У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Коротких О.А., Гриціва М.І.,

за участю прокурора
Кравченко Є.С.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 18 березня 2008 року
кримінальну справу за касаційною скаргою виправданих ОСОБА_1 та ОСОБА_2на
судові рішення щодо них,

в с т а н о в и л а:

вироком Трускавецького міського суду
Львівської області від 12 жовтня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, таку,

що не має судимості,

та

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

такого, що не має судимості,

виправдано за ст. 356 КК України за відсутністю в їх діях складу злочину.

Матеріали справи направлені
Трускавецькому МВ УМВС України у Львівській області для складання протоколу за
ст. 186 КпАП України про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_1 та
ОСОБА_2обвинувачувалися у тому, що вони 27 грудня 2004 року у період часу між
20 та 22 год. з метою перешкодити будівництву масажно-мануального комплексу на
відведеній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1, розкидали гравій, привезений
ОСОБА_3, та зруйнували огорожу, яка була ним зведена для впорядкування
проведення цих робіт. Унаслідок цього огорожа прийшла в непридатність для
подальшого використання. Такими діями ОСОБА_1 та ОСОБА_2спричинили потерпілому
значну шкоду.

Місцевий суд, визнав
доведеним вчинення підсудними самоправства, але у зв'язку з тим, що розмір
заподіяної ОСОБА_1 та ОСОБА_2потерпілому шкоди не був значним, постановив щодо
них виправдувальний вирок за відсутністю в їхніх діях складу злочину,
передбаченого ст. 356 КК України, а матеріали справи щодо них направив до
Трускавецького міськвідділу міліції для складання протоколу про адміністративне
правопорушення.

Ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 13 березня 2007 року вказаний вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
та ОСОБА_2порушують питання про скасування судових рішень у частині мотивів
виправдання із закриттям щодо них справи. Посилаються на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення
кримінально-процесуального закону. Вказують на те, що суд необґрунтовано
направив матеріали справи до Трускавецького міськвідділу міліції для складання
щодо них протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 186 КпАП України,
оскільки жодних правопорушень вони не вчиняли. Крім того, зазначають, що
апеляційний суд, розглядаючи справу, порушив вимоги ст. 377 КПК України,
оскільки в ухвалі не дав відповіді на
всі доводи апеляції.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора Кравченко Є.С., яка частково підтримала
касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2та просила скасувати ухвалу апеляційного
суду щодо них з направленням справи на новий апеляційний розгляд, обговоривши
доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 377 КПК України в ухвалі
апеляційного суду мають бути наведені докладні мотиви прийнятого рішення, усі
доводи, що містяться в апеляціях, мають бути проаналізовані і жоден із них не
повинен залишитися без відповіді. При залишенні апеляції без задоволення в
ухвалі мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано
необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів
справи, на вирок Трускавецького міського суду від 12 жовтня 2006 року було
подано апеляцію ОСОБА_1 та ОСОБА_2У ній вони порушували питання про скасування
виправдувального вироку в частині мотивів виправдання. На їхню думку, висновки
суду про вчинення ними адміністративного
правопорушення не відповідали фактичним обставинам справи та не
підтверджувалися доказами, дослідженими в судовому засіданні. На обґрунтування
своїх вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2в своїй апеляції наводили відповідні доводи.

Проте, апеляційний суд, залишаючи вирок місцевого суду
щодо них без зміни, в ухвалі відповіді на доводи апеляції стосовно підстав
виправдання не дав, а послався на те, що винуватість ОСОБА_1 та ОСОБА_2у
вчиненні правопорушення при вказаних у вироку обставинах доведена зібраними та
перевіреними в судовому засіданні доказами.

Крім того, оцінюючи
показання малолітнього свідка ОСОБА_4, які він давав під час судового розгляду,
суд першої інстанції зазначив, що кладе в основу вироку пояснення цього свідка,
дані ним дільничному інспектору міліції щодо участі подружжя ОСОБА_1 у
пошкодженні майна ОСОБА_3.

З такою оцінкою погодився й
апеляційний суд, який не звернув увагу на вимоги ст. 65 КПК України, якою
передбачено, що доказами в кримінальній
справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку
суд встановлює наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння,
винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення
справи і ці дані встановлюються показаннями свідка, а не його поясненнями.

Таким чином, апеляційний суд
допустив порушення чинного кримінально-процесуального законодавства, яке
істотно вплинуло на правильність прийняття рішення, що відповідно до ч. 1 ст.
398 КПК України є підставою для скасування ухвали апеляційного суду з
направленням справи на новий апеляційний розгляд.

При новому розгляді
апеляційному суду необхідно розглянути справу з дотриманням вимог чинного
законодавства.

Керуючись ст. ст. 394-396
КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

касаційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 13 березня 2007 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати,
а справу направити на новий апеляційний розгляд.

судді:

Паневін В.О. Коротких О.А. Гриців М.І.