Ухвала

іменем україни

27 січня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_8,

суддів: ОСОБА_9, ОСОБА_10,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_11,

прокурора ОСОБА_12,

засудженого ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002669, за обвинуваченням

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Нових Петрівців Вишгородського району Київської області, жителя АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК,

установив:

У касаційній скарзі з доповненнями засуджений, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення щодо нього та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 284 КПК. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом не доведена його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_2 вказує на те, що судом апеляційної інстанції було порушено право на захист, оскільки судове засідання проходило за його відсутності.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2013 року ОСОБА_2 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2011 року, більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

За апеляційними скаргами засудженого та захисника ОСОБА_4 Апеляційний суд Київської області ухвалою від 25 березня 2014 року змінив вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, постановивши вважати ОСОБА_2 засудженим за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років та на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2011 року, більш суворим визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим і засуджено за те, що він 09 червня 2011 року близько 00.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, навпроти буд. № 2-а по вул. Кооперативній в м. Вишневому Києво-Святошинського району Київської області в ході сварки, що виникла на ґрунті неприязних стосунків з ОСОБА_5, вбив потерпілого ножем, завдавши 5 ножових поранень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання касаційної скарги, пояснення прокурора, який вважав, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що така підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

У доповненнях до касаційної скарги засуджений оспорює правильність установлення судом фактичних обставин кримінального провадження. Проте ці обставини, відповідно до вимог ст. 438 КПК, перегляду в касаційному порядку не підлягають.

Натомість, зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 419 КПК в ухвалі суду апеляційної інстанції, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали; при залишенні апеляційної скарги без задоволення мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції не дотримано.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на вирок суду першої інстанції засуджений та його захисник ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких, крім іншого, заперечували винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та стверджували, що в основу обвинувального вироку покладено недопустимі докази, а саме протокол огляду місця події від 13 червня 2011 року, відповідно до якого працівниками міліції було знайдено одяг зі слідами речовини коричневого кольору. Вказана речовина відповідно до висновку судового експерта від 01 липня 2011 року містила генетичні ознаки крові людини, які співпадають з генетичними ознаками крові потерпілого. Поряд із цим, у протоколі вказано, що огляд місця події проводився за участю понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7, однак під час судового засідання 01 листопада 2012 року останні стверджували, що не були присутні під час проведення вказаної процесуальної дії, а тому, враховуючи положення ст. 87 КПК, засуджений та захисник вважали даний протокол недопустимим доказом. Крім того, звертали увагу суду на те, що показання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають суттєві протиріччя й змінювались ними під час всього судового слідства. Також ОСОБА_2 стверджував, що на місці вчинення злочину працівниками міліції було виявлено сліди підошви взуття, гіпсові відбитки яких не співпадали з його взуттям, що підтверджується протоколом огляду місця події від 10 червня 2011 року.

Попри це, апеляційний суд, усупереч положень ст. 419 КПК, відобразивши в ухвалі доводи апеляційних скарг, вичерпних відповідей на них не дав. У своєму рішенні суд апеляційної інстанції на обґрунтування висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 послався на докази, наведені в ухвалі, які оспорювалися стороною захисту. Однак не оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З огляду на викладене, у зв'язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону, на підставі ч. 1 ст. 436 КПК, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду слід із дотриманням положень глави 31 КПК ретельно перевірити всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, і з урахуванням доводів, наведених у касаційній скарзі, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

При наявності клопотань учасників кримінального провадження про дослідження доказів апеляційному суду належить провести слідство.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 березня 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10