Провадження №1-кп/748/23/15
Єдиний унікальний № 748/3600/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2015 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження №0000805 від 28 жовтня 2014 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гончарівське, Чернігівського району, Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого 22.10.2009 р. згідно вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 28.09.2012 року умовно-достроково на не відбуту частину покарання 1 рік 10 місяців 12 днів згідно постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.09.2012 року, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , перебуваючого під вартою у СІЗО м. Чернігова з 11 листопада 2014 року,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
28 жовтня 2014 року, близько 01 год., ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів проти власності, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_5 , відкрито викрав її мобільний телефон марки «Samsung GT E1202і», вартістю 139,50 грн, чим заподів останній матеріального збитку на вказану суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , 02.11.2014 року об 01 год., знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс удари руками по обличчю ОСОБА_5 , чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнав, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав частково, та по суті пред`явленого обвинувачення, пояснив, що дійсно, 28.10.2014 року повертаючись додому біля 2 год. ночі у під`їзді свого будинку, між 1 та 2 поверхами, на сходах, зустрів ОСОБА_5 , яка розпивала спиртні напої з солдатами. Намагаючись їх розігнати, на сходах, побачив телефон, який підняв, але він випав у нього з рук і розпався, він його знову підняв, забрав та пішов додому. Наступного дня він намагався повернути телефон ОСОБА_5 , однак її не було вдома. У цей же день до нього приїхали працівники міліції з приводу крадіжки телефону, який він відразу їм віддав. 02.11.2015 року прокинувшись від крику у квартирі він вийшов з кімнати і побачив, що ОСОБА_5 ходила по кухні, за це він вдарив її декілька раз долонею по шиї, після чого прийшла її мати і забрала додому. Розбіжності у своїх показаннях пояснює тим, що у міліції обіцяли спочатку відпустити до дому, а потім арештували, при цьому вимагали 1000 доларів США, застосовували також насильство і погрози.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що у 2014 році, точної дати вона не пам`ятає, повертаючись додому у під`їзді її будинку на сходовій площадці, яка не освітлюється, між 1 та 2 поверхами, на неї напав ОСОБА_6 , вдарив ногою та вихватив телефон, що був у її руках. Після цього ОСОБА_6 кинув телефон на сходи, від чого той розпався, і забрав його без батареї та кришки, а потім пішов до своєї квартири. Через декілька днів, для мирного вирішення питання, без залучення працівників міліції, об 2 год. ночі вона пішла до ОСОБА_6 додому, а він без причини почав бити її руками та ногами, від чого вона втратила свідомість і вже потім мати затягла її до себе в квартиру. Прийшовши до тями вона побачила, що руки та обличчя у неї були у крові, у зв`язку з чим вона зателефонувала до міліції та подала заяву.
Допитаний у суді свідок ОСОБА_7 пояснила, що 28.10.2014 року, у ночі, почула сильний шум у під`їзді, що змусив її вийти з квартири. Вже перебуваючи у під`їзді вона почула бійку і метушню та по голосу упізнала лише ОСОБА_8 , після чого зайшла до квартири. Через деякий час, чуючи, що метушня не закінчується, вона знову вийшла у під`їзд, та побачила, що ОСОБА_6 підіймався по сходах з білим телефоном у руках, за ним йшла заплакана ОСОБА_5 , яка скаржилась, що ОСОБА_6 забрав у неї телефон. Що стосується інциденту 02.11.2014 року, то вона будучи у своїй квартирі чула лише крики матері ОСОБА_9 , яка просила розборонити їх.
Допитаний у суді свідок ОСОБА_10 пояснив, що брав участь як понятий при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , який на місці показував та розказував обставини подій, що мали місце 28 жовтня та 02 листопада 2014 року. Це вів робив добровільно, без будь-якого примусу.
Свідок ОСОБА_11 також під час допиту у судовому засіданні підтвердив свою участь, як понятого, при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , який без будь-якого примусу розказав та показав на місці обставини вчинення злочину відносно ОСОБА_5 , при цьому проводилась відеозйомка.
Допитаний свідок ОСОБА_12 пояснив, що працює на посаді слідчого СВ Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області і він же проводив досудове розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 . Розслідування проводилась з дотриманням положень КПК України, підозрюваний, до обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визнавав свою вину, добровільно і повно пояснював обставини скоєних злочинів, видав вкрадений мобільний телефон, розповів під відеозапис, під час слідчого експерименту, усі обставини викрадення телефону та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Свідки обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 по суті справи пояснення дати не змогли, зазначивши що до проведення слідчих дій у якості понятих вони не залучалися, і при їх проведенні присутніми не були. Протокол слідчого експерименту підписували не читаючи його.
Крім того винуватість ОСОБА_6 у вчинені інкримінуємих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.186 КК України, також підтверджується:
- заявами потерпілої ОСОБА_5 від 28.10.2014 року та 05.11.2015 року, з яких вбачається, що ОСОБА_6 у ніч з 27 на 28 жовтня 2014 року у під`їзді її будинку наніс їй удар у обличчя та викрав телефон, а в ніч з 01 на 02 листопада 2014 року наніс тілесні ушкодження /а.с.36, 37/;
- заявою обвинуваченого ОСОБА_6 про добровільну видачу мобільного телефону марки «Samsung», що належав ОСОБА_5 , і який у ніч з 27 на 28 жовтня 2014 року він у неї забрав /а.с.39/;
- протоколом огляду місця події від 28.10.2014 року за участю обвинуваченого, з якого вбачається, що у правій кишені камуфляжної куртки, у яку одягнений ОСОБА_6 , виявлено мобільний телефон марки «Samsung» білого кольору, без задньої кришки та сім карти. За поясненнями ОСОБА_6 даний телефон він викрав у ОСОБА_5 /а.с.40/;
- висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №3857/14-24 від 19.11.2014 року, згідно якого вартість мобільного телефону марки «Samsung» моделі GT-E1202і, ІMEI1: НОМЕР_1 , ІMEI2: НОМЕР_2 , з урахуванням зносу та відсутністю акумуляторної батареї і задньої кришки корпусу телефону, за умови його функціонування, станом на 27.10.2014 року, складає 139,50 грн, при умові, що товарний стан мобільного телефону на момент проведення експертизи, відповідає товарному стану на 27.10.2014 р. /а.с.44-46/;
- висновком №1052 від 05.11.2014 р. судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що у ОСОБА_5 маються тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, котрі виникли від дії тупих предметів по механізму удару та тиснення і як усі у сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я /а.с.55-57/;
- протоколом слідчого експерименту від 05.11.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка на місці показала та розказала обставини вчинення відносно неї злочину нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 /а.с.58-60/;
- протоколом слідчого експерименту від 07.11.2014 року за участю ОСОБА_6 , який на місці показав та розказав обставини вчинення відносно потерпілої ОСОБА_5 злочинів, зокрема 28.10.2014 р. відкритого викрадення мобільного телефону та нанесення тілесних ушкоджень /а.с.61, 62/;
- речовим доказом - відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 /а.с.63, 64/.

