АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10/1690/152/2012
Головуючий по 1-й інстанції Миронець
Суддя-доповідач: Лісіченко Л. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

головуючого судді - Лісіченко Л.М.

суддів - Захожая О.І., Тараненка Ю.П.

з участю прокурора - Ситника Р.Г.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтава матеріали справи
за апеляцією прокурора Карлівського
району на постанову Карлівського
районного суду Полтавської області
від 27 березня 2012 року.

Цією постановою відмовлено у
задоволенні подання старшого слідчого
СВ Карлівського РВ УМВС України в
Полтавській області про зміну
запобіжного заходу щодо ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Шевченко
Мангістауської області, КРСР
(республіка Казахстан), проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, з середньою освітою,
не працюючого, неодруженого, раніше
судимого:

-22.12.1994 року Карлівським районним судом
Полтавської області за ч.2 ст.140, ч.2
ст.187, ст.42 КК України (в редакції 1960
року) на 3 роки 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією Ѕ майна;

- 26.02.1999 року Карлівським районним судом
Полтавської області за ч.ст.229-6 КК
України (в редакції 1960 року) на 1 рік
позбавлення волі;

- 19.12.2001 року Ленінським районним судом
м. Полтава за ч.2 ст.309 КК України на 2
роки позбавлення волі;

- 30.09.2005 року Карлівським районним судом
Полтавської області за ч.2 ст.307, ст.69 КК
України на 2 роки позбавлення волі,
звільненого 23.05.2007 року по закінченню
строку відбування покарання покарання,

обвинуваченого у скоєнні злочинів,
передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.317
КК України.

Слідчий СВ Карлівського РВ УМВС
України в Полтавській області
звернувся до суду з поданням про зміну
запобіжного заходу з підписки про
невиїзд на взяття під варту ОСОБА_2,
оскільки в ході проведення слідства по
справі була отримана оперативна
інформація про те, що підозрюваний
ОСОБА_2 має намір виїхати з місця
проведення досудового слідства з метою
сховатися від слідства та суду.

Згідно з постановою суду,
органами досудового слідства ОСОБА_2
обвинувачується в тому, маючи не зняті
та не погашені судимості на шлях
виправлення не став та продовжуючи
свою злочинну діяльність скоїв нові
умисні злочини за наступних обставин.

09 березня 2012 року близько 20 год. 20 хв. в
ході санкціонованого обшуку житла
ОСОБА_2, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, працівниками міліції виявлено
та вилучено речовину рослинного
походження зеленого кольору, яка є
особливо небезпечним наркотичним
засобом - канабісом, загальною масою в
перерахунку на суху речовину 182,764г.
Крім того виявлено та вилучено
спеціально виготовлений пристрій для
вживання наркотичних засобів шляхом
куріння, на поверхні якого було
виявлено нашарування речовини
темно-коричневого кольору, що є
особливо небезпечним наркотичним
засобом, обіг якого заборонено
-екстрактом канабісу загальна маса
якого в перерахунку на суху речовину
становить 0,334 г.

20 березня 2012 року по даному факту
відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну
справу за ознаками злочину,
передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

22 березня 2012 року ОСОБА_2 допитано в
якості підозрюваного та обрано
запобіжний захід у виді підписки про
невиїзд.

Крім того, 09 березня 2012 року ОСОБА_2, за
місцем свого проживання надав ОСОБА_3
та ОСОБА_4 приміщення для незаконного
вживання наркотичних та психотропних
речовин, а також забезпечив можливість
останнім використати приміщення
квартири для незаконного виготовлення
та вживання наркотичних засобів.

23 березня 2012 року по даному факту
порушено кримінальну справу відносно
ОСОБА_2 за ознаками злочину,
передбаченого ч.1 ст.317 КК України.

Також, 09 березня 2012 року ОСОБА_2,
знаходячись у власній квартирі,
повторно, незаконно виготовив
психотропну речовину, яка містить
метамфетамін, обіг якої обмежено, яку в
подальшому збув ОСОБА_3 та ОСОБА_4

23 березня 2012 року по даному факту щодо
нього порушено кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ч.2
ст.307 КК України.

