Номер провадження: 11-кп/785/837/15
Номер справи місцевого суду: 495/1492/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.03.2015 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Котовську Одеської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працює, проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий:

· 18.12.2008 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 317, 70 КК України до п`яти років позбавлення волі;

· 21.12.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 15 ч. 1, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186, 70 КК України до двох років і трьох місяців позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням

засуджений за: ч. 2 ст. 185 КК України до двох років і п`яти місяців позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком і остаточно призначено два роки і шість місяців позбавлення волі; строк покарання обчислений з 01.02.2015 року,

встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин:

30.01.2015 року, близько 15 год. 55 хв. він, знаходячись біля магазину «Сантехніка» по вул. Ізмаїльській, 39-6 у м. Білгород-Дністровську Одеської області, з метою викрадення чужого майна, таємно викрав з зовнішньої вітрини полімерну ємкість об`ємом 100 л вартістю 750 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на зазначену суму.

В апеляційній скарзі, не заперечуючи встановлені судом фактичні обставини справи та кваліфікацію свої дій, обвинувачений просить пом`якшити покарання шляхом застосування ст. 69 КК України, посилаючись на свій стан здоров`я, а також на те, що на його піклуванні знаходиться восьмидесятирічний дідусь.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та клопотання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, ніким не заперечується, а дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, визнані судом першої інстанції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільними.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, його особу, посередню характеристику, щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Виходячи з цього, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, а остаточне покарання за сукупністю вироків призначив у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, обґрунтовано не знайшовши підстав для призначення більш м`якого покарання.

При цьому, суд апеляційної інстанції зважає на те, що обвинувачений вчинив злочин у період випробування.

Окрім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Отже суд першої інстанції, відповідно до вимог зазначеної норми закону, призначив обвинуваченому мінімально можливе покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що міра покарання обвинуваченому обрана відповідно до ст. 65 КК України правильно, тому підстав для його пом`якшення із застосуванням ст. 69 КК України не знаходить.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.03.2015 року, стосовно нього, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4