, і тому правильно стягнуто з військовою частиною НОМЕР_1 на користь потерпілої ОСОБА_12 200000 грн. моральної шкоди.
За таких обставин, суд дійшов правильного висновку, що оскільки володільцем джерела підвищеної небезпеки на праві управління, тобто володільцем джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст.1188 ЦК України є військова частин НОМЕР_1 , то і відповідати повинна ця військова частина, з якою ОСОБА_7 перебував у службових відносинах. А недбале ставлення його до своїх службових обвязків, потягло протиправне заволодіння на полігоні предметами, що містили вибухову речовину, а згодом настання тяжких наслідків загибелі ОСОБА_16 .
Доводи апеляційної скарги цивільного відповідача військової частини НОМЕР_1 правильності цього висновку не спростовують.
За наведених обставин апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та цивільного відповідача військової частини НОМЕР_1 колегія суддів залишає без задоволення.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та цивільного відповідача військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а вирок Зміївського районного суду Харківської області від 1 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: