Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Жука В.Г. і Шевченка Т.В.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві
30 серпня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора на
вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2006 року,
яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого судимості,

за ч. 1 ст. 190 КК України на два роки
обмеження волі, за ч. 1 ст. 164 КК України на один рік позбавлення волі, на
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому призначено два роки
обмеження волі, а на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування
покарання з випробуванням на один рік і покладено обов'язки, передбачені п. п.
2, 3, 4 ст. 76 КК України,

установила:

Суд визнав
ОСОБА_1 винуватим у тому, що він 12 листопада 2005 року у шахрайський спосіб
заволодів майном потерпілого ОСОБА_2 на суму 1.075 грн., а також у злісному
ухиленні від сплати встановлених рішенням суду від 7 червня 2002 року аліментів
на утримання неповнолітньої дитини, чим допустив заборгованість на суму 2.683
грн.

В апеляційному
порядку справа не переглядалася.

У
касаційному поданні прокурор просить скасувати вирок в частині засудження
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 190 КК України із закриттям справи за відсутністю складу
злочину. Вказує, що засуджений мав умисел шляхом обману заволодіти чужим майном
на суму 15 грн. Звертає увагу на неправильне застосування судом положень ст. 70
КК України.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, яка підтримала касаційне
подання і просила скасувати вирок в частині засудження ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 190 КК України, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне
подання підлягає задоволенню.

Винуватість
ОСОБА_1 у злісному ухиленні від сплати аліментів на утримання дитини, доведена
викривальними показаннями самого засудженого про те, що він дійсно не сплачував
аліментів на сина з червня 2002 року, та розрахунками виконавчої служби про
заборгованість винуватого, на які послався суд у вироку.

Що ж стосується
рішення суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, то з ним колегія суддів погодитися не
може.

Із показань
потерпілого вбачається, що він незмінно твердив про те, що особисто передав
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 власне майно для здачі на металобрухт і домовився з ними, що
одержані за це гроші вони мають передати йому через ОСОБА_1.

За словами
ОСОБА_1, він разом із потерпілим віддали металобрухт особам циганської
національності, а останні за попередньою домовленістю через нього мали передати
ОСОБА_2 частину грошей, одержаних від реалізації цього металобрухту. Як і
домовлялись, йому цигани передали 15 грн. для потерпілого і ці гроші він
привласнив.

Показання
засудженого підтвердили свідки ОСОБА_3 (а. с. 50), ОСОБА_4 (а. с. 51), ОСОБА_5
(а. с. 52), ОСОБА_6 (а. с. 53) про те, що вони через ОСОБА_1 передали ОСОБА_2
15 грн.

Будь-яких інших
даних про те, що ОСОБА_1 шляхом обману та зловживання довірою заволодів майном
ОСОБА_2 на суму 1.075 грн., як про це зазначено у вироку, у матеріалах справи
немає і судом їх не встановлено.

За таких обставин
і, враховуючи, що згідно зі ст. 51 КупАП викрадення (у тому числі шляхом
шахрайства) чужого майна на суму, яка не перевищує трьох неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, вважається дрібним і не тягне за собою кримінальної
відповідальності, то зазначені дії ОСОБА_1 не можуть оцінюватись, як злочині, і
кваліфікуватися за ч. 1 ст. 190 КК України.

Тому вирок суду
про засудження ОСОБА_1 за вчинення шахрайства (ч. 1 ст. 190 КК України) слід
визнати необгрунтованим, він має бути скасованим, а справа в цій частині -
закрита за відсутністю в діях складу злочину.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання
прокурора задовольнити.

Вирок Бахмацького
районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 в
частині засудження за ч. 1 ст. 190 КК України скасувати, а кримінальну справу -
закрити за відсутністю в діях складу злочину. Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч.
1 ст. 164 КК України на один рік обмеження волі, а на підставі ст. 75 КК
України звільненим від відбування
покарання з випробуванням на один рік.

У решті вирок
залишити без зміни.

Судді:

Жук В.Г.
Редька А.І.
Шевченко Т.В.