Дата документу Справа № 242/3290/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/167/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 121 ч. 1
КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Селидівським міським судом Донецької області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001719, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 29.10.2014 року з апеляційною скаргою звернувся прокурор Селидівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 , в якій просить вирок суду відносно ОСОБА_7 через невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого скасувати частково та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, посилаючись на те, що суд помилково дійшов висновку про наявність такої обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , як добровільне відшкодування обвинуваченим завданого збитку, при цьому, не мотивував свої висновки.

Також апелянт вважає, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, а також не надав належної оцінки ocoбi обвинуваченого, який не працює, раніше двічі засуджувався за скоєння умисних тяжких злочинів до покарання у виді реального позбавлення волі, та хоча й був 10.04.2012 року умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання, однак, судимість за вчинення злочинів не знята i не погашена в установленому законом порядку, вчинив новий злочин у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить, на думку прокурора, про те, що поведінка обвинуваченого має явно виражений антисоціальний характер.

З урахуванням зазначених обставин апелянт вважає, що судом було необґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ст. 121 ч. 1 КК України до п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п. 2, п. 3, п. 4 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , з урахуванням ухвали суду від 30.10.2014 року, до набрання вироком законної сили залишений у виді домашнього арешту.

У вироку суду вказано, що ОСОБА_7 раніше судимий:

- 07.07.2005 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі;

- 01.04.2010 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі; 10.04.2012 року звільнений на підставі постанови Нікітовського районного суду м. Горлівки Донецької області умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 28 днів.

Як зазначено у вироку, 03 вересня 2014 року, близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_7 біля магазину Престиж, розташованого за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Советська, 64, вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Кримінальне правопорушення (злочин) обвинуваченим ОСОБА_7 було скоєно за наступних обставин.

02 вересня 2014 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 разом зi своїм знайомим ОСОБА_8 знаходилися в гостях у ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , де в зальній кімнаті до 01 години 03.09.2014 року розпивали алкогольні напої. Під час розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_8 завдав два удари долонею по обличчю ОСОБА_7 . У цей момент до квартири зайшла дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , яка почала розбороняти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

У цей час у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення йому тілесних ушкоджень. 3 цією метою ОСОБА_7 взяв кухонний ніж, що лежав на столі у зальній кімнаті даної квартири, який мав намір використати у якості знаряддя вчинення злочину. Реалізуючи свій злочинний умисел та утримуючи ніж у правій руці, ОСОБА_7 почав підходити до ОСОБА_8 . У цей час ОСОБА_11 відібрала у ОСОБА_7 ніж та поклала на столі, тим самим, не дала ОСОБА_7 довести свій злочинний умисел до кінця. Через деякий час ОСОБА_7 таємно знову взяв вказаний ніж та сховав його у кишені надітих на ньому спортивних штанів, з метою у подальшому використати даний ніж при реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 вийшов з квартири ОСОБА_10 та став чекати на вулиці ОСОБА_8 , незважаючи на прохання ОСОБА_11 йти додому. Через деякий час ОСОБА_8 вийшов з будинку та направився у бік супермаркету Успіх, який розташований за адресою: Донецька область, м. Гірник, пр. Стадіонний, 34, де придбав алкогольні напої та почав їх розпивати біля магазину Престиж, розташованого за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Советська, 64, разом зі своїми знайомими, яких там зустрів.

03 вересня 2014 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, до ОСОБА_8 , який знаходився біля магазину Престиж, підійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_11 ОСОБА_7 знов почав сваритися з ОСОБА_8 . Під час даної сварки ОСОБА_8 завдав одного удару долонею руки в область обличчя ОСОБА_7 . У цей час ОСОБА_11 намагалась зупинити даний конфлікт, але ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_11 та почав йти на ОСОБА_7 . ОСОБА_7 обурений поведінкою ОСОБА_8 , вирішив довести до кінця свій умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . 3 цією метою ОСОБА_7 дістав з кишені своїх спортивних штанів кухонний ніж та, використовуючи його у якості знаряддя вчинення злочину, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , не маючи наміру на позбавлення його життя, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, утримуючи ніж у правій руці, завдав ним одного удару ОСОБА_8 в область передньої частини тулубу, а саме - у живіт, після чого, припинив свої дії. 03.09.2014 року ОСОБА_8 каретою Швидкої медичної допомоги м. Гірник було доставлено до Селидівської ЦМЛ, де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу.

Внаслідок вчинення ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження, потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у виді проникаючого поранення передньої черевної стінки зліва, з пораненням січового мixypa, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримує подану апеляційну скаргу та просить її задовольнити, потерпілого та обвинуваченого з запереченнями стосовно апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Виходячи з даних матеріалів судового кримінального провадження та змісту вироку, суд висновки стосовно доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, за який він засуджений, обґрунтував доказами, дослідженими у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, що в цій частині, в частині встановлених судом фактичних обставин та кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, в апеляційному порядку не оскаржується.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, відповідно до положень статей 66, 67 КК України, під час вибору покарання мають значення обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався зазначених вимог закону і врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винного, який не працює, характеризується задовільно за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, всі обставини, у тому числі щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, що пом`якшують покарання, та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, що обтяжують покарання.

З урахуванням зазначеного, суд за вчинений злочин призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, яке в апеляційній скарзі прокурор вважає м`яким і при цьому при постановленні нового вироку просить призначити обвинуваченому аналогічне по виду і строку покарання, що вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Призначивши обвинуваченому покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого в частині того, що він має постійне місце проживання, на утриманні доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому ОСОБА_8 , позицію потерпілого, висловлену в судовому засіданні, згідно з якою він орієнтував суд на призначення обвинуваченому покарання без ізоляції від суспільства, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого від відбування покарання і прийняв рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи зі змісту та вимог апеляційної скарги, саме застосування судом ст. 75 КК України до призначеного обвинуваченому покарання фактично і є предметом оскарження і з тих підстав, що обвинувачений має непогашені судимості, що судом у сукупності з іншими обставинами було враховано при призначенні покарання.

Обставини, покладені судом в обґрунтування застосування ст. 75 КК України, в апеляційній скарзі поставлені під сумнів, але не оскаржені і на їх спростування апелянтом, у тому числі під час судового розгляду в апеляційній інстанції, не наведено переконливих доводів про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Відповідно до норм, закріплених у ст. 75 КК України, наявність непогашеної судимості не перешкоджає застосуванню звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням.

У судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений висловив щире каяття, повідомив і підтвердив документально, що має сім`ю та на утриманні неповнолітню дитину, працевлаштувався, з потерпілим має дружні стосунки.

У свою чергу, потерпілий підтвердив, що конфлікт між ним і обвинуваченим був спровокований його діями та поведінкою, обвинувачений під час лікування добровільно надавав йому матеріальну допомогу, отримання ним тілесних ушкоджень не потягло за собою тяжких наслідків, у зв`язку з чим, просить не позбавляти обвинуваченого волі і залишити вирок без змін.

З урахуванням викладеного та додатково встановлених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора Селидівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001719, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4