Справа 710/45/14-к
У Х В А Л А провадження 1-кп/710/27/2014
про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому
30.01.2014 року Шполянський районний суд Черкаської області
в складі головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8 і його довіреної особи - адвоката ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Шпола обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження по обвинуваченню :
1. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина україни, освіта середня, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманнні неповнолітню дитину, раніше судимого : 1) 03.02.2005 року Катеринопільським районним судом Черкаської області по ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі; 2) 13.02.2007 року по постанові Придніпровського районного суду м. Черкас, не відбуту частину покарання у вигляді 1 року 11 місяців і 8 днів заміненео на виправні роботи. 27.11.2008 року постановою Ватутінського міського суду звільнений умовно достроково на 4 місяці 2 дні, судимість в установленому законом порядку не знята та погашена,
якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.2, 186 ч.1 КК України.
2. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Христинівка Черкаської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого : 1) 19.03.1999 року Ватутінським міським судом Черкаської області по ч.2 ст. 142, ч.2 ст. 144 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 особистого майна, судимість погашена; 2) 14.03.2007 року Звенигородським районним судом Черкаської області по ч.2 ст. 122 КК України до 4 років позбавлення волі із іспитовим строком 3 роки. 15 березня 2011 року постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області звільнений від відбуття покарання, судимість у встановленому порядку знята,
якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України.
встановив:
Згідно обвинувального акта органом досудового розслідування встановлено : що 14 жовтня 2011 року ОСОБА_10 на автошляху сполученням м. Ватутіне - бур група шахтоуправління "Ватутінеське" напроти підсобного приміщення, яке розташоване з ліва відносно центрального входу на території Ватутінського міського кладовища № 2, що розташоване на відстані 2 кілометри від м. Ватутіне Черкаської області в групі з ОСОБА_6 , на грунті неприязних відносин, які виникли в зв"язку з неякісним ремонтом автомобіля "Форд" та
з метою невиконання цивільно-правових відносин які склались з ОСОБА_8 , а саме не повернення коштiв в сумі дві тисячi гривень за ремонт автомобіля, та з метою повернення технічного паспорту, який був переданий ОСОБА_8 в якостi застави , умисно , нанic протягом 10-15 хвилин бiльше двадцяти ударів руками i ногами по голові та тулубу потерпілого, у тому числi i головою об землю. Продовжуючи свiй злочинний умисел разом з ОСОБА_11 посадили ОСОБА_8 на заднє сидiння автомобiля моделi Cherry Tiggo, чорного кольору, ОСОБА_12 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_13 на заднє пасажирське сидiння щоб контролювати дії ОСОБА_8 , пiсля чого виїхавши на автодорогу сполученням Ватутіне - Звенигородка, з якої в послiдуючому звернули ліворуч до в"їзду на територію Садівничого товариства Дружба , яке розташоване на землях Юрківської сільської ради, з лівого боку автошляху сполученням Ватутіне - Звенигородка , де близько 19 години ОСОБА_6 зупинив автомобiль, пiсля чого ОСОБА_8 вийшов з автомобiля та намагався втекти, але ОСОБА_12 та ОСОБА_14 наздогнавши його та знову у групi нанесли протягом 1О хвилин бiльше двадцяти ударів руками i ногами по голові та тулубу потерпілого ОСОБА_8 , у тому числi і головою об землю. Закiнчивши побиття, ОСОБА_14 . iз ОСОБА_11 , поклали потерпіого у багажне вiддiлення автомобiля iз місця вчинення злочину зникли.
Згiдно висновку судово-медичної експертизи №24/мд, ОСОБА_8 заподіяно тiлеснi ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забою мяких тканин голови, крововиливу повiк правого ока, правої половини обличчя, перелому 7- 9 ребер справа, травматичного пневмотораксу, підшкірної емфiземи справа (наявнiсть повiтря у правій плевральній порожнинi i пiд шкiрою грудної клітки). По ступеню тяжкостi, травма грудної клітки вшноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпечності для життя. Iншi тілесні ушкодження, відносяться до категорії легких тiлесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я.
Умисні дії ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тiлесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осiб.
Умисні дії ОСОБА_6 квалiфiковано за ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тiлесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осiб.
Обвинувачений ОСОБА_6 :
1. Затриманий 15.10.2011р. о 19 год. 55 хв. слідчим СВ Звенигородського РВ УМВС Черкаської області;
2. Постановою судді Звенигородського райсуду 18.10.2011р. продовжено строк його тримання до 10 діб;
3. Постановою судді Звенигородського райсуду 25.10.2011р. ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою;
4. ухвалою слідчого судді Звенигородського райсуду 23.08.2013р. ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів;
5. 02.12.2013р. ухвалою судді Звенигородського райсуду строк тримання під вартою продовжено до 30.01.2014р.
