Справа № 738/2706/14-к
№ провадження 1-кп/738/2/2015
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м. Мена
Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000246, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 липня 2014 року, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мена Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, в силу ст.89 КК України несудимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.310 та ч.2 ст.121 КК України, -
за участю:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника обвинуваченого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 на присадибній ділянці незаконно вирощував, а саме доглядав шляхом прополювання, рослини коноплі, які згідно висновку експерта №1005 (х) від 16 липня 2014 року містять наркотично-активний компонент каннабіс-тетрагідроканнабінол, та які в кількості 16 рослин були виявлені та вилучені працівниками міліції 11 липня 2014 року о 20-30 год. під час проведення обшуку в зазначеному господарстві.

24 липня 2014 року близько 18-50 год. ОСОБА_3 , знаходячись в господарстві по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин навмисно завдав ОСОБА_7 не менше десяти ударів руками та ногами в область обличчя та тулубу, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки - поширені синці передньої та бокових поверхонь грудної клітки, множинні переломи ребер з обох сторін з розривами пристінкової плеври та масивними крововиливами в міжреберні м`язи; забої та розриви тканини лівої легені, з наявністю 300 мл желеподібних згортків крові в лівій плевральній порожнині, синці обох повік правого ока, забійної рани нижньої губи, які у комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду вину у незаконному вирощуванні конопель та умисному нанесенні ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, не визнав.
По епізоду незаконного вирощування конопель обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду декілька разів змінював свої показання щодо визнання вини у вчиненні цього злочину. На початку судового розгляду вину визнав, під час допиту вину визнав частково та показав, що у господарстві за місцем його проживання за будинком працівники міліції під час обшуку виявили 16 рослин дикорослої коноплі, яку він не обробляв, не просапував, оскільки взагалі не бачив, що вона там росте. В день проведення обшуку йому зателефонували сусіди і повідомили, що на подвір`ї його господарства знаходяться працівники міліції, він приїхав додому лише через півтори години після дзвінка, працівники міліції знаходились у дворі, що вони робили весь цей час йому невідомо. Під час обшуку в будинку на кухні під столом було знайдено пристрій для куріння, а на подвір`ї у собачій будці совок із сміттям та сухою коноплею, їх походження йому невідоме, але припускає, що вони залишились від квартирантів, які проживали у його будинку до 2008 року, тобто в той час коли він відбував покарання за попереднім вироком. Вину визнає лише тому, що конопля росла в його господарстві. Згодом вину у вирощуванні конопель не визнав, посилаючись на те, що він не є власником даного господарства. Разом з тим показав, що власником будинку є його батько, який проживає окремо від нього, він (обвинувачений) зареєстрований та з 2008 року проживає в будинку один, періодично в ньому проживає його брат, за садибою доглядає сам.
Обвинувачений ОСОБА_3 по епізоду нанесення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, показав, що 24 липня 2014 року цілий день перебував у м. Чернігові з сестрою та батьком у лікарні. Повернулися із сестрою у м. Мена приблизно у період часу з 17-00 год. до 18-00 год.. На прохання знайомої провів її на автобус до м. Києва, а по дорозі додому зайшов до ОСОБА_8 . У веранді його будинку на підлозі лежав чоловік з побитим обличчям, як потім з`ясувалося це був ОСОБА_7 , якого він раніше не знав, запитав у нього, що трапилося, і допоміг останньому підвестися та посадив його на диван у кімнаті, а сам пішов в іншу кімнату та став розмовляти з ОСОБА_9 й не бачив як ОСОБА_7 вийшов на вулицю. Через деякий час в будинок зайшла ОСОБА_10 та стала сваритися через те, що вони розпивають спиртні напої, запитувала хто побив ОСОБА_7 , на що він відповів, що спиртних напоїв не вживав, хто побив ОСОБА_7 не знає, оскільки нещодавно прийшов. ОСОБА_7 також відповів ОСОБА_10 , що не пам`ятає хто його побив. У присутності ОСОБА_10 він запитав у ОСОБА_7 чи бив він його, на що останній відповів - ні. Після цього ОСОБА_10 пішла викликати швидку медичну допомогу і повернулася разом з ОСОБА_11 , якому він також пояснив, що ОСОБА_7 не бив, що трапилося не знає. ОСОБА_10 попросила залишити будинок її сина ОСОБА_9 , він вийшов з будинку, біля хвіртки зустрів знайомого ОСОБА_12 та пішов з ним у своїх справах. Наступного дня заходив до ОСОБА_9 , в будинку останнього знаходилися ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , з якими він розпивав спиртні напої і в їх присутності запитував у потерпілого хто його побив, на що той відповів, що не пам`ятає. Також обвинувачений показав, що кров на його штанах з`явилася після того, як він допомагав потерпілому піднятися з підлоги, у нього не було тілесних ушкоджень, які супроводжувалися б кровотечею, прізвисько « ОСОБА_14 » до нього немає ніякого відношення, так називали його старшого брата, але станом на 24 липня 2014 року останній відбував покарання у виді арешту.

