Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_11
суддів:ОСОБА_12 і ОСОБА_13,
за участю прокурора ОСОБА_14
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 12 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_5 на вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 8 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2013 року щодо неї -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 8 квітня 2013 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку с. Обжила Балтського району Одеської області, мешканку АДРЕСА_1, таку, що судимості не мала,

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_6 із засудженої постановлено стягнути 1 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2013 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_5 засуджено за те, що вона 22 березня 2012 року приблизно о 18 годині 50 хвилин у дворі по АДРЕСА_2 на грунті особистих неприязних стосунків, умисно штовхнула ОСОБА_6 у груди, від чого та впала та вдарилась об дерево, а також завдала потерпілій удар в область обличчя, заподіявши легке тілесне ушкодження.

У касаційній скарзі засуджена просить скасувати судові рішення посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону. Засуджена твердить, що будь-яких ударів не заподіювала потерпілій, а вирок обґрунтовано неналежними доказами. Твердить, що постановлюючи щодо неї вирок за наявності постанови від 30 березня 2012 року про відмову у порушенні кримінальної справи, суд порушив вимоги п. 11 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960 року. Твердить засуджена, що апеляційний суд не надав належної відповіді на всі доводи її апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвала апеляційного суду це судове рішення вищого суду щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку, і повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою. Крім того, ухвала апеляційного суду за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 377 КПК України 1960 року. У ній мають бути наведені докладні мотиви прийнятого судом рішення, усі доводи, що містяться в апеляції, мають бути ретельно вивчені, проаналізовані та жоден з них не повинен залишитись без відповіді в ухвалі. Також в ухвалі мають бути наведені докладні мотиви прийнятого рішення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, апеляційний суд зазначені вимоги закону виконав неналежним чином.

Так, у свої апеляційній скарзі засуджена посилалась на те, що суд допустив упередженість, оскільки відкинув показання свідків ОСОБА_7 - сестри потерпілої, ОСОБА_8 - чоловіка сестри потерпілої, ОСОБА_9 - куми потерпілої та її подруги ОСОБА_10

Зазначала ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі й про те, що суд не взяв до уваги відсутність у (поясненнях) показаннях свідків, які спілкувались із потерпілою, даних про наявність у неї тілесних ушкоджень, а також, що інформація про їх заподіяння потерпілій відсутня у постанові органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи. Засуджена звертала увагу апеляційного суду на те, що у вироку відсутні посилання на матеріали, на підставі яких було відмовлено в порушенні кримінальної справи.

Окрім зазначеного, ОСОБА_5 в апеляції твердила й про те, що судом не надано уваги її доводам, що отримання тілесних ушкоджень від удару об дерево в результаті поштовху може свідчити про заподіяння легких тілесних ушкоджень з необережності, за що кримінальна відповідальність законом не передбачена, й наголошувала на тому, що суд взагалі не виклав обставини, за яких ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

З огляду на це, усі зазначені в апеляціях доводи апеляційний суд повинен був ретельно вивчити, проаналізувати з урахуванням наявних у справі матеріалів із тим, щоб жоден не залишився без відповіді в апеляційній ухвалі. При цьому в зазначеній ухвалі необхідно було навести обґрунтовані міркування, які спростовують або підтверджують викладені в апеляціях доводи, і послатись на відповідні докази.

Проте, як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, в ній дослівно наведено мотивувальну частину вироку, проте доводи апеляційної скарги скаржниці у ній не наведено, не проаналізовано і відповіді на них не дано. Апеляційний суд не сформулював в ухвалі належним чином висновки щодо обґрунтованості засудження ОСОБА_5, звівши їх лише до переліку прізвищ свідків, без будь-якої оцінки хоча б одного з доказів.

Отже, апеляція засудженої ОСОБА_5 розглянута не по суті, а зі змісту ухвали апеляційного суду неможливо зрозуміти, на підставі яких доказів вирок визнано законним і обґрунтованим.

У зв'язку з цим ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.

При новому апеляційному розгляді кримінальної справи в апеляційному порядку суд, за необхідності провівши судове слідство, має ретельно перевірити зібрані у справі докази в їх сукупності, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку й прийняти належне рішення згідно з вимогами закону.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2013 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13