Справа № 361/4987/2013-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/236/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 11 24.02.2015

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000677 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2014 року, яким засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Броварського району Київської області, громадянина України, із повною середньою освітою, неодруженого, маючого на утримання дитину 2012 року народження, працюючого робітником в ООО «Будремгарант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,
за ч.3 ст.152 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 5 (п`яти) років позбавлення волі.
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 07 лютого 2008 року близько 14:00 години в с. Богданівка Броварського району Київської області, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , в якому на задньому сидінні перебувала в якості пасажира, потерпіла неповнолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Керуючи вказаним автомобілем, ОСОБА_7 повертався в район старої ферми, що в с. Богданівка, де він та його знайомі відпочивали, вживали спиртні напої, та які там залишились, після того, як ОСОБА_7 повіз до села дівчат. В подальшому, ОСОБА_7 зупинив автомобіль біля кар`єру на околиці с. Богданівка та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою задоволення статевої пристрасті, застосовуючи фізичне насильство, яке виразилось у триманні рук неповнолітньої потерпілої, обома руками, скориставшись її безпорадним станом, викликаним вживанням спиртних напоїв, вступив із ОСОБА_10 проти її волі у статевий акт, природнім способом, тобто зґвалтував.
На вказаний вирок, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням кримінального процесуального закону. Апелянт впевнений, що у суді не було доведено його вини у зґвалтуванні неповнолітньої, оскільки судом було взято до уваги тільки ті обставини, які на думку суду, доводять його вину і не враховані чисельні докази його невинуватості. Обвинувачений не заперечує, що вступив із ОСОБА_10 у статеві зносини на задньому сидінні автомобіля, однак стверджує, що ніякої сили він не застосовував, все відбувалося добровільно і хоча ОСОБА_10 була сп`яніла, проте не настільки щоб не розуміти своїх дій, до того ж він не знав, що ОСОБА_10 була тоді неповнолітньою. Також, апелянт зазначив, що після статевого акту, вони з ОСОБА_10 повернулися у компанію своїх друзів, де продовжували веселитися і ніякої переміни у поведінці потерпілої ніхто не помітив, і жодній із своїх близьких подруг або батькам, ОСОБА_10 , відразу ж, не розповіла про зґвалтування. Окрім цього, обвинувачений вказав, що до нього ОСОБА_10 жила статевим життям, про що розповідала йому та друзям, з якими вони тоді відпочивали, і при медичному дослідженні у ОСОБА_10 було виявлено низку захворювань, які передаються статевим шляхом та рекомендовано специфічне лікування, натомість у нього жодного захворювання не виявлено. Тому просить вирок скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з невстановленими обставинами для доведеності його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.
Заслухавши: доповідь судді апеляційного суду; думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляції; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зґвалтування неповнолітньої з використанням її безпорадного стану за обставин, зазначених у вироку, всупереч доводам апеляції обвинуваченого, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на доказах, які зібрані у справі та не викликають сумніву у своїй достовірності.
Так, з показів потерпілої ОСОБА_10 вбачається, що 07.02.2008 року вона з подругами вирішили прогуляти школу. Пішли на ферму за селом, де вживали слабоалкогольний «Шейк». Потім подзвонили хлопцям, які привезли вино та всі почали розпивати спиртне. Згодом почали збиратися додому і вона разом з іншими дівчатами сіла в автомобіль ОСОБА_11 на заднє сидіння та заснула. Прокинулась вже в центрі села коли дівчат в автомобілі не було. Попросила ОСОБА_12 відвезти її до подруги ОСОБА_13 , однак останній підвіз якусь свою знайому та знову поїхав до лісу. Там, зупинив автомобіль, пересів до неї на заднє сидіння та почав обнімати. Вона була сильно п`яна, погано себе почувала, не розуміла що відбувається, її знудило. При цьому, вона говорила, що у неї критичні дні, що раніше не було статевих стосунків, однак ОСОБА_14 став її роздягати, на її заперечення не реагував та утримував руками. Без її згоди обвинувачений вступив з нею у статевий акт проти її волі. При цьому він утримував її за таз, хоча вона говорила, що не хоче цього робити і що вона іще навчається у школі. Після цього вона знову заснула, а прокинулась вже біля хлопців, потім ОСОБА_15 відвіз її додому. Вона дуже боялась за вчинене з нею, і приблизно через неділю розповіла про це матері.
Суд правомірно взяв до уваги вищевказані докази та поклав їх в основу обвинувального вироку, оскільки вони узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами, у тому числі з показами свідків:

· ОСОБА_16 , з яких вбачається, що 07.02.2008 року вона повернулась з роботи та побачила сльози на очах у доньки. У її кімнаті були закриті вікна, донька знаходилась під ковдрою та почала частіше бути у ванній кімнаті. Передчуваючи негаразди, вона почала запитувати у доньки що сталося, після чого вони звернулись до лікаря, який виявив розрив дівочої пліви. Донька розповіла, що ОСОБА_7 , скориставшись станом її сп`яніння, зґвалтував її;
· ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , з яких вбачається, що 07.02.2008 року потерпіла ОСОБА_10 , разом із своїми подругами вирішили прогуляти школу. Купивши пиво, вони пішли на ферму за селом, де його розпивали. Згодом подзвонили знайомим хлопцям, які привезли із собою іще спиртного та продовжили розпиття алкоголю. Близько 14:00 години дівчата попросили відвести їх додому, і потерпіла разом із подругою сіла в автомобіль ОСОБА_20 . Потім автомобіль ОСОБА_12 бачили в центрі села, а через деякий час він знову повернувся на ферму. ОСОБА_14 приєднався до присутніх та повідомив, що у автомобілі ОСОБА_21 , і що вона не хоче виходити. Потім потерпіла вийшла із автомобіля, по ній було видно, що вона була п`яна, та попросила ОСОБА_12 відвести її додому, що останній і зробив.

Крім того, вказані покази узгоджуються і з іншими зібраними по справі доказами, у тому числі:

- з висновком судово-медичної експертизи №42/43 від 29.03.2008 року, відповідно до якого, у ОСОБА_10 виявлено розрив дівочої пліви, який стався від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею контакту та по строку може відповідати даті 07.02.2008 року. Крім того, виявлені крововиливи і садна на тулубі і нижніх кінцівках (т. 2 а.с. 67-68);

- з висновком експерта №97 від 21.05.2008 року, згідно з яким на наданому на обстеження жакеті потерпілої ОСОБА_10 виявлено наявність сперми (т. 2 а.с. 53-54);

- з висновком психологічної судово-психіатричної експертизи №359 від 25.03.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_10 , з урахуванням наявних у неї індивідуально-психологічних особливостей здатна правильно сприймати, запам`ятовувати, усвідомлювати обставини, які мають значення для справи і давати щодо них покази.

Ознак підвищеної навіюваності, підвищеної схильності до фантазування у ОСОБА_10 не виявлено. Продуктивність мнестичної діяльності (пам`яті) ОСОБА_10 відповідає високому степеню, що дає їй можливість послідовно деталізовано, детально відтворювати інформацію, яка має значення для справи.

ОСОБА_10 , з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, здатна правильно розуміти характер та значення вчинених відносно неї дій.

ОСОБА_10 , з урахуванням рівня її інтелектуального і особистісного розвитку, індивідуально-психологічних особливостей та змістом досліджуваної ситуації могла чинити опір ОСОБА_7 і чинила його в межах особистісних ресурсів (виражала протест, повідомляла про своє небажання вступати в статеві стосунки, кричала, плакала, виривалась, намагалась вийти з машини).

ОСОБА_10 з урахуванням наявних у неї психологічних особливостей усвідомлювала свої дії та керувала ними.

ОСОБА_10 в досліджуваній ситуації не знаходилась у емоційному стані, який чинив суттєвий вплив на її свідомість та діяльність (т. 2 а.с. 55-60).
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину ґрунтується й на інших зібраних по справі доказах, яким суд першої інстанції дав у вироку належну оцінку.
Викладені доводи, а також й інші, були предметом дослідження судом першої інстанції. Аналізуючи їх, суд першої інстанції дійшов правильних та законних висновків про винність ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину. З вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, вважає їх достатньо мотивованими та обґрунтованими.
Як видно з пред`явленого обвинувачення та встановлено по справі, ОСОБА_7 вчинив зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_10 , використовуючи її безпорадний стан. У зв`язку з цим, викладені у його апеляції доводи про те, що ніякого насилля щодо потерпілої він не застосовував, не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Той факт, що потерпіла ОСОБА_10 перебувала у той момент у безпорадному стані, підтверджується не тільки показами самої потерпілої, а також і показами свідків, які підтверджували факт сильного сп`яніння потерпілою. Вказані обставини не тільки підтверджують правдивість показів потерпілої, а також вказують на те, що у сукупності всі ці докази підтверджують перебування потерпілої у безпорадному стані.
Доводи апеляції обвинуваченого про те, що у статеві відносини із потерпілою він вступив за згодою потерпілої, безпідставні та спростовуються показами самої потерпілої з яких видно що вона заперечувала проти статевих зносин з ОСОБА_7 та просила його не робити цього.
Необґрунтованими є й доводи апеляції про те, що обвинувачений не знав, що ОСОБА_10 тоді була неповнолітньою, а тому його дії кваліфіковані неправильно. Так, суд першої інстанції правомірно взяв до уваги, що вказані доводи спростовуються тим фактом, що всім особам, які відпочивали, було відомо, що всі дівчата є школярками, навчаються в одному класі та на той час проголюють школу. Крім того, з показів свідка ОСОБА_18 , який є братом обвинуваченого, останній повинен був знати, що потерпіла є неповнолітньою, оскільки він знав, що всі дівчата школярки та навчаються разом.
Безпідставними є й доводи апеляції обвинуваченого про те, що після статевого акту, вони з ОСОБА_10 повернулися у компанію своїх друзів, де продовжували веселитися і ніякої переміни у поведінці потерпілої ніхто не помітив.

Так, з показів свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вбачається, що коли ОСОБА_14 повернувся, потерпіла була з ним, але з автомобіля не виходила. Вони сиділи, розмовляли, а пізніше з автомобіля вийшла потерпіла та попросила ОСОБА_12 відвезти її додому і вони поїхали.
За даних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних та законних висновків про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину, його висновки ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, а тому доводи апеляції про те, що судом першої інстанції неправильно встановлені фактичні обставини справи, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні під час апеляційного розгляду даного провадження.
Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування вироку, судом не допущено.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок відповідає вимогам закону, апеляція задоволенню не підлягає, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2014 року необхідно залишити без зміни.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2

Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
суддя ОСОБА_2