Справа № 4-4/11
П О С Т А Н О В А

28.01.2011 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Побережної Н.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Могильної І.В.

прокурора Гасич О.В.

слідчого Біланенка В.М.

скаржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Корсуні - Шевченківському скаргу ОСОБА_1 на дві постанови слідчого прокуратури Корсунь -Шевченківського району про порушення двох кримінальних справ за фактом розтрати чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем стосовно неї, як директора Корсунь Шевченківського державного історико культурного заповідника за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України,

суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови від 18.10.2010 року про порушення кримінальної справи №, за результатами матеріалів перевірки Контрольно - ревізійного управління в Черкаській області про проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Корсунь-Шевченківського державного історико-культурного заповідника за період з 01.10.2006 року по 30.06.2010 року (акт перевірки №04-24/015 від 13.08.2010 року) встановлено, що у лютому місяці 2007 року директор заповідника ОСОБА_1, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби та в інтересах третіх осіб, незаконно видала наказ № 15 від 08.02.2007 року про встановлення доплат з 01.02.2007 року у розмірі 30% від посадового окладу за інтенсивність та напруженість у роботі, виконання значного обсягу робіт завідуючому відділом охорони природи ОСОБА_2 та дендрологу ОСОБА_3, внаслідок чого цим працівниками протягом лютого-грудня 2007 року безпідставно нарахована та виплачена заробітна плата у сумі 3707 грн.95 коп. та відповідно зайво сплачені внески до державних цільових фондів у сумі 1342 грн.28 коп., внаслідок чого державним інтересам заподіяні матеріальні збитки у сумі 5050 грн.23 коп.

Відповідно до постанови від 18.10.2010 року про порушення кримінальної справи (номер не вказаний), за результатами матеріалів перевірки Контрольно ревізійного управління в Черкаській області про проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Корсунь-Шевченківського державного історико-культурного заповідника за період з 01.10.2006 року по 30.06.2010 року (акт перевірки №04-24/015 від 13.08.2010 року) встановлено, що ОСОБА_1 незаконно видала наказ № 114-к від 19.12.2008 року про виплату грошової винагороди головному бухгалтеру ОСОБА_4 та заступнику директора з господарської роботи ОСОБА_5 за сумлінне ставлення до виконання посадових обовязків, на підставі постанови Кабінету Міністрів України за № 82 від 22.01.2005 року, внаслідок чого цим працівникам безпідставно виплачено грошову винагороду у сумі 1390 грн. та 1470 грн., а також зайво нараховано і сплачено внесків до державних цільових фондів на суму 1035 грн.32 коп., внаслідок чого державним інтересам заподіяні матеріальні збитки в сумі 3895 грн.32 коп.

Не погоджуючись з даними постановами слідчого, ОСОБА_1 та в її інтересах адвокат ОСОБА_6 подали на них в суд скарги, в яких вони посилаються на те що, вказані справи порушені незаконно, оскільки у слідчого не було достатніх даних, які б вказували на ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, що в постановах слідчого не вказано, які саме дані були приводом і підставою для їх порушення, а також, що у ОСОБА_1 не було умислу на розтрату чужого майна, а сплата надмірної суми податків взагалі не є злочином, так як кошти не вибули з державного бюджету.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанови необґрунтовані та не мотивовані, виявлені КРУ порушення не є кримінальними, а явилися результатами неправильного формулювання виданих нею наказів про встановлення доплат та виплату грошової винагороди працівникам заповідника, на яких лягло додаткове навантаження по роботі, та які добросовісно виконували свої трудові обовязки, 17.08.2010 року кошти по виданих наказах повністю повернені та відповідно своїми діями вона не заподіяла шкоди державі, 25 серпня 2010 року за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164-12 КУпАП, притягнута до адміністративної відповідальності та 06.09.2010 року сплатила адміністративний штраф, а тому просила задовольнити скаргу.

Слідчий вважає, що у слідства було достатньо приводів та підстав для порушення кримінальних справ, оскільки в акті Контрольно ревізійного управління в Черкаській області від 13.08.2010 року вказано що, порушення вчинені ОСОБА_1 призвели до матеріальних збитків та зміни посадових обовязків особам, яким були здійсненні доплати не було, а тому скарга не підлягає задоволенню.

