Справа № 303/682/14-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11- кп /777/199/15, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0004320 за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та старшого прокурора прокуратури м. Мукачева на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2015 року.
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Н. Давидково Мукачівського району, мешканка АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, з вищою освітою, одружена, директор ВП НУБіП «Мукачівський аграрний коледж», не судима, засуджена:
- за ч.1 ст.190 КК України до штрафу в розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ( п`ятсот десять) грн..
- за ч.3 ст.358 КК України до штрафу в розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн..
На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_6 звільнено від покарання призначеного за ч.3 ст. 358 КК України в зв`язку із закінченням строку давності притягнення її до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Мукачівський аграрний коледж» про стягнення з ОСОБА_6 11 616 грн. 78 коп. у відшкодування завданих матеріальних збитків, завданих злочином залишено без розгляду.
Процесуальні витрати в розмірі 1 763 (одна тисяча сімсот шістдесят три) грн. 20 коп. покладено на ОСОБА_6 ..
Речові докази: 1) матеріали атестаційної справи ОСОБА_6 , здобувача наукового ступеня кандидата економічних наук за спеціальністю 08.00.05 розвиток продуктивних сил і регіональна економіка, яка була вилучена з ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ужгороді вул. Підгірна, 46; 2) матеріали атестаційної справи ОСОБА_6 , здобувача наукового ступеня кандидата економічних наук за спеціальністю 08.00.05 розвиток продуктивних сил і регіональна економіка, яка була вилучена з Вищої атестаційної комісії за адресою м. Київ вул. Хрещатик, 34 постановлено зберігати при матеріалах кримінального провадження.

-2-
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
Так, 17.02.2009 року ОСОБА_6 діючи умисно, знаючи заздалегідь про підроблений диплом про закінчення нею вищої освіти, серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім. І.Франка 15.02.1997 року, за спеціальністю «Економіка підприємства», подала для виготовлення та посвідчення його копій приватному нотаріусу Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Після чого, у лютому 2009 року в м. Ужгороді по вул. Підгірній, буд. 46, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих спонукань, шляхом обману, з метою незаконного отримання наукового ступеня кандидата економічних наук, подала до спеціалізованої вченої ради здобувача наукового ступеня Ужгородського національного університету та до Вищої атестаційної комісії України, вищезазначену нотаріально посвідчену копію підробленого диплома про закінчення нею вищої освіти, у результаті чого була допущена до захисту дисертації та 18.11.2009 року отримала диплом серії НОМЕР_2 за спеціальністю «Розвиток продуктивних сил і регіональна економіка» з присвоєнням наукового ступеня «Кандидат економічних наук».

Внаслідок шахрайських дій, ОСОБА_6 за період з 2010 року по 30.08.2013 року було незаконно нараховано та виплачено доплату за науковий ступінь кандидата економічних наук в розмірі 15% ставки заробітної плати, що становить 11 616, 78 грн., які належать ВП НУБіП «Мукачівський аграрний коледж».

