Справа № 567/366/13-к
УХВАЛА

27.03.2013 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Поліщук Т.М.

секретар - Бондарчук О.М.

за участю прокурора Гуца О.Л.

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 1-кп/567/35/13 по обвинуваченню ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уроденець та житель АДРЕСА_1, громадянин України, одружений , тимчасово не працюючий , не судимий ,у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

в с т а н о в и в :

відповідно до обвинувального акту від 19.03.2013 р., ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 11 лютого 2013 року близько 17 год., будучи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на території «Міні - Ринку» що розташований в м. Острозі Острозького району Рівненської області по вул. Лесі Українки,2/е, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, під час побутового конфлікту, що виник в нього із ОСОБА_1, умисно наніс пять ударів кулаком руки в область голови ОСОБА_1, завдавши останньому фізичного болю, однак не спричинивши тілесних ушкоджень потерпілому.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

18 березня 2013 року під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_1 та підозрюваним ОСОБА_2 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди підозрюваний ОСОБА_2 повністю визнав вину у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме громадські роботи строком 160 годин. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затверджені угоди та повернути кримінальне провадження досудового розслідування в порядку , передбаченому статтями 468-475 КПК України

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 468, ст.. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_2 узгоджене у угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_1 та обвинувачений ОСОБА_2 в судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання для ОСОБА_2. та при цьому останній беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України в обсязі підозри та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_2 визнав себе винуватим, відповідно до ст.. 12 КК України відноситься до невеликої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.126 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.. 476 КПК України.

Разом з тим відповідно до вимог п 1 ч.7 ст.474КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього кодексу та/ або закону. Суд відмовляє в затверджені угоди, якщо, умови угоди суперечать вимогам цього кодексу та /або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Судом встановлено, що 19.03.2013 року до Острозького райсуду надійшло кримінальне провадження №1-кп/567/35/13 відносно обвинуваченого ОСОБА_2 та кримінальне провадження №1-кп 567/34/13 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.126 КК України (умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень). Обидва кримінальні провадження мають абсолютно однакову фабулу події.

В кримінальному проваджені №1-кп/567/35/1 вказано, що досудовим розслідуванням встановлено , що 11 лютого 2013 року, близько 17 год., ОСОБА_2 будучи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на території «Міні - Ринку» що розташований в м. Острозі Острозького району Рівненської області по вул. Лесі Українки,2/е, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, під час побутового конфлікту, що виник в нього із ОСОБА_1, умисно наніс пять ударів кулаком руки в область голови ОСОБА_1, завдавши останньому фізичного болю, однак не спричинивши тілесних ушкоджень потерпілому.

В кримінальному проваджені 1-кп 567/34/13 вказано ,що досудовим розслідуванням встановлено ,що 11 лютого 2013 року, близько 17 год., ОСОБА_3 будучи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на території «Міні - Ринку» що розташований в м. Острозі Острозького району Рівненської області по вул. Лесі Українки,2/е, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, під час побутового конфлікту, що виник в нього із ОСОБА_1, умисно наніс пять ударів кулаком руки в область голови ОСОБА_1, завдавши останньому фізичного болю, однак не спричинивши тілесних ушкоджень потерпілому.

Як вбачається із обвинувального акту свідками події були ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Сама подія відбувалася в громадському місці на «Міні ринку» м. Острога, коло зупинки громадського транспорту.

В підготовчому засіданні було встановлено що будь яких неприязних стосунків на побутовому ґрунті між потерпілим та обвинуваченим не було. Учисниками бійки та її ініціаторами були брати ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Потерпілий ОСОБА_1 11.02.2013 року перебував на своєму робочому місці де продавав товар. Сварка що переросла в бійку в громадському місці виникла не на побутовому ґрунті, а із за того ,що ОСОБА_1 виконуючи вимоги діючого законодавства відмовився продати тютюнові вироби для малолітньої доньки брата обвинуваченого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3. Подія відбувалася в громадському місці і носила характер явної неповаги до загальноприйнятих норм поведінки в громадських місцях та суспільства. Дії обвинуваченого по відношенню до потерпілого супроводжувалися особливою зухвалістю та цинізмом. А тому в діях обвинуваченого ОСОБА_2 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Заяву про притягнення до відповідальності братів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 потерпілий подав в Острозький РВВС 12 лютого 2013 року. Цей факт крім показів самого потерпілого підтверджується також наявністю реєстрації його заяви в єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000092 від 12.02.2013 року. В рапорті ОСОБА_8 від 18.02.2013 року дата 12.02.2013 року ,чорнильною ручкою виправлена на 18. 02.2013 року ,що не відповідає дійсним обставинам справи так як потерпілий ОСОБА_1 вказав на той факт ,що додатково заяву від 18.02.2013 року, він писав на вимогу працівників міліції.

При таких обставинах суд приходить до висновку ,що угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим не підлягає до затвердження.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468 475 КПК України суд,

ухвалив :

В затверджені угоди про примирення від 18 березня 2013 року , укладену між потерпілим ОСОБА_1 та обвинуваченим ОСОБА_2 відмовити та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Суддя Острозького районного судуПоліщук Т.М.