У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

Головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Косарєва В.І., Глоса Л.Ф.

з участю прокурора

Вергізової Л.А.

розглянула в судовому засіданні в
м.Київ “ 19 “ серпня 2008 року
кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора Херсонської
області на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 9
листопада 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

громадянин
Росії, судимий 17 вересня 2004 року

за ст.185 ч.3 КК
України на 3 роки позбавлення волі,

звільнений 17
лютого 2006 року умовно-достроково на

невідбутий строк
11 місяців і 22 дні,

засуджений за с.263 ч.2 КК України
до штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.).

В апеляційному порядку вирок не розглядався.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у носінні без передбаченого законом дозволу
холодної зброї - кастету, якого ОСОБА_1 знайшов і привласнив 19 серпня 2006
року вночі у с.Новогригорівка Генічеського району Херсонської області.

У касаційному поданні прокурор просить скасувати вирок у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю
призначеного ОСОБА_1 покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок
м'якості
і направити справу на новий судовий розгляд, оскільки, на думку прокурора, суд мав призначити ОСОБА_1 остаточне
покарання за сукупністю вироків на підставі ст.ст.81 ч.4, 71 і 72 КК України, а
також обрати для ОСОБА_1 за ч.2 ст.263 КК України покарання у виді позбавлення
волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання прокурора, колегія
суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню.

Згідно з ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було
застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом
невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за
сукупністю вироків.

Відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю
вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, та від
невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Злочин, передбачений ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_1 скоїв у період
умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання, призначеного
вироком від 17 вересня 2004 року за ст.185 ч.3 КК України. Отже, 11 місяців і
22 дні позбавлення волі є невідбутою частиною покарання за попереднім вироком
відносно ОСОБА_1. Проте суд, за наявності альтернативних видів покарання,
передбачених санкцією ч.2 ст.263 КК України, не дотримався правил визначення
покарання за сукупністю вироків та неправильно застосував кримінальний закон.

Крім того, колегія суддів згодна з доводами касаційного подання про те, що
обрання мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.263 КК України,
не відповідає особі засудженого ОСОБА_1, який знову скоїв умисний злочин при
умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, а вид та розмір
покарання у вигляді штрафу в сумі 510 грн. є явно несправедливим унаслідок
м'якості.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.395, 396 КПК України,

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора Херсонської області задовольнити.

Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 9 листопада 2007
року щодо ОСОБА_1 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

судді:

Синявський С.Г. Косарєв
В.І. Глос Л.Ф.