Справа № 646/4121/15-к
Провадження № 1-кп/646/340/2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 будучи неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, останній раз 20.05.2008 року вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 14.02.2014 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, маючи не зняті та непогашені судимості, належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний, корисливий злочин.
Так, 07.01.2015 року приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного самостійного збагачення, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу підійшов до паркану, яким огороджена приватна фірма «ТД Спецметалл» за адресою: м. Харків вул. Текстильна 66, з якого діючи з метою власної наживи, умисно, повторно, зняв металеву драбину довжиною 2 метри, яка знаходилась на паркані та перебувала на балансі «ТД Спецметалл».
Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на свій розсуд, тим самим заподіявши «ТД Спецметалл» матеріальну шкоду, згідно висновку товарознавчої експертизи №19 на загальну суму 1399,71 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення та в ході допиту дав суду показання як це викладено у даному вироку.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідають фактичним обставин справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин вчинення злочину, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.
Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні злочину та кваліфікації його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до положень статті 12 КК України ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості в період іспитового строку, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2014 року з діагнозом ДS: F12.1 вживання каннабіоїдів без синдрому залежності, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.
Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті Закону, що передбачає відповідальність за скоєне у виді позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Судові витрати підлягають стягненню з засудженого.
Керуючись ст. ст. 370, 371, ч. ч. 2, 3 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік.
Відповідно до статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду міста Харкова від 14.02.2014 року та остаточно призначити покарання в виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
В строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк тримання під вартою з 23.03.2015 року
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речовий доказ металеву драбину довжиною 2 метри, яку передану під зберігальну розписку представнику «ТД-СПЕЦМЕТАЛ», після набрання вироком законної сили вважати повернутою законному володільцю.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1