Справа №1-177/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2007
року

Сихівський
районний суд м. Львова в складі: головуючого Лесного С. Є. при секретарі Макар
Ю.М. з участю
прокурора Босяка Ю.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальну справу про
обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1,
українець, гр-н України, з вищою освітою, військовозобов'язаний, одружений,
працює заступником президента ЗАТ „ОД", судимості немає, -

по ст. 364 ч.2 КК України, -

встановив:

Підсудний
ОСОБА_1 будучи службовою особою та
перебуваючи на посаді директора ДП ВАТ „Львівський автобусний завод"
„Автотранспортне підприємство", що
розташоване за адресою: м. Львів, вул.
Пересенківка, 8, - та виконуючи
організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, 9 вересня 2002 року умисно, в інтересах третьої особи, всупереч інтересам служби, достовірно знаючи, що все рухоме майно і майнові права
очолюваного ним підприємства згідно акту опису від 11 травня 1999 року
перебувають в податковій заставі на загальну суму 270425 грн., в порушення вимог ст. 8 п.п.8.6, 8.6.1 Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами", без згоди ДПІ у
Галицькому районі м. Львова, в погашення
заборгованості по контракту № 02/04-02-01 від 02.04.02. перед ВАТ „Львівський
автобусний завод" відчужив - передав простий вексель № від
09.07.02. номінальною вартістю 2263178, 12 грн. вказаному товариству, чим використав службове становище всупереч
інтересам служби, що спричинило
охоронюваним законом державним інтересам тяжкі наслідки на суму 17885, 60 грн.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе у зловживанні службовим
становищем, що причинило тяжкі
наслідки, визнав, щиро розкаявся та дав суду наступні
пояснення. Умислу на вчинення інкримінованого злочину не мав. На момент
підписання акту прийому-передачі векселів від 09.09.02. він був переконаний в
тому, що в очолюваному ним ДП ВАТ
„Львівський автобусний завод" „Автотранспортне підприємство"
заборгованості по податковій заставі не було. У зв*язку з тим, що з 01.08.02. він працював по сумісництву на
посаді заступника президента ЗАТ „ОД",
то в ДП ВАТ „Львівський автобусний завод" „Автотранспортне
підприємство" рахувався як директор і на роботу фактично не ходив.
Приходив в ДП ВАТ „Львівський автобусний завод" „Автотранспортне
підприємство" лише коли необхідно було підписати документи. 9 вересня 2002
року він підписав акт прийому-передачі векселів від 09.09.02., який,
скоріш за все, готував юридичний
відділ ВАТ „ЛАЗ". Зазначив, що в
податкові органи з заявою про надання дозволу на відчуження векселя від
09.07.02. не

звертався
і такий не отримував. Вважав, що даний
вексель не перебуває в податковій заставі,
а своєю вартістю в сумі 2263178, 12 грн. покриває всю податкову заставу
на суму 17885, 60 грн. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд врахувати, що діяв не у власних інтересах, а намагався розрахуватись з ВАТ „ЛАЗ" за
продані автобуси. Стверджує, що на
момент відчуження векселя, який
перебував в податковій заставі, в його
діях були ознаки злочину, однак такі на
даний час декриміналізовані рішенням Конституційного суду України від 24.03.04.

Крім
визнання своєї вини підсудним,
винуватість його у вчиненні інкримінованого злочину повністю та
об'єктивно стверджується зібраними в ході судового слідства доказами:

свідок
ОСОБА_2 суду показала, що у 2002 році
працювала в ВАТ „ЛАЗ" начальником управління відділу кадрів та соціальної
сфери та одночасно входила в Правління ВАТ „ЛАЗ", де обіймала посаду секретаря. За час її
роботи в ВАТ „ЛАЗ" рішень про передачу векселя з їх ДП „Автотранспортне
підприємство" в ВАТ „ЛАЗ" не приймалось.

свідок
ОСОБА_3 суду показав, що працював
головою Правління ВАТ „ЛАЗ" з квітня 2002 року по 01 вересня 2003 року.
Підсудний на той час працював директором ДП ВАТ „ЛАЗ" „Автотранспортне
підприємство" . В квітні 2002 року ВАТ „ЛАЗ" продав ДП ВАТ
„Львівський автобусний завод" „Автотранспортне підприємство" три
автобуси, які в подальшому були продані
в РФ. За поставлені
автобуси ДП повинно було перерахувати гроші в повному обсязі на рахунки ВАТ
„ЛАЗ". Розрахунок підсудний здійснив векселем, однак вказівок ОСОБА_1 про передачу даного векселя
ВАТ „ЛАЗ" він не давав.