6. 30.01.2014р. ухвалою Шполянського райсуду строк тримання під вартою продовжено до 30.03.2014р. включно.
7. Ухвалою Шполянського райсуду від 26.03.2014р. строк тримання під вартою продовжено до 29.05.2014р.
В судовому засіданні 28.05 .2014р. прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 діб, оскільки останній не має постійного місця роботи та доходів, на шлях виправлення не став, раніше був засуджений за вчинення тяжкого злочину, що свідчить про те, що він є суспільно-небезпечною особою і перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілого та продовжувати свою злочинну діяльність і ухилятися від судочинства. Вину у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 не визнає, а його вина доведена зібраними доказами по кримінальному провадженні : протоколом усної заяви потерпілого ОСОБА_8 , показами цього потерпілого, показаннями свідків : ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , висновками судово-медичної експертизи № 24 м.д. і тому застосування більш м"яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою ОСОБА_6 не забезпечать належної поведінки обвинуваченого в суспільстві.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_19 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 із тримання під вартою на особисте зобов"язання так як досудове слідство по кримінальному провадженні закінчено, свідки в суді вже дали покази і ОСОБА_6 не зможе вплинути на них. Згідно висновку повторної судово-медичної експертизи тілесні ушкодження ОСОБА_8 відносяться до категорії середньої тяжкості. ОСОБА_6 була встановлена інвалідність 3 групи в 2010р. згідно висновку НСЕК інвалідність була підтверджена на 1 рік з потребою подальшого переогляду комісією, але 15.10.2011р. він був затриманий (в порядку ст. 115 КПК України 1960 року) і в період з 18.09.2013р. по 04.10.2013р. він проходив лікування в Звенигородській ЦРЛ з діагнозом " остеомієліт лівої голені, аритмія, ГХС" з приводу серцевого захворювання ОСОБА_6 надавалася медична допомога в умовах ІТТ Шполянського РВ УМВС. Захисник також посилався на ст.3 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" 1950 року про те, що держава повинна забезпечити тримання особи під вартою в умовах, які відповідають принципу поваги до людської гідності, щоб спосіб і метод виконання заходу не завдавали їй душевного страждання чи мук. З урахуванням стану здоров"я ОСОБА_6 , не можливість пройти ним курсу лікування та відсутність кваліфікованої медичної допомоги в СІЗО, практично вказує на те, що ОСОБА_6 піддається катуванню та жорстокому поводженню, що суперечить ст. 3 Європейської конвенції захисту прав людини. Крім того батьки обвинуваченого - ОСОБА_7 , ОСОБА_20 є пенсіонери, хворіють, мати потребує стороннього догляду, який хворий ОСОБА_7 в повній мірі забезпечити не може. Клопотання підтримали обвинувачений ОСОБА_6 , його законний представник ОСОБА_7 так як вважають, що вже відсутні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії передбачені ч.1 п.п. 1,3-5 ст. 177 КПК України (переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, екпертів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення).
Підсудній ОСОБА_10 вважає, що клопотання прокурора не підлягає до задоволення.
Потерпілий, адвокат ОСОБА_9 вважають, що клопотання про зміну міри запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_6 на особисте зобов"язання не підлягає до задоволення в зв"язку з наступними обставинами:
1. Ні в матеріалах справи, ні обвинуваченим ОСОБА_6 суду не надано жодного документа про неможливість лікувати його в умовах СІЗО та документа який би рекомендував суду розглянути питання про зміну тримання під вартою ОСОБА_6 на особисте зобов"язання. Питання лікування ОСОБА_6 вирішується адміністрацією СІЗО де він утримується.
2. Підставою тримання під вартою ОСОБА_6 є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, а ризики вказані в п.п 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України можуть бути вчинені ним, коли він буде знаходитися на волі під особистим зобов"язанням.
3. ОСОБА_6 повинен був до кінця 2010 року підтвердити ІІІ групу інвалідності, однак до дня затримання 15.10.2011 року обвинувачений це не зробив, тому є некоректним апелювання захисника і обвинуваченого, що він не мав змоги підтвердити в 2011 році інвалідність із-за арешту 15.10.2011р.