Не зважаючи на те, що обвинувачений не визнав вини у вчиненні злочинів за висунутим обвинуваченням, його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України, підтверджується наступними доказами, які були дослідженні безпосередньо судом під час судового розгляду.
Свідок ОСОБА_15 під час судового розгляду показав, що 11 липня 2014 року приймав участь в якості понятого під час обшуку господарства по АДРЕСА_1 . Під час обшуку на подвір`ї господарства, а саме біля сараю, паркану та біля будинку були виявлені та вилучені 16 рослин, схожих на коноплю. На місці, де росли ці рослини, не було бур`янів, оскільки вони оброблялися, а навкруги були чагарники. В будинку за вказаною адресою також було виявлено пристрій для куріння, фольгу, а у собачій будці совок з сухою речовиною рослинного походження зеленого кольору. Усі речі були вилучені працівниками міліції, упаковані та опечатані.

Свідок ОСОБА_16 під час судового розгляду надав аналогічні показання про те, що 11 липня 2014 року був запрошений працівниками міліції понятим при обшуку господарства по АДРЕСА_1 , під час якого за будинком було виявлено 16 рослин, схожих на коноплю, в будинку пристрій для куріння, а у собачій будці совок із сухим листям.

У протоколі обшуку від 11 липня 2014 року у господарстві за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 зафіксовано, що під час обшуку було виявлено та вилучено 16 рослин, схожих на коноплю, а саме за будинком 11 рослин, біля паркану 4 рослини, в даних місцях трава відсутня, а навкруги росте бур`ян, а також серед бур`янів в правій стороні господарства виявлено одну рослину, схожу на коноплю. В будинку в приміщенні кухні, поряд зі столом виявлено пошкоджені полімерні пляшки ємністю 2 та 1,5 л., що являють собою пристрій для куріння, на пляшці ємністю 1,5 л фольга з нашаруванням темного кольору, така ж фольга на підлозі поряд зі столом; при вході у господарство у дерев`яній будці для собаки виявлено совок зі сміттям та сухою речовиною рослинного походження зеленого кольору, схожою на коноплю. Обшук проведено у присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які під час допиту у судовому засіданні підтвердили наявність своїх підписів у протоколі обшуку та вірність відомостей, що вказані у протоколі, та зображень на ілюстративних таблицях, доданих до протоколу обшуку (а.с.148-152).
Відповідно до постанови слідчого від 11 липня 2014 року призначено експертизу наркотичних засобів щодо вилучених у господарстві ОСОБА_3 16 рослин, схожих на рослини коноплі (а.с. 157).

Згідно з висновком експерта від 16 липня 2014 року №1005 (х) надані на дослідження рослини зеленого кольору у вигляді стебел з коренями, бічними гілками, листям та верхівками у кількості 16 штук, які були вилучені 11 липня 2014 року під час проведення обшуку господарства по АДРЕСА_1 , містять наркотично-активний компонент каннабісутетрагідроканнабінол та належить до рослин роду Коноплі, який віднесено до рослин, які містять наркотичні засоби, психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей (а.с. 159-161).

Висновком експерта від 23 липня 2014 року №1006 (х) підтверджується, що вилучена 11 липня 2014 року з господарства ОСОБА_3 подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 1,695 г. Речовина коричневого кольору, нашарована на поверхням наданого на експертизу пристрою, що складається з двох фрагментів полімерних пляшок та фрагмента фольги з отворами, а також на поверхнях наданого на експертизу наперстка, виготовленого з фольги, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт каннабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,111 г та 0,010 г (а.с. 164-167).

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин іх аналогів і прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, каннабіс (марихуана), віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000246, відомості за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України, з фабулою про виявлення дільничним інспектором по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 , посів конопель, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 липня 2014 року (а.с. 143).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника з приводу того, що ОСОБА_3 не є суб`єктом даного злочину, оскільки не являється власником господарства по АДРЕСА_1 , суд не бере до уваги, оскільки суб`єктом даного злочину може бути будь-яка фізична осудна особа з 16 років, ніким не заперечується та обставина, що власником даного господарства є батько обвинуваченого ОСОБА_17 , на що посилався слідчий СВ Менського РВ УМВС України в своєму клопотанні про проведення обшуку житла та іншого володіння та слідчий суддя в ухвалі про надання дозволу на обшук житла та іншого володіння особи (а.с. 146-147), обвинувачений під час судового розгляду підтвердив, що батько проживає окремо за іншою адресою, а в будинку по АДРЕСА_1 , на подвір`ї якого було виявлено вирощування рослин коноплі, проживає один, самостійно здійснює догляд за садибою.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Свідок ОСОБА_18 під час судового розгляду показав, що влітку 2014 року, точних дату та часу не пам`ятає, зайшовши на подвір`я господарства ОСОБА_8 виявив труп ОСОБА_7 , повідомив про це господаря будинку ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , яка знаходилася в будинку останнього, викликав швидку допомогу та міліцію. Напередодні, днів за два, бачився з ОСОБА_7 на вул. Радянській в м. Мена, останній був побитий, запитав у нього «асфальтная болезнь?», на що останній відповів, що його побив « ОСОБА_14 ». « ОСОБА_14 » у м. Мена називають братів ОСОБА_19 , тобто і обвинуваченого. Крім того, свідок показав, що ОСОБА_7 знав добре, останній випивав часто, але чи був п`яний при їх зустрічі не звернув уваги.