проголошеними
та перевіреними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_4, яка показала,
що в ДП ВАТ „Львівський автобусний завод" „Автотранспортне
підприємство", директором якого
станом на 2002 рік був підсудний, працювала
головним бухгалтером. Майно ДП в той час
знаходилось в податковій заставі через заборгованість по сплаті в Пенсійний
Фонд. Вона готувала усі бухгалтерські документи, а підсудний їх підписував. В податкові органи
за наданням дозволу на відчуження векселя вона,
як головний бухгалтер, не
зверталась, акту прийому-передачі
векселя від 09.09.02. не готувала. Яким чином ОСОБА_1 передав ВАТ „ЛАЗ"
вексель, їй невідомо.

а.с. 133-136

даними
протоколу ставки віч-на-віч між підсудним та свідком ОСОБА_4, яка підтвердила свої показання

а.с. 140-141

даними
податкового повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова від
15.07.05.

а.с. 27

даними
витягів РІЦ ЛФ ДП „Держінформюст" МЮУ від 17 листопада та 17 грудня 1999
року, з яких вбачається, що податкова застава в ДП ВАТ „Львівський
автобусний завод" „Автотранспортне підприємство" виникла з
02.02.99., куди увійшло все рухоме майно
і майнові права згідно опису майна на загальну суму 270425 грн. Запис про реєстрацію
застави дійсний до 16.11.04.

а.с. 28, 29

даними
акту ДПІ у Галицькому районі м. Львова „Про результати планової перевірки
дотримання вимог податкового та валютного законодавства ДП ВАТ „Львівський
автобусний завод" „Автотранспортне підприємство"" за період з
01.01.02. по 01.07.04., яким встановлено
порушення податкового зобов'язання по податку на 2003 рік в сумі 1391, 70 грн.

а.с. 13-24

даними
постанови Господарського суду Львівської області від 09.11.06., якою встановлено, що
ДП ВАТ „Львівський
автобусний завод" „Автотранспортне

підприємство"
оспорює податкове повідомлення-рішення від 23.01.06., яким до ДП ВАТ „Львівський автобусний
завод" „Автотранспортне підприємство" застосовано штраф у розмірі
2263178 грн. Одночасно суд вважає необгрунтованими твердження ДП ВАТ „Львівський
автобусний завод" „Автотранспортне підприємство" , що ним не здійснювалася операція, що підлягає письмовому узгодженню з
податковим органом. Тому вексель від
09.07.02. на суму 2263178, 12 грн. засвідчував майнове право ДП ВАТ „Львівський
автобусний завод" „Автотранспортне підприємство" на зазначену суму
коштів і передача його згідно акту прийому-передачі векселів від 09.09.02. на
користь ВАТ „ЛАЗ" в погашення заборгованості по договору потребувала
погодження з ДПІ у Галицькому районі м. Львова, т.я. активи ДП перебували у податковій
заставі.

а.с. 125-126

Покликання
підсудного ОСОБА_1 на декриміналізацію його дій у зв*язку з рішенням
Конституційного суду України від 24.03.05. не відповідає дійсним обставинам
справи, т.я. спростовується постановою
Господарського суду Львівської області від 09.11.06.

Дії
ОСОБА_1 вірно кваліфіковано по ст. 364
ч.2, так як він, будучи службовою особою, вчинив умисне, в інтересах третьої особи, використання службового становища всупереч
інтересам служби, що спричинило тяжкі
наслідки охоронюваним законом державним інтересам (зловживання службовим
становищем).

Призначаючи
покарання підсудному ОСОБА_1, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення підсудними тяжкого злочину, особу підсудного, який судимості не має, позитивно характеризуються та суд вважає
необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Враховуючи
особу підсудного, який працює, вперше притягається до кримінальної
відповідальності; виключно позитивно характеризується, має батьків-пенсіонерів, тяжкість злочину та сприяння його
розкриттю, щире каяття; суд приходить до
висновку про можливість звільнення його від відбування основного покарання з
випробуванням, так як виправлення
підсудного можливе без ізоляції від суспільства, з покладенням на нього наступних обов'язків:
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання; з'являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи один раз в місяць.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_1визнати
винним по ст. 364 ч.2 КК України та
призначити йому покарання п'ять років позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на один рік.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробовуванням строком на один
рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1
наступні обов'язки:

1.
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи;

2.
повідомляти
органи
кримінально-виконавчої
системи про зміну
місця проживання;

3.
з'являтись для реєстрації
в органи кримінально-виконавчої системи один раз в місяць.

Запобіжний захід
ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 15