Справа №11-39 Головуючий
у І інстанції Євстаф'єва Т.А.
Категорія 296 ч.2, 4 Доповідач Гузовський О.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня
2008 року м. Житомир

Колегія суддів
палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:

Головуючого Романова О.В.

Суддів Гузовського О.Г., Яковлева С. В.

з участю прокурора Руденка В.І.

адвокатів ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засуджених
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого
ОСОБА_2 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24
жовтня 2007 року, якими засуджено:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця і мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України з
неповною середньою освітою,
непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, -за ч.2
ст. 296 КК України на 1 рік
обмеження волі;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця м.
Стаханова Луганської області,
мешканця АДРЕСА_2, українця, громадянина України з середньою - спеціальною
освітою, непрацюючого, неодруженого,
несудимого, - за ч.4 ст.
296 КК України із застосуванням ч.1
ст. 69 КК України на 1 рік 6
місяців обмеження волі.

Запобіжний захід
засудженим до вступу
вироку в законну
силу залишено без зміни.

Строк відбуття
покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто
солідарно із засуджених на користь ОСОБА_4
3000 грн. моральної шкоди.

З метою
забезпечення цивільного позову арешт,
накладений на майно засудженого
ОСОБА_3 згідно постанови слідчого від
31.01.2007 року, не знято.

Речові
докази по справі - металевий ключ, що
зберігається в камері схову Бердичівського МРВВС, знищити.

Згідно
вироку, 01.12.2006 року, близько 23 год. 10 хв., ОСОБА_3
, спільно з ОСОБА_2, після розпиття спиртних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння
неподалік кінцевої зупинки автобусного маршрута
№8, що по вул. Н.Сосніної в м. Бердичеві, грубо порушуючи громадський порядок та
виражаючи явну неповагу до суспільства,
скоїли хуліганство щодо неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що супроводжувалось особливою зухвалістю за
слідуючих обставин.

ОСОБА_3
, з метою вчинення хуліганських дій та
побиття зазначених осіб, взявши з свого
автомобіля ІЖ-пікап, д.н. НОМЕР_1
металевий ключ, разом з ОСОБА_2 підбігли
до ОСОБА_5, де ОСОБА_2 умисно, безпричинно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком в
обличчя, а ОСОБА_3 два удари по спині ключем, тобто заздалегідь заготовленим предметом для
нанесення тілесних ушкоджень,
спричинивши фізичний біль. Від отриманих ударів ОСОБА_5 впав на землю.
Продовжуючи свої хуліганські дії, вони
підбігли до ОСОБА_4 та почали наносити
йому удари кулаками, ногами та металевим
ключем по голові, руках та різних
частинах тіла. При цьому ОСОБА_2 наніс приблизно 10 ударів кулаком в обличчя та
приблизно 5 ударів ногою по спині, а
ОСОБА_3 наніс металевим ключем приблизно
6 ударів по спині, 1 удар в область
голови та 2 удари по лівій руці потерпілому ОСОБА_4

Внаслідок
хуліганських дій ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, ОСОБА_5 було спричинено
фізичний біль , а ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді
забійної шкіряної рани в тім'яній ділянці голови, перелому четвертої п'ястної кістки лівої
кисті, струсу головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього
ступеня тяжкості, що спричинили тривалий
розлад здоров'я.

В
апеляції засуджений ОСОБА_2 стверджує,
що вони з ОСОБА_3 переплутали потерпілих з особами, які побили ОСОБА_3 і викрали в нього
мобільний телефон, а тому наміру
порушувати громадський порядок не мав.

Крім
того, вважає, що суд не врахував, що він з одним з потерпілих, розрахувався,
що пом'якшує його покарання.

Просить змінити
вирок щодо нього, призначивши йому
покарання із застосуванням ст. 75 КК України, врахувавши,
що він щиро розкаюєься в тому що трапилось, сприяв в розкриттю злочину, з перших показань в міліції в усьому зізнався
і підтвердив ці показання в судовому засіданні,

одружився, має сім'ю,
вагітну дружину, за час що минув
після скоєного ніяких правопорушень не
скоював.

Адвокат
ОСОБА_1, в своїй апеляції просить вирок
Бердичівського міськрайонного суду від 24 жовтня 2007 року щодо засудженого
ОСОБА_2 скасувати, - виправдати його за ст.
296 ч.2 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_2
та ОСОБА_3 переплутали потерпілих з особами,
які побили ОСОБА_3 і викрали в нього мобільний телефон, що і стало причиною нападу на потерпілих. А
тому, на його думку, умислу на порушення громадського порядку у
них не було. Підтвердженням цьому є показання свідка ОСОБА_4 , брата потерпілого про те, що під час нападу вони постійно кричали щоб
віддали їм телефон (а.с. 205 ). Цей же
факт підтвердив і свідок ОСОБА_6 , якому
ОСОБА_3 сказав, що це ті хлопці, що забрали в нього телефон та побили його
(а.с. 206).

