Справа № 1-174
В И Р О К

І М Е Н Е М У
К Р А
Ї Н И

08 вересня 2008 року
Першотравневий районний суд
м. Чернівці в складі:

головуючого- судді:
Вівдиченко Т.Р.

при секретарі: Орищук І.І.

за участю прокурора:
Лерко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Чернівці, українки, громадянки України, з
середньою освітою, не працюючої, неодруженої, одна малолітня дитина на
утриманні, проживаючої: АДРЕСА_1, раніше
не судимої, -

в скоєнні злочину, передбаченого
ст. 166 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Підсудна ОСОБА_1, будучи матір'ю
малолітнього ОСОБА_2, 1995 року народження, відповідно до ст. 150 Сімейного
кодексу України, мала право та була зобов'язана піклуватися про здоров'я своєї
дитини, його фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття ним
повної загальної середньої освіти, готувати його до праці та самостійного
життя, однак вона злісно не виконувала встановлені законом обов'язки, що
спричинило тяжкі наслідки при наступних обставинах.

Так,
ОСОБА_1, проживаючи у власному помешканні за адресою АДРЕСА_1, протягом
1995-2008 років злісно не виконувала встановлені законом обов'язки по догляду
за своєю дитиною, а саме: залишала його без нагляду на тривалий час, не
контролювала його навчання та відпочинок, проведення ним вільного часу, не
навчала малолітнього ОСОБА_2 загальновідомим та загальновживаним правилам
поведінки та гуртожитку, не забезпечувала нормальних побутових умов для його
життєдіяльності за місцем свого
проживання.

Крім
того, ОСОБА_1, з'являючись додому в стані алкогольного сп'яніння разом зі
своїми знайомими, не приділяла належної уваги своєму сину, показувала своїй
дитині приклад паразитичного способу життя та негідної поведінки. Злісно не
виконуючи встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною, вона залишала
його впродовж тривалого часу без будь-якого нагляду, ухилялась від його
виховання, не займалась його освітою та не контролювала проведення ним
дозвілля.

Так,
ОСОБА_1 02.02.2007 року написала заяву на ім'я директора
загальноосвітнього навчального закладу №
16 про надання їй дозволу на перевід свого сина ОСОБА_2 Отримавши такий дозвіл,
за умови наявності всіх необхідних документів, 05.02.2007 року остання на
підставі написаної нею заяви на ім'я
директора Чернівецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів
№2, забрала всі документи ОСОБА_2 для його подальшого переводу в ЗНЗ № 16.

Таким
чином, припинивши навчання свого сина ОСОБА_2 в школі-інтернаті №2 з 05.02.2007
року по даний час, так і не влаштувала його ніде навчатися, внаслідок чого
останній вештався по вулицях, жебракував, а на отримані від жебракування кошти
цілі дні проводив в залах комп'ютерних ігор. Внаслідок цього, малолітній
ОСОБА_2 в період часу з листопада 2007 року по січень 2008 року неодноразово
доставлявся в Чернівецький притулок для неповнолітніх, звідки в подальшому
тікав та продовжував вештатись по місту, жебракувати та проводити весь вільний
час в залах комп'ютерних ігор.

Будучи
неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності та попередженою
службою у справах дітей Чернівецької міської ради з приводу неналежного
виконання батьківських обов'язків, ОСОБА_1 не вжила належних заходів для
виправлення ситуації, продовжувала без нагляду залишати свого малолітнього
сина, не приділяючи йому жодної уваги, внаслідок чого останньому були
спричинені тяжкі наслідки.

Так, згідно з висновком психологічної експертизи, проведеної 29.02.2008
року, у неповнолітнього ОСОБА_2
виявляється відставання в розумовому та психічному розвитку та відповідає віку
шести-дев'яти років. Самооцінка неадекватно завищена, майже недоступна, значні
особистісні порушення, дисгармонійність, недостатня соціальна адаптованість,
послаблена прив'язаність до дому та сім'ї. Відставання психічного розвитку
проявляється у першу чергу у сфері особистості (інфантильність, не
сформованість емоційно-вольової регуляції, негативізм, песимістичне ставлення
до себе та оточуючого світу, наявний потенціал асоціальних дій), порушення
розумових функцій вторинні. Відхилення розвитку малолітнього є суттєвим, в
значній мірі викликані невиконанням його батьками обов'язків по вихованню та
навчанню малолітнього.

Отже,
ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов'язки: вихованням своєї дитини не
займалася, не піклувалася про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток,
навчання, не готувала її до праці, що потягло тяжкі наслідки, а саме значне
відставання в психічному та розумовому розвитку неповнолітнього ОСОБА_2

Підсудна ОСОБА_1 в судовому
засіданні свою вину у
вчиненні злочину визнала повністю. Пояснила, що дійсно мало уваги приділяла своєму сину, не
здійснювала належного догляду за ним, залишала його без нагляду та не займалась
його вихованням, оскільки перебувала в скрутному матеріальному становищі,
намагалась заробити кошти на життя. Крім того,
вона не забезпечила навчання сина та не оформила його до школи. У
вчиненому щиро кається.

Крім визнання своєї вини підсудною
в суді, її вина в скоєнні злочину, передбаченого ст. 166 КК України,
підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що вина підсудної
ОСОБА_1 доведена повністю, а її дії правильно кваліфіковані за ст.166 КК
України, тобто злісне невиконання обов'язків по догляду за дитиною або особою,
щодо якої встановлена опіка чи піклування, за кваліфікуючими ознаками: злісне
невиконання батьками встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною, що
спричинило тяжкі наслідки.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винної та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

До обставин пом'якшуючих
її покарання суд
враховує щире каяття
у вчиненому злочині.

При цьому суд враховує, що підсудна
щиро кається в скоєному, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судима,
має на утриманні малолітню дитину.

З урахуванням вищевикладених пом'якшуючих покарання обставин, особи винної,
її відношення до скоєного, суд дійшов до висновку про можливість виправлення і
перевиховання підсудної без ізоляції від
суспільства із застосуванням до неї
вимог ст. ст. 75, 76 КК України,
тобто звільнення підсудної від
відбування покарання з випробуванням.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винною ОСОБА_1 в скоєнні
злочину передбаченого ст. 166 КК
України і призначити
їй покарання у вигляді 2 (двох)
років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України
звільнити засуджену ОСОБА_1 від відбування призначеного судом покарання з
випробуванням якщо вона на період
призначеного судом однорічного
іспитового строку не вчинить нового злочину
та виконає покладенні на неї обов'язки.

На період призначеного судом іспитового строку зобов'язати засуджену

ОСОБА_1
: - повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання; - не виїжджати за межі
України на постійне проживання
без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; - періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженій
ОСОБА_1 до набрання чинності вироку суду залишити попередню - підписку
про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької
області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом п'ятнадцяти
діб з моменту
його проголошення.

Суддя: ___________________
Вівдиченко Т.Р.