Під час судового розгляду була допитана свідок ОСОБА_10 .. На підставі заяви свідка ОСОБА_10 був здійснений її повторний допит відповідно до ч. 13 ст. 352 КПК України. Під час першого та повторного допитів свідок ОСОБА_10 надала показання, які різняться між собою в наступному. Так, під час першого допиту свідок ОСОБА_10 показала, що 24 липня 2014 року близько 18-50 год. їй зателефонував син ОСОБА_9 , який був дуже схвильований та попросив прийти до нього додому. Прийшовши до господарства, в якому він проживає, близько 19-05 год. побачила на ганку ОСОБА_20 , останній був весь побитий, обличчя в крові, тримався за грудну клітку і скаржився, що все болить. Повернулася додому й повідомила про це ОСОБА_11 , який є працівником міліції та тимчасово у неї мешкає. Коли ж повернулась на подвір`я сина з ОСОБА_11 , то ОСОБА_7 вже був у будинку і лежав у вітальні на підлозі, також у будинку були її син та ОСОБА_21 . Вона запитала у ОСОБА_7 хто його побив, на що останній відповів, що не знає. Вона викликала карету швидкої медичної допомоги зі свого дому, коли повернулася, то ОСОБА_3 у будинку вже не було, швидка приїхала хвилин через 15, фельдшер зробив ОСОБА_7 укол, а госпіталізувати в лікарню відмовився, пояснюючи тим, що у ОСОБА_22 немає коштів, останній також відмовлявся їхати в лікарню. Син їй повідомив, що бійку у дворі не бачив, а чув лише крики, а саме те, що ОСОБА_7 просив не бити його.

Під час повторного допиту свідок ОСОБА_10 показала, що коли вона запитала у ОСОБА_22 хто його побив, то він відповів, що це зробив ОСОБА_23 , попередні її показання були неправдивими, оскільки, перебуваючи в залі судових засідань, вона розгубилася, дуже хвилювалася. Після судового засідання все обдумала і добровільно звернувся в суд із заявою про її повторний допит.

Також відповідно до ч. 13 ст. 352 КПК України був здійснений повторний допит свідка ОСОБА_13 на підставі її заяви.

Так, під час першого допиту свідок ОСОБА_13 під час судового розгляду показала, що 24 липня 2014 року заходила в гості до знайомого ОСОБА_8 , в будинку останнього знаходилися ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , всі разом випили спиртного й вона поїхала відпочивати на річку Десна. У ОСОБА_7 в цей час будь-яких тілесних ушкоджень не було. Наступного дня близько 05-00 год. ранку вона знову зайшла до ОСОБА_9 , ОСОБА_24 лежав на дивані, у нього було розбите обличчя, попросив води. ОСОБА_26 їй повідомив, що чув бійку на подвір`ї, але хто з ким бився не бачив, бо він не ходить, ОСОБА_9 розповідав, що чув як ОСОБА_7 просив когось не бити його, але кого саме не знає. Сприймала те, що повідомив ОСОБА_9 , як правдиву інформацію, оскільки у ОСОБА_7 були наявні тілесні ушкодження на обличчі. Цього ж дня до ОСОБА_27 заходив й ОСОБА_3 .. Оскільки ОСОБА_9 та його мати ОСОБА_10 вказували на ОСОБА_23 , що це він побив ОСОБА_7 , то ОСОБА_3 декілька разів запитував у ОСОБА_7 чи бив він його, на що останній відповідав, що не бив, останній трусився весь чи то від страху, чи то від похмілля. 26 липня 2014 року близько 10-00 год. до будинку ОСОБА_9 зайшов її дядько ОСОБА_18 та повідомив, що на подвір`ї знаходиться тіло ОСОБА_7 ..

Під час повторного допиту свідок ОСОБА_13 показала, що коли 25 липня 2014 року о 05-00 год. ранку вона зайшла до ОСОБА_9 і побачила побитого ОСОБА_7 , який лежав на дивані, то ОСОБА_26 їй повідомив, що ОСОБА_7 побив « ОСОБА_14 ». «Абрамом» у м. Мена називають ОСОБА_3 та його брата ОСОБА_28 . Попередні її показання з приводу того, що їй не було відомо хто побив ОСОБА_7 були неправдивими, оскільки перед судовим засіданням на неї чинили тиск, а саме на вулиці зустріли невідомі особи, які погрожували закопати її, якщо буде зайве говорити в суді, вона була перелякана. Через деякий час все-таки вирішила звернутися до міліції з даного приводу, заяву про повторний допит до суду писала особисто та добровільно.