Таким чином, у сукупності ОСОБА_6 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.190 КК України, шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, а також ч.3 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 просить вирок суду від 23.01.2015 року скасувати, кримінальне провадження закрити з підстав передбачених п.3 ч.1 ст.284 КПК України. У ході розгляду апеляційної скарги просить дослідити докази: фотокопію диплому серії НОМЕР_1 від 15.02.1997 року, постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.05.2011 року; ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02.06.2011 року; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06.12.2011 року (далі ВССУ); ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 11.01.2014 року. Указує, що, виносячи обвинувальний вирок судом були відхилені ряд клопотань учасників процесу, які мали суттєве значення для з`ясування істини в справі. Уважає, що за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази, і відкинув інші. При огляді матеріалів кримінального провадження було встановлено, що відсутній предмет злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, а саме оригінал диплому серії НОМЕР_1 , виданий Львівським державним університетом ім. І.Франка за спеціальністю «Економіка підприємств» на ім`я ОСОБА_6 або належним чином завірена копія вказаного диплому. Суд першої інстанції, посилаючись на якусь односторонню копію вказаного диплому (т.1 а.с.85), прямо порушив постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.05.2011 року, ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02.06.2011 року та ухвалу ВССУ від 06.12.2011 року. Безпідставно суд відхилив клопотання захисту щодо витребування з Ужгородського Національного університету заключення, на підставі якого здобувач наукового ступеня ОСОБА_6 , була допущена до захисту дисертації, з метою його огляду в судовому засіданні, для спростування твердження
-3-
сторони обвинувачення, що нібито подача вказаного неіснуючого диплому до спеціалізованої вченої ради стала підставою для допуску ОСОБА_6 до захисту дисертації, що відповідно свідчить про неповноту судового розгляду та є підставою для скасування вироку. Також, відхилено клопотання захисту щодо визнання доказів недопустимими та не надано жодної оцінки діям нотаріуса. Крім того, 01.07.2011 року за матеріалами дослідчої перевірки по факту підробки та використання невідомою особою диплому серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім. І.Франка за спеціальністю «Економіка підприємств» виданого на ім`я ОСОБА_6 , Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. У вищенаведених судових рішеннях було вказано, що справа по факту підробки невідомою особою диплому серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім.. І.Франка за спеціальністю «Економіка підприємства» на ім`я ОСОБА_6 , може бути порушена лише за наявності в матеріалах дослідчої перевірки його оригіналу або його засвідченої копії, оскільки ч.1 ст.358 КК України передбачає відповідальність за підроблення посвідчення або іншого документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою. СВ Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області було повторно порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, по факту підробки невідомою особою диплому серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім.. І.Франка за спеціальністю «Економіка підприємства» на ім`я ОСОБА_6 , без наявності в матеріалах дослідчої перевірки оригіналу або належним чином засвідченої копії вказаного диплому. 03.01.2013 року вказані матеріали кримінальної справи, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України були внесені до ЄРДР і розпочате досудове розслідування. Саме в рамках вищенаведеного кримінального провадження були проведені основні слідчі дії, які були покладені в доказову базу в кримінальному провадженні від 03.01.2013 року та в якому вручено 22.01.2014 року обвинувальний акт ОСОБА_6 , за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 358 КК України та ч.1 ст.190 КК України. Однак, указані докази, слідчим усупереч вимогам ст. ст. 159, 217 КПК України, були вилучені з окремого кримінального провадження особисто на підставі незаконної постанови від 06.11.2013 року, оскільки слідчий повністю проігнорував законні механізми передбачені КПК щодо оригіналів документів вилучених з одного окремого кримінального провадження та долучення їх до іншого, а саме: не звернулася до прокурора з відповідним клопотанням у порядку ч.3 ст. 217 КПК України щодо можливості виділення з матеріалів кримінального провадження №000042 від 03.01.2014 року окремого провадження з долученням до нього відповідно оригіналів документів здобутих у рамках кримінального провадження №000042 від 03.01.2014 року, оскільки ОСОБА_6 підозрювалась у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а саме ч.3 ст.358 КК України та ч.1 ст.190 КК України. Крім того, відповідно до ч.5 ст. 217 КПК України рішення щодо виділення чи об`єднання матеріалів досудового розслідування приймається виключно прокурором. Слідчим не був використаний і інший механізм доступу до оригіналів документів кримінального провадження №000042 від 03.01.2014 року, передбачений ст. 159 КПК України ( тимчасовий допуск до речей і документів через рішення суду). Приватний нотаріус ОСОБА_9 , усупереч вимогам ст.8 Закону України «Про нотаріат» щодо зобов`язання зберігати нотаріальну таємницю та ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат» в якій чітко вказано,

