Справа № 750/1640/15-к провадження № 11-кп/795/521/2015 Категорія - ч.3 ст.368 КК УкраїниГоловуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2015 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 000005 від 12 січня 2015 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2015 року,
про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Бахмач Чернігівської області, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, проживаючого за адресою
АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї, обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, кваліфікацію дій, фактичні обставини кримінального провадження, просив змінити вирок місцевого суду, в частині призначення покарання на більш м`яке, із застосуванням статті 75 КК України.
В апеляційній скарзі, прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину та кваліфікацію його дій, порушив питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України та призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк три роки та з конфіскацією майна. На підставі статті 54 КК України позбавити обвинуваченого спеціального звання «підполковник служби цивільного захисту». В решті вирок залишити без змін.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України та призначено покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням функцій представника влади чи місцевого самоврядування, а також обіймати постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, або виконувати такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом строком на три роки.

Відповідно до статті 72 КК України додаткове покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням функцій представника влади чи місцевого самоврядування, а також обіймати постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, або виконувати такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом строком на три роки виконувати самостійно.

На підставі статті 54 КК України позбавлено ОСОБА_6 спеціального звання «підполковник служби цивільного захисту».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Постановлено зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк тримання під вартою під час досудового розслідування у період з 15 січня 2015 року по 19 січня 2015 року.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений послався на призначення непомірно суворого покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, при наявності обставин, які пом`якшують покарання. Крім того, просив врахувати наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також непрацездатних батьків, позитивних характеристик, його хворобливий стан.

Прокурор в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного місцевим судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи згідно наказу начальника Управління ДСНС України у Чернігівській області № 287тр від 12.08.2014 року на посаді заступника начальника Чернігівського міського відділу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області та маючи спеціальне звання підполковника служби цивільного захисту, будучи згідно примітки 2 до статті 368 КК України службовою особою, яка займає відповідальне становище, та маючи відповідно до своєї посадової інструкції, затвердженої наказом начальника Управління ДСНС України у Чернігівській області від 10.10.2014 року, повноваження на здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, іншими суб`єктами господарювання незалежно від форм власності, громадянами України, а також на складання актів перевірок, видачу приписів, розпоряджень про усунення порушень вимог законодавства, у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, вимагав та одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень за наступних обставин.
У грудні 2014 року ОСОБА_6 , з метою здійснення контролю за станом цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, недопущення зростання кількості пожеж та надзвичайних ситуацій, випадків загибелі і травмування людей на них, та на виконання протокольного рішення Чернігівської обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій № 9 від 13.08.2014 року, надав вказівку головному інспектору Чернігівського МВ Управління ДСНС України в Чернігівській області ОСОБА_10 провести обстеження будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_11 .
На виконання даної вказівки ОСОБА_10 в період 22-23 грудня 2014 року проведено обстеження даної будівлі та виявлено ряд порушень. За результатами обстеження ОСОБА_10 складено довідку про стан цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки № 18-12/4579 від 23.12.2014, один екземпляр якої надано ОСОБА_11 , а інший ОСОБА_6 .
В подальшому ОСОБА_6 , використовуючи повноваження, надані йому як службовій особі Чернігівського міського відділу ДСНС України у Чернігівській області, і бажаючи використати цю обставину для отримання можливості протиправного збагачення, повідомив ОСОБА_9 свою вимогу про сплату неправомірної вигоди у розмірі 20000 грн., за незастосування штрафних санкцій щодо виявлених порушень стану цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, а також непроведення протягом декількох років повторного обстеження будівлі за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_9 , розуміючи, що у випадку несплати ОСОБА_6 неправомірної вигоди, останнім з використанням службових повноважень буде створена реальна небезпека його правам та законним інтересам, погодився на вимогу ОСОБА_6 .
В подальшому, 15 січня 2015 року, приблизно об 11 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , попередньо домовившись про зустріч з ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні свого службового кабінету, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , одержав від ОСОБА_9 обумовлену неправомірну вигоду в розмірі 20000 грн.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, та заперечували проти апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною 3 статті 368 КК України, як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах третіх осіб дій з використанням наданого їй службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, кваліфіковано місцевим судом правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

За змістом статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_6 у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його вік, сімейний стан, освіту, стан його здоров`я, позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, наявність на утриманні неповнолітніх дітей; непрацездатних батьків; обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

За змістом статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті за цей злочин.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_6 місцевий суд врахував лише одну обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття.

Проте, згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацездатних батьків, ряд захворювань (а. с. 45, 46, 49, 50, 47).

За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе визнати дані обставини, такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням статті 69 КК України, що є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин доводи прокурора про м`якість призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому, є необґрунтованими.

Доводи обвинуваченого про суворість призначеного судом першої інстанції покарання не заслуговують на увагу. Підстав для застосування положень статті 75 КК України не вбачається.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 405, 407, 412, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2015 року, залишити без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2015 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4