Вирішуючи питання допустимості доказів - показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.13 ст. 352 КПК України закінчення допиту свідка не виключає його повторного допиту в цьому ж судовому засіданні чи в наступному, якщо під час судового розгляду з`ясувалося, що свідок може надати показання стосовно обставин, щодо яких він не допитувався. У даному кримінальному провадженні повторний допит свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 був здійснений за їх клопотаннями, у яких вони повідомляли суд про чинення на них тиску.

Під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_13 звернулася до правоохоронних органів із письмовою заявою про притягнення до кримінальної відповідальності наглядно знайомих осіб, які шляхом погроз та залякувань змушують її давати неправдиві показання в якості свідка в суді під час розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_29 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

На підставі її заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за ознаками злочину, передбаченого ст. 386 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000481 (а.с. 220).

Крім того, суд оцінює кожний доказ з точки зору як його належності, допустимості, так і достовірності. Оцінка достовірності показань свідка залежить від характеру показань свідка, його особи та від співвідношення показань свідка з іншими доказами у провадженні. Стороною захисту не надано доказів, що підтверджують нечесність свідків, їхню зацікавленість в результатах провадження, їх нездатність сприймати і давати правдиві показання.

При оцінці доказів суд також враховує психологічні особливості свідка, а саме те, що свідок ОСОБА_10 є особою похилого віку, її спосіб життя та перебування у незвичній для неї обстановці, зокрема в залі судових засідань, могли призвести до її хвилювання, розгубленості.

Показання свідка ОСОБА_13 з приводу повідомлення їй ОСОБА_9 інформації щодо побиття ОСОБА_7 обвинуваченим, суд оцінює у відповідності до ст. 97 КПК України як показання з чужих слів. Ці її показання разом з іншими доказами підтверджують заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень саме ОСОБА_3 ..
Свідок ОСОБА_12 під час судового розгляду показав, що влітку 2014 року, точних дати та часу не пам`ятає, проходив з братом ОСОБА_30 та іншими знайомими біля одного з господарств у м. Мена, точної адреси не знає, почув крики, хвіртка була відчинена, побачив « ОСОБА_14 » - це ОСОБА_31 , на нього кричала якась баба, як з`ясувалося в судовому засіданні це свідок ОСОБА_10 , вона лаялася нецензурними словами, говорила, щоб він більше не приходив, кричала, що він когось побив. Він зайшов у двір, ОСОБА_3 забрав з будинку ОСОБА_9 костилі і вони пішли з ним додому до обвинуваченого. ОСОБА_3 сказав йому «баба кричить, що він Вітю вдарив». Після того, як ОСОБА_3 відніс додому костилі, переодягнувся, поїв, взяв гроші, вони знову пішли до ОСОБА_9 , запитували у ОСОБА_7 хто його побив, останній відповів, що не знає. У ОСОБА_7 був розбитий ніс, на обличчі була кров. Наступного дня також заходили з ОСОБА_3 до ОСОБА_9 , в будинку останнього знаходилися ОСОБА_32 та ОСОБА_24 . І він і ОСОБА_3 в черговий раз цікавились у ОСОБА_7 хто ж його побив, останній відповів, що не знає. В той же день він бачив ОСОБА_7 на автостанції, давав йому цигарки, останній був п`яний, з ним не розмовляв.

Свідок ОСОБА_33 під час судового розгляду показав, що влітку 2014 року, точних дати та часу не пам`ятає, проходив з братом ОСОБА_34 та знайомими ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 біля двору, точної адреси не знає, в якому знаходились ОСОБА_21 та якась жінка, остання випроводжала ОСОБА_23 з двору, що вона говорила дослівно не чув, оскільки не зупинявся біля двору, пішов з хлопцями далі, а брат ОСОБА_28 зайшов у двір за ОСОБА_23 . Коли вони вийшли з двору, то ОСОБА_28 і ОСОБА_23 пішли по своїх справах, а він з хлопцями по своїх.

Свідок ОСОБА_38 під час судового розгляду показав, що працює фельдшером центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, 24 липня 2014 року у темну пору доби виїжджав на виклик на вулицю Коцюбинського, номеру будинку на пам`ятає, у м. Мена, приводом до виклику було побиття особи. Приїхавши на виклик, побачив чоловіка, який в одній із кімнат будинку лежав на підлозі, він його оглянув, у нього були гематоми обличчя, грудної клітки, скаржився на головні болі та болі в грудній клітці, був адекватний, ознак алкогольного сп`яніння у нього не помітив, хто його побив не сказав. Він надав потерпілому першу медичну допомогу в межах його компетенції, вколов знеболювальне, підняв тиск, наполягав на його госпіталізації, але останній відмовився, посилаючись на відсутність коштів, про відмову від госпіталізації розписався у картці виклику швидкої медичної допомоги. Проти волі пацієнта доставити його до лікарні неможливо, чи загрожували життю потерпілого наявні у нього тілесні ушкодження він визначити не може, це компетенція лікаря, а не фельдшера швидкої медичної допомоги.