-4-
що реєстри нотаріальних дій можуть бути надані суду за мотивованою постановою суду тільки для огляду й повинні бути повернуті судом негайно після огляду, без жодних на те правових підстав 29.05.2013 року надала реєстр нотаріальних дій для огляду начальником відділу криміналістичних досліджень НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області. Також, було проведено очні ставки між свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_6 ( 10.05.2012 року), між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 ( 07.06.2012 року), ОСОБА_12 та ОСОБА_6 (17.06.2012 року), ОСОБА_13 та ОСОБА_6 (01.06.2012 року). Отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні забороняється законом. Кримінальне провадження по факту підробки невідомою особою диплому серії НОМЕР_1 розслідується з 03.01.2013 року й навіть на даний час органом досудового розслідування не встановлено особу, яка підробила вказаний диплом і, чи існує взагалі вказаний диплом. Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , у частині їхнього припущення, що до атестаційних справ ОСОБА_6 могли бути якісь втручання, слід оцінити критично, оскільки технічна експертиза документів за №15/391 від 11.01.2013 року, не змогла це визначити. Разом із тим, кримінальне провадження №0004911 від 25.11.2013 року по факту викрадення невідомою особою диплому серії НОМЕР_1 , з металевої шафи методичного кабінету УЖНУ розслідується до цього часу. Стосовно заявленого цивільного позову, то у відповідності до обвинувального акту потерпілим від кримінальних правопорушень є: юридична особа, а саме відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів та природокористування України «Мукачівський аграрний коледж». Однак, згідно довідки АА №415606 з ЄДРПОУ, правовий статус відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів та природокористування України «Мукачівський аграрний коледж» визначено без права юридичної особи, а відтак останньому не може бути визначений правовий статус потерпілого.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду від 23.01.2015 року в частині призначення покарання скасувати за м`якістю, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 за ч.3 ст.358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.). На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного за ч.3 ст. 358 України покарання в зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. За ч.1 ст. 190 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.). Сторона, обвинувачення вважає, що, призначаючи ОСОБА_6 наймеш суворе за вироком покарання та його мінімальний розмір, суд не врахував майнового стану обвинуваченої, а саме те, що остання має постійне місце роботи, а тому спроможна сплатити штраф у більшому розмірі. Сума штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбачена в санкціях статей КК України, за якими ОСОБА_6 визнано винною, і не виходить за межі цих санкцій. Крім того, у ОСОБА_6 відсутні обставини, що пом`якшують покарання. Вищевказане відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_6 не сприяла розкриттю злочинів, протягом тривалого часу судового розгляду провадження вину у вчиненні інкримінованих діянь не визнала та щиро не покаялася, завдану шкоду не відшкодувала, а тому застосування до неї судом наймеш суворого виду покарання з його мінімальним розміром є не вмотивованим. Ураховуючи дані про особу ОСОБА_6 , ступінь тяжкості вчинених злочинів та відсутність пом`якшуючих покарання обставин, останній можливо призначити покарання саме у виді штрафу в розмірі 50

-5-
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того, як зазначено в апеляційній скарзі, в описовій частині вироку суд помилково відніс частину 3 статті 358 КК України в редакції Закону 2001 року, до злочинів середньої тяжкості, оскільки вказана норма кримінального закону відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні вимоги останнього, і просили залишити без задоволення апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м. Мукачева, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги старшого прокурора прокуратури м. Мукачева ОСОБА_15 , а апеляційну скаргу захисника не підтримала повністю, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченої, перевірив матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги захисника та прокурора підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права в кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду із прав людини.
Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закрити кримінальне провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установленим цим Кодексом випадках на потерпілого.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що законодавець визначив суб`єктами доказування обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, слідчого та прокурора, а у випадках відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення потерпілого (п.4 ч.3 ст.56 КПК). Обов`язок доказування слідчим та прокурором обставин, указаних у ст.91 КПК України це вимога Закону.