4. Є некоректним посилання адвоката ОСОБА_19 про завдання потерпілому ОСОБА_8 злочинними діями ОСОБА_6 і ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень тому, що :
а) в справі є висновок СМЕ № 24 м.д. досліджений судом та по якому допитаний експерт ОСОБА_21 ;
б) висновок повторної СМЕ про ніби-то наявність середньої тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого, однак цей висновок в суді ще не досліджувався, йому не дано належної оцінки.
5. Про те, що ОСОБА_6 не визнав вини і не розкаявся свідчить той факт, що він за всі 2,5 роки слухання даної справи в чотирьох судах навіть не вибачився перед потерпілим ОСОБА_8 , не відшкодував останньому моральної шкоди, що свідчить про антисоціальну сутність дій і затятість ОСОБА_6 . В той же час, інший обвинувачений - ОСОБА_10 знаходячись під вартою спромігся через родичів частково відшкодувати потерпілому ОСОБА_8 затрати останнього на лікування від завданих йому побоїв.
Вирішуючи клопотання ОСОБА_6 про зміну міри запобіжного заходу, суд виходить із приписів ст.ст. 177,178 КПК України про те, що окрім наявності ризиків зазначених у ст. 177 ( переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення), суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов"язаний оцінити в сукупності всі обставини в тому числі: 1) вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення (докази відносно ОСОБА_6 є вагомі); 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим (санкція ч.2 ст. 121 КК передбачає покарання 7-10 років позбавлення волі); 3) вік, стан здоров"я ( ОСОБА_6 виповнилося 37 років, хоч у провадженні і міститься на а.с. 73 т.5 довідка Звенигородської ЦРЛ від 22.10.2013р. про те, що він знаходився на лікуванні в Звенигородській ЦРЛ з 18.09. по 04.10.2013р. з діагнозом " деформугенний остеоартроз лівого колінного суглобу, лівого гомілкового суглобу з порушенням функції ноги та рекомендовано нагляд сімейного лікаря та продовжити лікування медикаментами 5 назв, однак суду не надано письмового висновку медичної частини СІЗО-30, де ОСОБА_6 утримується, про неможливість його лікування в СІЗО
чи необхідності проведення хірургічного лікування йому); 4) міцність соціальних зв"язків обвинуваченого (у ОСОБА_6 по його словах, ніби-то є співжителька з дитиною); 5) наявність постійної роботи - ОСОБА_6 стверджував, що до затримання в 2011 році працював у громадянина ОСОБА_22 вантажником, а також що він є інвалідом 3 групи, однак документи про інвалідність суду не надав; 6) репутацію обвинуваченого - по Єрківській селищній раді ОСОБА_6 характеризується посередньо; 7) про майновий стан ОСОБА_6 - даних не має; 8) ОСОБА_6 має 2 судимості - перша 7р.6міс. позбавлення волі за розбійний напад та умисне знищення майна громадян - погашена, а друга - за умисне середньої тяжкості нанесення тілесних ушкоджень - знята 15.03.2011р. постановою Катеринопільського райсуду в зв"язку із спливом 3 річного іспитового строку; 9) розмір майнової шкоди завданої обвинуваченим потерпілому складає 550 грн.
Суд вважає некоректними посилання адвоката ОСОБА_19 про те, що в діях його підзахисного ОСОБА_6 відсутній склад злочину передбачений ст. 121 ч. 2 КК України, а можлива його відповідальність за ст. 122 КК України, тому що судом не оголошувалися і не досліджувалися висновки повторної судово-медичної експертизи, призначеної ухвалою Шполянського райсуду від 27.03.2014 року.
Тому розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 суд виходить з того, що на час розгляду клопотання прокурора ОСОБА_6 висунуто обвинувачення за ст. 121 ч.2 КК України що є тяжким злочином.
Сумуючи всі вищенаведені аргументи суд дійшов висновку, що оскільки ризики зазначені в ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_6 є великими, прокурор доказав про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 тяжкого злочину, є достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, експертів, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому слід відмовити в клопотанні про зміну міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 із тримання під вартою на особисте зобов"язання та задоволити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178,183,197,315,350 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
1. Задоволити клопотання прокурора і продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ст.121 ч.2 КК України на 60 днів, тобто з 30 травня 2014 року по 28 липня 2014 року включно.
2. Рекомендувати ОСОБА_6 звернутися в медичну частину Черкаського СІЗО для надання йому медичної допомоги по лікуванню наявних у нього хвороб.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 , прокурору та направити до Черкаського слідчого ізолятора.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шполянського
районного суду ОСОБА_1