Згідно з протоколом огляду місця події від 26 липня 2014 року, з доданими ілюстративними таблицями, а саме господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , на подвір`ї даного господарства поряд з літньою кухнею на землі виявлено тіло чоловічої статі, розташоване спиною до землі, з наявними тілесними ушкодженнями, а саме синці на правому оці, на правій руці та на ногах, садна на тулубі з лівої сторони в області ребер (а.с.75-77).

У протоколі огляду місця події (додатковому) від 26 липня 2014 року зафіксовано факт вилучення речей, а саме: чорні напівшерстяні штани, сорочка з коротким рукавом у біло-сіру вертикальну смугу з плямами бурого кольору, схожими на кров, труси сірого кольору та кросівки синтетичні коричневого кольору з фіолетовими вставками, в які був вдягнений ОСОБА_7 ; з правої та лівої рук трупа ОСОБА_7 було проведено зріз нігтів (а.с. 78-79).

Під час огляду господарства по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 , було виявлено та вилучено штани джинсові синього кольору з плямами бурого та кросівки білого кольору, про що зафіксовано у протоколі огляду місця події від 26 липня 2014 року (а.с.80-82). Огляд проводився з дозволу ОСОБА_3 ..

З висновку судово-імунологічної експертизи №177 від 02 вересня 2014 року вбачається, що в слідах на джинсах (об. №1-4), вилучених у підозрюваного ОСОБА_3 , знайдено кров людини, походження якої не виключається як від потерпілого ОСОБА_7 , так і від підозрюваного ОСОБА_39 , при наявності у нього джерел зовнішньої кровотечі (а.с.137-141). Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував наявність у нього тілесних ушкоджень, які супроводжувалися б кровотечею, станом на 24-26 липня 2014 року, та не заперечував походження крові на його одязі від потерпілого ОСОБА_7 , яка могла з`явитися, на його думку, під час надання потерпілому допомоги підвестися з підлоги у веранді.

Під час судового розгляду було встановлено, що у даному кримінальному провадженні стосовно встановлення характеру та локалізації тілесних ушкоджень, наявних у потерпілого, часу їх заподіяння та причин його смерті було проведено дві експертизи, про що надано висновки: № 146 від 28 серпня 2014 року; №206 від 24 жовтня 2014 року (а.с. 129-136, 240-245).

Комісійна судово-медична експертиза за №206 від 24 жовтня 2014 року не є по відношенню до судово-медичної експертизи № 146 від 28 серпня 2014 року повторною чи додатковою, які б виключали участь одного й того самого експерта у її проведенні.

Доводи сторони захисту про те, що вони не були ознайомлені з висновком первинної судово-медичної експертизи №146 від 28 серпня 2014 року на досудовому розслідуванні, спростовуються даними протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 30 жовтня 2014 року, підписаним обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_6 (а.с. 246-247).

У висновку комісійної судово-медичної експертизи №206 від 24 жовтня 2014 року зафіксовано, що під час експертизи трупа ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітки - поширені синці передньої та бокових поверхонь грудної клітки, множинні переломи ребер з обох сторін з розривами пристінкової плеври та масивними крововиливами в міжреберні м`язи; забої та розриви тканини лівої легені, з наявністю 300 мл желеподібних згортків крові в лівій плевральній порожнині, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень; синці обох повік правого ока, забійної рани нижньої губи, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Вищенаведений комплекс тілесних ушкоджень міг виникнути 24 липня 2014 року від дії тупих предметів за механізмом удару, а саме при завданні потерпілому ударів руками і ногами; ушкодження в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як такі, що в своєму перебігу призвели до смерті.

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок травматичного шоку, який явився ускладненням закритої травми грудної клітки із множинними переломами ребер з розривом пристінкової плеври, про що свідчать наступні патологічні ознаки: множинні переломи ребер з обох сторін з розривами пристінкової плеври та масивними крововиливами в міжреберні м`язи; забої та розриви тканини лівої легені, 300 мл желеподібних згортків крові в лівій плевральній порожнині; синців обох повік правого ока, забійної рани нижньої губи; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, масивні крововиливи в наднирники, нирки, під серозні оболонки, рідка кров в порожнинах серця судин. Цей комплекс тілесних ушкоджень має прямий причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті.

До настання смерті призвів комплекс ушкоджень у вигляді закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер з розривами пристінкової плеври, забоями та розривами легень, лівобічним гемотораксом, синців обох повік правого ока, забійної рани нижньої губи, що ускладнились травматичним шоком.

