АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/665/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.190 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2015р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6
- обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонер, інвалід третьої групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
· 28.05.2008 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до трьох років обмеження волі, та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки;
· 11.03.2010 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до трьох років одного місяця обмеження волі;
· 03.04.2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190 КК України до двох років п`яти місяців позбавлення волі, постановою Первомайського районного суду Харківської області від 30.08.2013 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково,
засуджений за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Обрано ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі.
Строк покарання рахується з моменту затримання, тобто з 12.01.2015 року.
Згідно вироку, ОСОБА_9 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з метою незаконного самостійного збагачення, в середині вересня 2014 року, запропонував своєму знайомому ОСОБА_10 передати йому як посереднику автомобіль ГАЗ 3110 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у ОСОБА_10 на підставі довіреності від 12 березня 2014 року, разом з ключами та технічним паспортом, з метою знайти покупця для продажу вказаного автомобіля за 3000 доларів США. В подальшому, ОСОБА_9 розповів своєму знайомому ОСОБА_11 про те, що, нібито, шукає покупця на вказаний автомобіль з метою його продажу за 1200 доларів США та залишив його на подвір`ї будинку за місцем мешкання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 .
22 вересня 2014 року у денний час, ОСОБА_9 домовився з ОСОБА_8 про продаж автомобіля ГАЗ 3110, д/н НОМЕР_1 за 1200 доларів США. ОСОБА_8 , будучи помилково впевненим в тому, що ОСОБА_9 продає вищевказаний автомобіль з відома власника ОСОБА_10 та виступає в якості посередника, на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 в присутності ОСОБА_12 передав ОСОБА_13 гроші в сумі 200 доларів США в якості задатку за автомобіль ГАЗ 3110, д/н НОМЕР_1 , що відповідно до офіційного курсу валют Національного Банку України, станом на 22 вересня 2014 року становить 2697 гривень 94 копійки, які ОСОБА_11 , в подальшому передав ОСОБА_9 , будучи помилково впевненим, що останній продає автомобіль з відома власника ОСОБА_10 .
01 жовтня 2014 року ОСОБА_9 , запевнивши ОСОБА_8 , що необхідно їхати до м. Бровари Київської області для оформлення генеральної довіреності на автомобіль, приблизно о 17 годині 00 хвилин, зустрівшись з ОСОБА_8 біля супермаркету «Класс», розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 178, в присутності ОСОБА_14 взяв у ОСОБА_8 гроші в сумі 1500 гривень, нібито, для покриття витрат, пов`язаних з оформленням довіреності та автомобіль ГАЗ 3110, д/н НОМЕР_1 разом з ключами та технічним паспортом, завіривши останнього, що поверне його разом з генеральною довіреністю через добу. Після чого, 03 жовтня 2014 року, ОСОБА_9 , на вимогу власника ОСОБА_10 , повернув останньому автомобіль ГАЗ 3110, д/н НОМЕР_1 , та, в цей же день ОСОБА_9 , зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що необхідно перерахувати ще 500 гривень, нібито, на паливо для автомобіля, яке необхідне, щоб повернутись з Київської області до м. Харкова. В свою чергу, ОСОБА_8 03 жовтня 2014 року о 18 год. 22хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , через термінал перерахував гроші в сумі 500 грн. на номер розрахункового рахунку, який йому продиктував ОСОБА_9 .
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Прокурор, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу зі зміненими доводами, в подальшому від якої відмовився, що не суперечить вимогам ст. 403 КПК України.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу з додатковими доводами, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити, та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини справи, вважає вирок суворим.
На думку ОСОБА_9 , суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він проживав в цивільному шлюбі, та у них з дружиною народилась дитина, яка потребує його опіки та матеріальної допомоги.
Крім того, обвинувачений вказує, що потерпілий у ході судового слідства заявляв, щоб його не позбавляли волі, та він не має до нього ніяких претензій.
ОСОБА_9 також вказує, що він є інвалідом третьої групи з дитинства, пенсіонер, а його мати є інвалідом другої групи, та потребує його допомоги, що вину він визнає повністю, щиро кається.
Оскільки ніхто із учасників судового провадження не оспорює фактичні дані обвинувачення та не вказує на суттєві порушення норм КПК України, то колегія суддів вирок суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.
Що ж стосується міри покарання, яку призначив суд першої інстанції ОСОБА_9 , то колегія суддів вважає, що покарання йому призначено відповідно до ст.65 КК України, у нижній межі санкції ст. 190 ч.2 КК України з урахуванням ступені тяжкості скоєного правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідків скоєного правопорушення, даних про особу винного, який є інвалідом третьої групи, а також того, що він раніше неодноразово уже був судимий за таке ж саме правопорушення, і судимість у нього не знята та не погашена, кошти потерпілого, якими він заволодів шляхом шахрайства, до цього часу не повернуті.
Колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_9 в тій частині, де він просить врахувати те, що у нього є маленька дитина, яка щойно народилася, та те, що у нього на утриманні знаходиться його мати інвалід, є безпідставними та не можуть бути взяті до уваги, оскільки ні в суд першої інстанції, ні в апеляційному суді ним не було подано доказів наявності дитини, де у свідотстві про народження дитини він був записаний батьком, а також не надано доказів того, що вона потребує від нього додаткової уваги та догляду.
З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції ОСОБА_9 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.01.2015 року.
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляцію з додатковими доводами обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.01.2015 року відносно нього - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:
_____________________ _____________________ __________________