Прокурор вважає, що постанови про порушення кримінальних справ обґрунтовані , в акті перевірки Контрольно ревізійного управління в Черкаській області від 13.08.2010 року достатньо даних про наявність матеріальних збитків, про реальність події злочину , копія наказів свідчать про порушення нормативно правових актів, притягнення до адміністративної відповідальності не охоплює повноту відповідальності за вчиненні порушення, обєктивні обставини встановлюються в ході досудового слідства, тому постанови про порушення кримінальних справ винесені з дотриманням норм ст.94, 97, 98 КПК України та відповідно скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали, на підставі яких була порушена кримінальна справа, заслухавши особу, яка подала скаргу, слідчого та думку прокурора, вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положення п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року № 6 «Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи»розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, суддя повинен перевірити: чи були наявними на час порушення справи передбачені частиною першою статті 94 КПК України приводи; чи мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину (частина друга статті 94 КПК України) законність джерел отримання цих даних; чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної справи і чи було додержано нею встановлений для цього порядок (стаття 98 КПК України).

Підставою для порушення кримінальної справи згідно з частиною другою статті 94 КПК України є достатні дані, за умови законності джерел їх отримання, що вказують на наявність ознак злочину та свідчать про реальність конкретної події злочину, на основі яких після порушення справи встановлюються об'єктивні ознаки скоєного або підготовленого злочину.

За змістом ч.1 ст.98 КПК України постанова про порушення кримінальної справи може бути винесена лише при наявності приводів і підстав, зазначених в ст.94 КПК України, з вказівкою в постанові таких приводів і підстав до порушення справи.

Суд має дослідити дані, які вказували б на наявність в діях ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, а саме розтрати чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, з урахуванням того, що вказані дії вчиняються з прямим умислом та мають корисливий мотив, а також субєктивне відношення скаржниці до видачі нею вказаних вище наказів по роботі (умисні дії, необережність, службова недбалість в роботі, неправильне розуміння нормативних актів, що регулюють правовий режим в трудовій сфері чи інше)

При цьому, судом враховується, що в наданих прокуратурою матеріалах справи взагалі відсутні будь-які дані про наявність у ОСОБА_1 прямого умислу на розтрату чужого майна, тобто про реальність конкретної події злочину, а навпаки, в цих матеріалах є достатньо даних, які вказують на те, що при встановленні доплат та виплаті грошової винагороди були допущені помилки у формулюванні наказів, наслідки яких були усунені відразу ж після їх виявлення працівниками КРУ та за ці порушення на неї накладене 25.08.2010 року адміністративне стягнення у вигляді штрафу , в матеріалах перевірки зазначено, що виплати доплат і грошових винагород здійснено виключно в межах бюджетних асигнувань, за рахунок економії фонду заробітної плати, що також свідчить про відсутність у ОСОБА_1 умислу на розтрату коштів.

Також, необхідно зазначити, що постанови слідчого про порушення кримінальних справ не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, із зазначених постанов вбачається, що «відповідно до акту КРУ за № 04-24/015 від 13.08.2010 року під час ревізії встановлено, що ОСОБА_1, будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби та в інтересах третіх осіб, незаконно видала наказ…», тоді, як згідно даного акту з боку ОСОБА_1 виявлені порушення відомчого наказу про впорядкування умов оплати праці працівників культури та порушення порядку виплати грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання трудових обовязків працівниками державних і комунальних музеїв, затвердженого Кабінетом Міністрів України, тобто в даному акті КРУ не вказується про зловживання скаржницею своїм службовим становищем всупереч інтересам служби та в інтересах третіх осіб, як про це зазначив в своїх постановах слідчий.

Таким чином, беручи до уваги вище викладене, перевіривши наявність приводів і підстав для винесення слідчим прокуратури двох постанов від 18 жовтня 2010 року про порушення двох кримінальних справ за фактом розтрати чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем стосовно ОСОБА_1, як директора Корсунь Шевченківського державного історико культурного заповідника за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, законність отримання даних, які стали підставою для їх винесення і не розглядаючи й заздалегідь вирішуючи ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті, суд приходить до висновку, що приводів і підстав для винесення даних постанов про порушення двох кримінальних справ на час їх порушення не було, а тому ці постанови підлягають скасуванню.

Набрання законної сили постановою судді про скасування постанови про порушення кримінальної справи тягне за собою скасування запобіжних заходів, повернення вилучених речей та поновлення прав, щодо яких на час досудового слідства встановлювались обмеження.

Керуючись ст.ст. 6.п.2, 236-7, 236-8, ч.6 ст. 349 КПК України,

суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити скаргу ОСОБА_1 на дві постанови слідчого прокуратури Корсунь - Шевченківського району від 18 жовтня 2010 року про порушення двох кримінальних справ за фактом розтрати чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем стосовно неї, як директора Корсунь Шевченківського державного історико культурного заповідника за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України і вказані постанови скасувати.

Копію постанови надіслати прокурору Корсунь-Шевченківського району, слідчому прокуратури Корсунь - Шевченківського району , особі, яка подала скаргу - ОСОБА_1, адвокату.

На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 7 діб з дня винесення, яка не зупиняє її виконання.

Суддя

ОСОБА_7