Закрита травма грудної клітки могла виникнути внаслідок не менше як 8 (восьми) травматичних впливів в ділянку грудей, ушкодження на обличчі у вигляді синців обох повік правого ока, забійної рани нижньої губи, могли утворитись не менше як від двох травматичних впливів.

Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг здійснювати обмежений обсяг цілеспрямованих рухів, в тому числі рухатись, здійснювати цілеспрямовані рухи.

В крові трупа не виявлений етиловий спирт.

Виявлений комплекс тілесних ушкоджень не міг утворитись внаслідок однократного падіння з висоти власного зросту (в тому числі з наданим прискоренням), в тому числі на предмети з виступаючою поверхнею.

За умови надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги після отримання комплексу тілесних ушкоджень, прогноз щодо життя потерпілого міг бути сприятливим.

Допитаний під час судового засідання судовий експерт ОСОБА_40 , роз`яснюючи висновок комісійної судово-медичної експертизи №206 від 24 жовтня 2014 року підтвердив вірність висновку та зазначив, що категорична відповідь про неможливість утворення наявних у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень внаслідок падіння його з висоти власного росту зумовлена механізмом утворення прямих та непрямих переломів ребер, які утворились безпосередньо при контакті грудної клітини з тупими предметами, які мають обмежену поверхню, таких предметів було не менше восьми, тобто було не менше восьми прикладань тупим предметом як на праву, так і на ліву поверхню тіла, в зв`язку з чим є відповідні переломи ребер. Тілесні ушкодження, які були виявлені при розтині трупа ОСОБА_7 на момент їх спричинення не були несумісними з життям, але у разі не звернення особи за медичною допомогою призводять до травматичного шоку, внаслідок чого настає смерть. Зокрема, судовий експерт роз`яснив, що при нанесенні декількох ударів в грудну клітину людини утворюється крововилив м`яких тканин, перелом ребер, розлив плеври, може бути внутрішня кровотеча. При отриманні таких тілесних ушкоджень відбувається постійне подразнення раневих поверхонь внаслідок того, що грудна клітина постійно знаходиться в русі, людина рухається, дихає, зміна об`ємів грудної клітини призводить до постійної травматизації, що накопичується в больовому синдромі та з часом призводить до травматичного шоку, внаслідок чого в даному випадку помер потерпілий. При русі грудної клітини потерпілий ОСОБА_7 постійно відчував біль, але якщо приймав алкоголь, то біль зменшувався, також біль може зменшуватися внаслідок обмеження руху грудної клітини шляхом її перев`язування жорсткою пов`язкою, але больові відчуття були постійними. При отриманні таких тілесних ушкоджень потерпілий міг рухатися, оскільки його ноги не були травмовані, але рух обмежувався больовим синдромом. Крім того пояснив, що при дослідженні трупу потерпілого на внутрішній поверхні нижньої губи потерпілого була виявлена велика рана, яка могла супроводжуватися кровотечею. Про утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 саме 24 липня 2014 року свідчать обставини вказані у фабулі постанови, які не суперечать результатам проведених експертиз, в тому числі результату розтину.

У заяві про залучення до провадження як потерпілого, поданій ОСОБА_41 старшому слідчому СВ Менського РВ УМВС України в Чернігівській області 02 жовтня 2014 року, зазначено, що тілесні ушкодження, від яких помер її батько ОСОБА_7 , заподіяні йому ОСОБА_3 (а.с. 114).

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000273, відомості за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, з фабулою щодо обставин заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , від яких останній помер, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 серпня 2014 року (а.с. 73).

У протоколі огляду місця події (додатковому) від 26 липня 2014 року зафіксовано проведення зрізу нігтів з правої та лівої рук трупа ОСОБА_7 (а.с. 78-79). Згідно з постановою прокурора від 14 серпня 2014 року у ОСОБА_3 були відібрані зразки крові для проведення судово-імунологічної та судово-цитологічної експертиз (а.с. 248-249).

Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи від 22 жовтня 2014 року № 193 визначена групова приналежність крові трупа ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_3 , в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з рук потерпілого ОСОБА_7 виявлена кров людини та епітеліальні клітини поверхневого шару багатошарового плоского епітелію, походження яких можливе від самого потерпілого, присутність в даних слідах крові підозрюваного ОСОБА_3 виключається, даних про присутність епітеліальних клітин підозрюваного ОСОБА_3 не отримано. (а.с.251-256).

Згідно з висновком судово-імунологічної експертизи від 19 вересня 2014 року №199 в слідах на сорочці потерпілого знайдена кров людини, походження якої не виключається від самого потерпілого ОСОБА_7 , даних за присутність в цих слідах крові від підозрюваного ОСОБА_3 не отримано (а.с. 258-262).