27 березня 2012 року ОСОБА_2 пред'явлено
обвинувачення за ч.1 ст.309; ч.1 ст.317; ч.2
ст.307 КК України.

Відмовляючи в обранні запобіжного
заходу суд мотивував своє рішення тим,
що обвинувачений ОСОБА_2 має постійне
місце проживання, де посередньо
характеризується, фактично перебуває у
шлюбних відносинах з гр. ОСОБА_4, яка на
даний час вагітна. Твердження слідчого
про те, що ОСОБА_2 має намір виїхати за
межі території України з метою
ухилення від слідства та суду свого
підтвердження не знайшли, оскільки
його паспорт знаходиться у Державній
імміграційній службі Карлівського РВ
ГУМВС України в Полтавській області.

В апеляції прокурор Карлівського
району, просить постанову скасувати, як
необґрунтовану, а матеріали подання
направити до Карлівського районного
суду на новий судовий розгляд.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
прокурора Ситника Р.Г., який підтримав
апеляцію та просив змінити ОСОБА_2
запобіжний захід з підписки про
невиїзд на тримання під вартою,
вивчивши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи апеляції,
дійшла висновку, що вона не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 148 КПК України запобіжні
заходи застосовуються до
підозрюваного, обвинуваченого,
підсудного, засудженого з метою
запобігти спробам ухилитися від
дізнання, слідства чи суду,
перешкоджати встановленню істини у
кримінальній справі або продовжити
злочинну діяльність.

Відповідно до вимог ст.150 КПК України
при вирішені питання про застосування
запобіжного заходу, враховуються
тяжкість вчиненого злочину, особа
обвинуваченого, його вік, сімейний та
матеріальний стан, вид діяльності,
місце проживання та інші обставини, що
його характеризують.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 25.04.03 р.
«Про практику застосування судами
запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту та продовження строків
тримання під вартою на стадіях
дізнання і досудового слідства»,
взяття під варту є найбільш суворим
запобіжним заходом, у зв'язку з чим він
обирається лише за наявності підстав
вважати, що інші (менш суворі) запобіжні
заходи, передбачені ст.149 КПК України,
можуть не забезпечити виконання
підозрюваним, обвинуваченим
процесуальних обов'язків, що
випливають із ч.2 ст. 148 КПК України і
його належної поведінки.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 посередньо характеризується,
має постійне місце проживання,
фактично перебуває у шлюбних
відносинах з гр. ОСОБА_4, яка вагітна, на
час розгляду подання місцевим судом
свідки по справі вже дали пояснення.

Крім того, як видно із справи та подання
про зміну ОСОБА_2 запобіжного заходу з
підписки про невиїзд на взяття під
варту, в них відсутні об'єктивні дані,
що обвинувачений за якихось певних
умов чи в якійсь конкретній ситуації
може порушити процесуальні обов'язки
чи буде продовжувати злочинну
діяльність, ухилятися від слідства та
перешкоджати встановленню істини у
справі.

Так, інформацію, надану
оперуповноваженим про наміри ОСОБА_2
виїхати за межі України, а також про те,
що не вдалося доставити останнього до
Карлівського РВ УМВС України в зв'язку
з тим, що ОСОБА_2 за місцем проживання
був відсутній, колегія не приймає до
уваги, оскільки дані про належний його
виклик та намір ОСОБА_2 ухилитися від
слідства по справі відсутні.

У поданні зазначений лише типовий
набір підстав для тримання під вартою
ОСОБА_2 без приведення конкретних
доказів щодо конкретної ситуації (див.
справу «Харченку проти України»,
Європейського суду з прав людини, №
4010702 рішення від 10.05.2011 р.)

За таких обставин, колегія суддів
вважає постанову суду законною та
обґрунтованою і підстав для її
скасування не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.365, 366,382 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора Карлівського
району Полтавської області залишити
без задоволення, а постанову
Карлівського районного суду
Полтавської області від 27 березня 2012
року щодо нього - без зміни.

Головуючий: Л. М. Лісіченко

Судді: