Дата документу 27.02.2015

Провадження № 1-кп/334/56/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2015р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004780 від 09.12.2014р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, освіта середня, не заміжня, неповнолітніх дітей не має, не працюючої, зареєстрованій: АДРЕСА_1 , раніше засудженої: 30.10.2013р. Ленінським райсудом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт; 2) 28.07.2014р. Ленінським райсудом м. Запоріжжя за ч.2 ст.389, ст.69 ст.71 КК України до штрафу 850грн. та 120 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:
В ході досудового розслідування встановлено, що 28.07.2014р. ОСОБА_4 засуджена Ленінським райсудом м. Запоріжжя за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, до покарання, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850грн.

Але ОСОБА_4 будучи ознайомлена з порядком та умовами виконання призначеного їй покарання, діючи умисно, з метою ухилення від виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, в період часу з 27.07.2014р. до 26.11.2014р., достовірно знаючи про обов`язок у місячний строк сплатити штраф, маючи доходи та можливість сплатити штраф за вироком суду, ухилилась від відбування призначеного судом покарання в вигляді штрафу в розмірі 850грн.

Таким чином ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 389 КК України, тобто ухилення від сплати штрафу особою, засудженою до цього виду покарання.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з угодою про визнання винуватості від 27 лютого 2015р., укладеною між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0004780, та обвинуваченою ОСОБА_4 , просить затвердити укладену угоду.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала заяву прокурора, пояснила, що вона дійсно не сплачувала штраф, оскільки не мала роботи, повністю визнає свою винуватість і просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю і беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України в обсязі обвинувачення. Підписанням цієї угоди сторони погодили покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст.71,72 КК України, враховуючи попередній вирок Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 28.07.2014р. призначити остаточне покарання у вигляді 1 року 15 днів обмеження волі

(з розрахунку 8 годин громадських робіт відповідає одному дню обмеження волі) та штрафу в дохід держави - 850грн., який підлягає самостійному виконанню. У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік, штраф 850грн. виконувати самостійно.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.п.2-4 ст. 76 КК України.

Під час судового засідання обвинувачена стверджує, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.389 КК України, щодо якого вона визнає себе повністю винною, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які їй роз`яснені судом.

Крім того, обвинувачена підтвердила, що вищезазначена угода про визнання її винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Під час досудового розслідування вона скарг на слідчого чи прокурора не подавала.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст.472 КПК України, можливість виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Під час судового засідання на підставі пояснень обвинуваченої ОСОБА_4 , суд переконався, що їй зрозумілі наслідки укладення та затвердження вищевказаної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому вона визнає себе винуватою і вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердженням судом угоди, передбачені п.п.3-4 ч.4 ст.474 КПК України, а також що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбаченні в угоді.

Суд вважає, що погоджене сторонами угоди остаточного покарання у вигляді 1 рік 15 днів (з розрахунку 8 годин громадських робіт відповідає 1 дню обмеження волі) та штрафу в дохід держави - 850 грн., який підлягає самостійному виконанню. У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік, штраф 850грн. виконувати самостійно.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.п.2-4 ст.76 КК України.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_4 і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 469, 472, 473, 474 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 лютого 2015р. у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0004780 від 09.12.2014р., укладену між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 обвинуваченою ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України і призначити їй покарання у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст.71,72 КК України, враховуючи попередній вирок Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 28.07.2014р. призначити остаточне покарання у вигляді 1 року 15 днів обмеження волі (з розрахунку 8 годин громадських робіт відповідає одному дню обмеження волі) та штрафу в дохід держави - 850грн., який підлягає самостійному виконанню.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік. Штраф 850грн. виконувати самостійно.

Відповідно до п.2-4 ст.76 КК України, зобов`язати засуджену ОСОБА_4 без дозволу органу кримінально-виконавчої системи не виїжджати за межі України на постійне проживання, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи.

Застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30-ти днів з дня його проголошення:

- засудженою виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1