Сторона захисту посилається на зазначені висновки експертиз як на докази непричетності ОСОБА_3 до заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть. Проте суд не погоджується з такою позицією сторони захисту, оскільки під час судового розгляду встановлено і підтверджено показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що станом на 24-26 липня 2014 року у нього були відсутні тілесні ушкодження, які супроводжувалися б кровотечею, на відміну від потерпілого, у якого була розбита губа, а тому є логічним відсутність крові ОСОБА_3 в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з рук потерпілого ОСОБА_7 та на сорочці потерпілого.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.

Сторона захисту у судових дебатах послалась на те, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 підлягає закриттю у зв`язку відсутністю складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, зауваживши, що ОСОБА_3 не причетний до заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, сторона обвинувачення не надала належних та допустимих доказів його винуватості, очевидців даної події немає, а показання всіх свідків базуються на тому, що їм повідомили ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які могли і не усвідомлювати того, що відбувалося, оскільки ОСОБА_9 є психічнохворою особою, а ОСОБА_7 перебував в нетверезому стані.

Посилання сторони захисту на непричетність обвинуваченого ОСОБА_3 до заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами в їх сукупності, які повністю і детально між собою узгоджуються, доповнюють один одного, викривають обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а саме показаннями свідка ОСОБА_13 , яка підтвердила перебування ОСОБА_3 24 липня 2014 року у будинку ОСОБА_9 , показаннями свідка ОСОБА_18 , якому ОСОБА_7 на наступний день після отримання тілесних ушкоджень повідомив, що його побив « ОСОБА_14 », показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що потерпілий ОСОБА_7 вказав саме на нього, як на особу, що завдала йому тілесні ушкодження.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердили, що «Абрамом» називають ОСОБА_42 та його брата. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 показав, що станом на 24 липня 2014 року його брат відбував покарання у виді арешту.

Про причетність ОСОБА_3 до побиття ОСОБА_7 свідчить також висновок комісійної судово-медичної експертизи № 206 від 24 жовтня 2014 року, згідно з яким ОСОБА_7 було заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що могли утворитись 24 липня 2014 року.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду показав, що 24 липня 2014 року повернувся з м. Чернігова у м. Мена у період часу з 17-00 год. до 18-00 год., тобто на час вчинення злочину згідно з обвинувальним актом, а саме близько 18-50 год., знаходився у м. Мена і приблизно о 19-10 год., тобто через незначний проміжок часу після настання події, коли ОСОБА_10 прийшла в господарство свого сина, знаходився там. Доказів його перебування у період часу з 18-00 до 19-00 год. в іншому місці суду не надав.
Також стороною захисту не надано суду доказів щодо неможливості усвідомлення ОСОБА_9 значення своїх дій внаслідок психічного захворювання. Так, дійсно ОСОБА_9 з 2010 року перебував на обліку у лікаря психіатра з діагнозом F 07.9, що підтверджується повідомленням КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня» (а.с.204), проте дана особа внаслідок психічного захворювання не визнавалася недієздатною, суду не надано доказів, що ОСОБА_9 не здатний сприймати обставини і давати щодо них правдиві пояснення.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що ОСОБА_9 внаслідок хвороби часто обмовлявся, але був адекватний, повідомлену ним інформацію вона сприймала як правдиву. Обвинувачений ОСОБА_3 також показав про те, що інколи заходив до ОСОБА_9 , спілкувався з ним, в тому числі і 24 липня 2014 року розповідав йому про хворобу батька.
Щодо неадекватного стану потерпілого ОСОБА_7 внаслідок вживання алкогольних напоїв, то стороною захисту також не надано належних доказів, а навпаки її посилання спростовуються показаннями фельдшера центру екстреної медичної допомоги ОСОБА_38 , який показав, що 24 липня 2014 року під час огляду потерпілого ним не було встановлено клінічних ознак алкогольного сп`яніння, потерпілий був адекватний; відповідно до пояснень судового експерта не виключається вживання потерпілим алкогольних напоїв, однак згідно з висновками судово-медичних експертиз алкоголь в крові потерпілого не виявлено.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_3 , даних ним в судовому засіданні, щодо його непричетності до заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, які мають прямий причинно-наслідковий зв`язок з настанням його смерті, так як вбачає, що такі показання обвинуваченим висловлені з метою перешкодити встановленню фактичних обставин кримінального провадження, покращити своє становище та уникнути належного покарання за вчинений злочин, так як ОСОБА_3 розуміє тяжкість вчиненого та усвідомлює, яке може понести покарання за вчинене, та розцінює їх як метод обраного обвинуваченим захисту.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 плутався в своїх показанням, пояснюючи про те, що він взагалі не знав потерпілого, і разом з тим характеризував його як особу схильну до зловживання алкогольних напоїв; показував, що періодично заходив до ОСОБА_9 , оскільки той був хворий і мати могла залишити його без нагляду та без їжі на пару днів, він приносив йому цигарки, і разом з тим пояснював, що йому невідома причина візиту ОСОБА_10 24 липня 2014 року до сина, оскільки вона приходить до нього по п`ять разів на день.