Дослідивши вищенаведені докази, у їх сукупності, і провівши їх детальний аналіз, перевіривши доводи сторони обвинувачення, показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, надавши сторонам кримінального провадження усі процесуальні можливості надання доказів, суд дійшов висновку, про доведеність вини ОСОБА_6 у умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 та у відкритому викраденні майна ОСОБА_15 , поєднаному з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, а тому його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.125 КК України та за ч.2 ст.186 КК України.
Даючи оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд дійшов об`єктивного висновку, що показання обвинуваченого про те, що він не завдавав ударів потерпілій і не зрозуміло чому забрав її мобільний телефон, є спробою уникнути відповідальності за злочини, які йому інкримінуються, оскільки досліджені у судовому засіданні належні та допустимі докази, які суд поклав у основу підтвердження встановлених обставин, свідчать про зворотне.
Крім того, суд ставиться критично до позиції обвинуваченого у тій частині, що що він непричетний до інкримінуємих йому злочинів, а його примусили працівники міліції зізнатись у злочинах, оскільки ці обставини судом перевірялись, шляхом безпосереднього дослідження матеріалів кримінального провадження №000014, згідно яких постановою від 26.01.2015 р. старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_16 закрито дане кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України відносно слідчого ОСОБА_12 , оперуповноваженого ОСОБА_17 та прокурора ОСОБА_4 /додаток до к/п/.
Наведені висновки підтверджуються і дослідженими у суді матеріалами перевірки прокуратури Чернігівського району Чернігівської області. /додаток до к/п/
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність цивільного позову по справі та наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_6 офіційно не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності і має непогашену судимість, та те що у період перебування під вартою у нього померла матір.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено, а обставиною, що обтяжує його покарання суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, у частині призначення покарання за злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

З урахуванням викладеного, враховуючи відсутність у обвинуваченого обставин, що пом`якшують його покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання, ураховуючи його особу, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції частини статті, яка передбачає більш суворе покарання за вчинені ним злочини, що є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_6 .
Разом з тим, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Приймаючи рішення про неможливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суду належить навести мотиви, з яких він вважає, що виключно реальне відбування покарання сприятиме його виправленню та попередженню вчинення нових злочинів.
Ураховуючи особу винного, позицію потерпілої, яка категорично у судовому засіданні наполягала на не застосуванні до обвинуваченого реальної міри покарання і не погодилась з позицію прокурора, та усі обставини справи, наслідки кримінального правопорушення, та мету покарання за скоєне, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
У зв`язку зі звільненням засудженого від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню у розмірі 196,80 грн, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають стягненню з засудженого на користь держави.
Речові докази по провадженню: телефон марки «Samsung GT E1202і» слід залишити у власності законного володіння ОСОБА_5 ; оптичний диск з відеозаписом слідчого експерименту зберігати у матеріалах досудового розслідування.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, зважаючи на те, що він звільняється від відбування покарання, суд рахує за необхідне скасувати, зі звільненням засудженого з-під варті в залі судового засідання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374, 377 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання :
· за ч.1 ст.125 КК України у виді ста годин громадських робіт;

· за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти у ці органи про зміну місця проживання і роботи.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_6 196,80 грн, як процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти у залі суду.
Речові докази: телефон марки «Samsung GT E1202і» слід залишити у власності законного володіння ОСОБА_5 ; оптичний диск з відеозаписом слідчого експерименту зберігати у матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а також право обвинуваченого, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, заявити клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.
Суддя ОСОБА_1