З цих
підстав вважає, що дії засуджених
невірно кваліфіковані судом по ст. 296 Кримінального кодексу України, їх дії слід кваліфікувати як злочин проти
особи.

Крім
того, суд не врахував як обставину, що пом'якшує покарання засудженого
ОСОБА_2, що той відшкодував заподіяну
шкоду потерпілому ОСОБА_5 (а.с. 160 ).

Засуджений
ОСОБА_3 у своїй апеляції стверджує, що ключа заздалегідь не заготовлював і не
тримав для нанесення тілесних ушкоджень. Ключ постійно знаходиться в автомобілі
для ремонту коліс. На його думку, суд у вироку не навів доказ, який би стверджував, що вказаний предмет він тримав для вчинення
злочину.

Просить змінити вирок та пом'якшити призначене йому
покарання виключивши з обвинувачення кваліфікуючу ознаку - вчинення хуліганства
із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних
ушкоджень, перекваліфікувати його дії на
ч.2 ст. 296 КК України

та врахувати всі пом'якшуючі обставини, а саме: що він має сім'ю, у тому
числі неповнолітніх дітей, раніше
до будь-якої відповідальності не
притягувався, вину визнав, частково відшкодував шкоду,
має незадовільний стан здоров'я,
працює.

Заслухавши
доповідача, засуджених засуджених
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
адвоката ОСОБА_1 підтримавших свої апеляції,
заперечення прокурора на апеляцію,
перевіривши матеріали кримінальної справи відповідно до вимог ст. 365 КПК України, судова колегія апеляцію залишає без задоволення, а вирок суду без зміни з наступних підстав.

Суб'єктивна
сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивами явної неповаги до
суспільства. Це завжди злочин, вчинений
з прямим умислом. Винний
усвідомлює, що своїми діями грубо
порушує

громадський порядок,
виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства, і бажає цього.

Та
обставина, що засуджені ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 помилились в об'єктах нападу,
сприйнявши потерпілих за осіб, з
якими у останнього начебто напередодні виникла бійка під час якої пропав
мобільний телефон, не дає підстав для
визнання пред'явленного засудженим обвинувачення безпідставним, оскільки в даному випадку посягання на особу
з мотивів помсти трансформувалось в мотив явної неповаги до суспільства та
утворило склад хуліганства. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може
бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось насильством із завданням
потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень.

Дії
засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 супроводжувалися завданням потерпілим
побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень з
очевидним для них грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

Вирішуючи
питання щодо наявності в діях ОСОБА_3
такої кваліфікуючої ознаки хуліганства,
як застосування предмета заздалегідь заготовленого для нанесення
тілесних ушкоджень, слід
враховувати, що ця ознака має місце
тому, що цей предмет був приготовлений
для зазначеної мети ще до початку хуліганства та за його допомогою винний
заподіяв потерпілим тілесні ушкодження під час учинення хуліганських дій. Саме
таким чином поступив засуджений ОСОБА_3 ,
який ще до початку вчинення хуліганських дій взяв зі свого автомобіля
металевого ключа для нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, а не підібрав його на місці
злочину.

За таких
обставин суд першої інстанції обгрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч.4
ст. 296 КК України, а дії ОСОБА_2 за ч.2 ст. 296 КК України.

Що
стосується покарання, то суд І
інстанції, призначаючи його засудженим
ОСОБА_3 ОСОБА_2 врахував пом'якшуючі обставини, у тому числі ті, на які є посилання в апеляційних скаргах.
Разом з тим, судом врахований ступінь
суспільної небезпечності вчиненого злочину,
що ОСОБА_2 вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення
аналогічного злочину, був звільнений від
кримінальної відповідальності по амністії,
однак позитивних висновків не зробив,
на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин.

Перевіряючи
відповідність призначеного засудженим ОСОБА_3
ОСОБА_2 покарання судова колегія не знаходить підстав для його
пом'якшення та вважає, що воно в повній
мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для їх виправлення
та попередження вчинення ними нових злочинів.

А тому, керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_1, в інтересах засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 24 жовтня 2007 року щодо засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3
- без зміни.