За клопотанням сторони захисту під час судового розгляду в якості свідка було допитано ОСОБА_43 , який показав, що 24 липня 2014 року заходив до ОСОБА_9 в будинок, там знаходився ОСОБА_7 , бачив у нього синець під оком. Наступного дня бачив потерпілого біля автостанції в м. Мена, запитував хто його побив, останній відповів, що точно не пам`ятає. У будинку ОСОБА_9 часто збиралося багато незнайомих один одному людей. ОСОБА_7 регулярно вживав алкогольні напої, на ґрунті чого виникали приступи епілепсії, спостерігались різки зміни в його поведінці, був неадекватний.

Проте, показання свідка захисту ОСОБА_43 не спростовують вини обвинуваченого, суд їх сприймає як позицію, яка спрямована на покращення становища обвинуваченого, оскільки свідок з обвинуваченим давно знайомі, проживають в одному місці, а тому дача показань на його користь в судовому засіданні пояснюється саме цими обставинами.

Не може суд погодитися також з доводами сторони захисту, що потерпілий ОСОБА_7 міг отримати тілесні ушкодження від інших осіб, так як в будинку ОСОБА_9 постійно збиралося багато людей, які потрапляли туди випадково, оскільки такі доводи не підтверджуються жодними доказами та повністю спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 310 КК України як незаконне вирощування конопель у кількості більше десяти рослин; за ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він вчинив умисні тяжкий та невеликої тяжкості злочини, в силу ст. 89 КК України несудимий, за місцем проживання фактично характеристика відсутня, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, його матеріальний стан, стан здоров`я, вік, відсутність постійної роботи, соціальні зв`язки та схильності, думку потерпілої, яка в поданій до суду заяві, зазначила, що при призначенні обвинуваченому покарання покладається на розсуд суду, та виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання необхідно призначити у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 310 КК України, та у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 121 КК України, відповідно до ст. 70 КК України, визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Відповідно до ухвали слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2014 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого був продовжений ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2014 року та ухвалами Менського районного суду Чернігівської області від 13 листопада та 08 грудня 2014 року.

Суд приходить до висновку, про необхідність до набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати з 26 липня 2014 року (а.с. 85-86).

Цивільний позов у даному кримінальному провадженню потерпілою не заявлений.

Речові докази: 16 рослин коноплі, каннабіс вагою 1,695 грамів, екстракт каннабісу 0,121 грамів та предмети-носії (пристрій для куріння, що складається з двох фрагментів полімерних пляшок та фрагмент фольги), які були вилучені 11 липня 2014 року під час обшуку господарства по АДРЕСА_1 , які передані до кімнати зберігання речових доказів Менського РВ УМВС України в Чернігівській області підлягають знищенню;

джинсові штани синього кольору з плямами бурого кольору, які були вилучені у ОСОБА_3 та передані до кімнати зберігання речових доказів Менського РВ УМВС України в Чернігівській області підлягають поверненню законному володільцю;

кросівки білого кольору, повернуті ОСОБА_3 під зберігальну розписку, вважати повернутими законному володільцю;

сорочку з плямами крові, штани, труси, кросівки коричневого кольору, в які був вдягнений ОСОБА_7 , які передані до кімнати зберігання речових доказів Менського РВ УМВС України в Чернігівській області підлягають знищенню;

зрізи нігтів з правої та лівої рук померлого ОСОБА_7 , які передані до кімнати зберігання речових доказів Менського РВ УМВС України в Чернігівській області підлягають знищенню.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів, у загальному розмірі 614,60 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 310 та ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання:

· за ч.1 ст. 310 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;
· за ч.2 ст. 121 КК України 8 (вісім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів - 8 (вісім) років 6 (шість) позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати з 26 липня 2014 року.

Речові докази: 16 рослин коноплі, каннабіс вагою 1,695 грамів, екстракт каннабісу 0,121 грамів та предмети-носії (пристрій для куріння, що складається з двох фрагментів полімерних пляшок та фрагмент фольги), які були вилучені 11 липня 2014 року під час обшуку господарства по АДРЕСА_1 , які передані до кімнати зберігання речових доказів Менського РВ УМВС України в Чернігівській області знищити;

джинсові штани синього кольору з плямами бурого кольору, які були вилучені у ОСОБА_3 та передані до кімнати зберігання речових доказів Менського РВ УМВС України в Чернігівській області повернути законному володільцю;

кросівки білого кольору, повернуті ОСОБА_3 під зберігальну розписку вважати повернутими законному володільцю;

сорочку з плямами крові, штани, труси, кросівки коричневого кольору, в які був вдягнений ОСОБА_7 , які передані до кімнати зберігання речових доказів Менського РВ УМВС України в Чернігівській області знищити;

зрізи нігтів з правої та лівої рук померлого ОСОБА_7 , які передані до кімнати зберігання речових доказів Менського РВ УМВС України в Чернігівській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 614,60 грн..

До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1