Справа
№11»а»-666 2007 р. Категорія:
суді 1-ї інстанції Ставнійчук B.C. Доповідач Пасько
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

головуючого-судді
Паська Д.П.

суддів: Ващук
В.П., Зайцева В.А.

за участю
прокурора Альчука М. П.

засудженого
ОСОБА_1 розглянула 22 серпня 2007 року у відкритому судовому засіданні у
м. Вінниці кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Томашпільського районного суду від 11
червня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше судимий
за вироком

Тростянецького
районного суду

Вінницької
області за ст. 140 ч.3 КК

України на три
роки позбавлення

волі з
конфіскацією майна засуджений за ст. 185 ч. 2 КК України на два роки позбавлення
волі;

·
за ст. 185 ч.3 КК України на п'ять років позбавлення
волі;

·
за ст. 186 ч. 2 КК України на чотири роки
позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України остаточно покарання призначено
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді п'яти років по­збавлення
волі, а невідбута частина покарання
скорочена на третину у зв'язку з актом амністії і до відбування призначеного
покарання у виді позбавлення волі на один рік сім місяців і двадцять вісім
днів.

Як
вбачається з вироку суду ОСОБА_1 визнаний винним і за­суджений за те, що 12.04.2003 р. біля 13 год.,
будучи в нетверезому стані і знаходячись в залі
очікування Приміського вокзалу ст. Київ-Пасажирський скориставшись тим, що пасажири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишили без нагляду належне їм майно викрав
його заподіявши ОСОБА_2 мате­ріальну
шкоду на суму 140 гр., а ОСОБА_3 на 375
гр.

ОСОБА_1
визнаний винним і в тому, що 18.11.2004 р. в с. Бон-дурі Гайсинського району Вінницької області біля 3 год. з проникненням
до житла - в будинок потерпілого ОСОБА_4,
що розташований по АДРЕСА_1,
викрав майно цього потерпілого на суму 2775 гр.

Також ОСОБА_1 визнаний винним у тому,
що 3 грудня 2004 р. біля 17 год.
20 хв., перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння в залі очіку­вання,
ст. Вапнярка Одеської залізниці
відкрито викрав належні потерпілій ОСОБА_5
візок з господарською сумкою, а
всього на суму 226 гр.

В своїй
апеляції та доповненні до неї засуджений ОСОБА_1 просить вирок змінити і
пом'якшити йому покарання. На думку апелянта ви­на його не доведена, а кримінальна справа проти нього
сфальсифікована. Ра­йонний суд не повно та однобічно з'ясовував обставини
справи, не вірно оці­нив докази і його
засудив за злочини, яких він не скоював.

Заслухавши
доповідача, виступ засудженого ОСОБА_1 який підтримав
доводи викладені в його апеляції та доповненнях до неї, виступ прокурора, який вважає,
що апеляція необгрунтована і не підлягає задово­ленню, перевіривши матеріали кримінальної
справи, обговоривши доводи апелянта
колегія суддів приходить до висновку, що
апеляція не підлягає за­доволенню.

Колегія
суддів вважає, що під час судового
розгляду справи районний суд дотримався положень ст. 22
КПК України щодо повноти, всебічності та
об'єктивності з'ясування всіх обставин справи. Комплекс досліджених дока­зів
дозволив суду зробити правильний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у
вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому суд до­слідив і проаналізував
показання потерпілих та свідків, явкою з
повинною ОСОБА_1, протоколами огляду
місця події, відтворення обстановки та
обставин події, протоколами опізнання
викраденого, протоколами огляду речових
доказів та іншими доказами. Суд досить повно,
поепізодно проаналі­зував докази і дав їм оцінку у вироку, з чим погоджується і колегія суддів.
Тобто, висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обстави­нам
справи, а дії його за статтями
Кримінального кодексу України кваліфіко­вано вірно.

Доводи
ОСОБА_1 про те, що на станції Вапнярка
він знайшов на вокзалі чужі речі, а у
Києві на вокзалі за проханням невідомої особи пере­носив чужі речі є
надуманими, свідчать про намагання
уникнути відповіда­льності за вчинене і спростовані проаналізованими у вироку
доказами.

Колегія
суддів не знайшла істотних порушень норм чинного криміна­льно-процесуального
законодавства під час досудового слідства та під час судового розгляду
справи, які би могли потягнути
скасування вироку.

Призначаючи
ОСОБА_1 покарання районний суд дотримався положень ст. ст. 50 та 65 КК України про мету покарання та
загальні засади

його призначення, врахував і ті
обставини щодо особи засудженого, на які
є посилання у апеляції.

З
наведенням відповідних підстав районний суд застосував до ОСОБА_1 п. «б» ст. 5 Закону
України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року і скоротив на третину невідбуту
частину покарання, з чим погоджується
колегія суддів.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 366. 377 КПК
України, ко­легія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 з доповнен­нями залишити без задоволення, а вирок Томашпільського районного суду від 11
червня 2007 року щодо нього без змін.

На
ухвалу можуть бути подані касаційні скарги (подання прокурора) безпосередньо до
касаційного суду - Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України протягом шести місяців з моменту набрання нею законної сили.