-6-
Вона означає, що слідчий та прокурор зобов`язані зібрати, процесуально зафіксувати, перевірити і оцінити докази, обґрунтувати ними наявність обставин, передбачених у ст.91 КПК. Обов`язком указаних суб`єктів також є спростування доводів сторони захисту щодо доведення обставин і предмета доказування.
На суд, у разі визнання особи винуватою, відповідно до приписів ст.374 КПК України покладається, зокрема, формулювання у вироку обвинувачення, визнаного доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; зазначення доказів на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів, покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Досудове розслідування в кримінальному провадженні має бути проведено в точній відповідності із законом. Прокурор та слідчий зобов`язані вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи, її належного спрямування, забезпечення прав усіх учасників кримінального провадження. Коли є достатньо доказів, що вказують на вчинення злочину певною особою, слідчий відповідно до вимог ст.ст.276-278 КПК України, вручає письмове повідомлення про підозру, у якій викладає стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення: час, місце та інші обставини, у тому числі ознаки об`єктивної суб`єктивної сторони конкретного складу злочину, мотив, спосіб вчинення злочину на скільки вони відомі слідчому, правову кваліфікацію - стаття кримінального закону, яким передбачений цей злочин. У будь-якому випадку повідомлення про підозру, що вручається особі повинно бути конкретним.
Такі ж вимоги законодавцем передбачено й до висунутого особі обвинувачення, оформленого обвинувальним актом. Так, згідно ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор уважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.190 КК України кримінальна відповідальність настає за заволодіння чужим майном шляхом обману.
Колегія суддів уважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону, як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду дотримані не були, внаслідок чого допущено неповноту, яка призвела до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження в наслідок чого постановлено судове рішення, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України, у зв`язку із чим його не можна визнати законним та обґрунтованим.
Так, прокурором ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману. Однак, в обвинувальному акті відсутні відомості про юридичну особу потерпілого, та такий взагалі не залучений як учасник кримінального провадження. До участі в розгляді кримінального провадження на стадії досудового розслідування як цивільний позивач була залучена особа, яка взагалі не пред`являла цивільного позову.
-7-
Крім того, із кримінального провадження щодо ОСОБА_6 вбачається, що (потерпілим) - цивільним позивачем, як юридична особа якій заподіяно матеріальну шкоду визнаний Відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів і природокористування України «Мукачівський аграрний коледж», який відповідно до довідки АА №415606 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) має правовий статус суб`єкта без права юридичної особи, що є порушенням вимог ст.ст. 55, 58, 61 КПК України (т.с.п.№1 а.п.29).
Також, в обвинувальному акті про визнання ОСОБА_6 винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, прокурором вказано на те, що ОСОБА_6 заволоділа чужим майном шляхом обману, при цьому, не зазначено в чому саме полягає обман, які саме неправдиві відомості повідомила ОСОБА_6 та кому саме такі відомості повідомлялися із зазначенням часу, місця, способу. Не розкрито причинно - наслідкових зв`язків між наданою «неправдивою» інформацією та заволодіння коштами потерпілого. Указані обставини не були встановлені й під час судового розгляду. Тобто, висунуте ОСОБА_6 обвинувачення є неконкретним, а тому остання була позбавлена можливості здійснювати ефективний захист від обвинувачення, що призвело до порушення її прав на захист.
Визнавши доведеною вину та кваліфікувавши дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України суд у мотивувальній частині вироку не зазначив, у чому саме полягають вчинені ОСОБА_6 дії, що кваліфіковані за вказаною вище нормою кримінального права, зокрема, які саме дії, час та місце їх скоєння вчинила обвинувачена з метою заволодіння чужим майном; де, кого, коли і за яких обставин обманула.
У мотивувальній частині вироку також не наведені які-небудь докази в підтвердження того, що ОСОБА_6 заздалегідь знала про підроблений диплом про закінчення вищої освіти, а також докази в підтвердження розміру коштів, якими заволоділа обвинувачена ОСОБА_6 ..
При оцінці доказів, на які посилається сторона обвинувачення, необхідно також урахувати те, що ОСОБА_6 підготувала та захистила кандидатську дисертацію, умотивувати висновок про наявність причинного зв`язку (відсутність такого) між діяннями поєднаними з підготовкою до захисту, захистом кандидатської дисертації та отримання коштів за виконану роботу.
Кваліфікувавши діяння ОСОБА_6 за ч.3 ст.358 КК України суд не вказав у редакції якого саме Закону кваліфіковані діяння винної, при цьому, не врахувавши встановлений вироком час вчинення діяння. Підлягає до ретельної перевірки й пред`явлена підозра про те, що обвинувачена ОСОБА_6 надала оригінал диплому серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім. І.Франка 15.02.1997 року, за спеціальністю «Економіка підприємства».

Згідно п. п. 2, 3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження справи, установлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

-8-

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п.5 ч.2 ст. 412 КПК України.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів уважає, що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів як обвинуваченого, так і потерпілого, які перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули на постановлення законного й обґрунтованого вироку, а тому вирок як незаконний, необґрунтований та невмотивований підлягає до скасування.

Отже, апеляційним судом установлено порушення вимог ст.412 КПК України, що є безумовною підставою скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Із цих підстав доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченої підлягають частковому задоволенню.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 щодо належності та допустимості доказів обвинувачення, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 та старшого прокурора прокуратури м. Мукачева задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2015 року щодо ОСОБА_6 - скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції із призначенням нового судового розгляду.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: