У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю прокурора ОСОБА_4
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 22 квітня 2015 року матеріали кримінальної справи за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 20 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 25 листопада 2014 року.

Зазначеною постановою

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого, -

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 364 КК України, у зв'язку з декриміналізацією відповідно до Закону України №746-VII від 21 лютого 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25 листопада 2014 року постанову суду про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 364 КК України змінено, виключено з її мотивувальної частини посилання суду про вчинення ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України. В решті постанову суду залишено без зміни.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 було пред'явлене бвинувачення у тому, що будучи інспектором відділу митного оформлення, тобто працівником правоохоронного органу - Державної митної служби України згідно наказу № 261-к від 31.10.2006 року та службовою особою, яка постійно здійснює функції інспектора ВМО №3 митного поста «Овруч» Житомирської митниці, використовуючи своє службове становище, вчинив ряд злочинів за наступних обставин.

Так, 30 січня 2011 року, приблизно 4 год. 8 хв., ОСОБА_5, перебуваючи на чергуванні на міжнародному автомобільному пункті пропуску (МАПП) «Виступовичі» МП «Овруч» Житомирської митниці та маючи право доступу до ЄАІС ДМСУ, з метою ухилення громадянина України ОСОБА_6 від сплати обов'язкових митних платежів та зборів, здійснив митне оформлення легкового автомобіля марки «VW PASSAT» НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, вніс до бази даних ЄАІС ДМС України завідомо недостовірну інформацію щодо особи, яка ввезла вказаний транспортний засіб, вказавши замість ОСОБА_6 дані громадянки Литовської Республіки ОСОБА_7, внаслідок чого до державного бюджету України не були сплачені обов'язкові платежі в сумі 52835 грн. 08 коп., що в сто і більше разів перевищували установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

1 жовтня 2011 року, приблизно 2 год. 19 хв. ОСОБА_5, перебуваючи на чергуванні на вказаному МАПП «Виступовичі», з метою ухилення ОСОБА_6 від сплати обов'язкових митних платежів та зборів, всупереч інтересам служби здійснив митне оформлення легкового автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4, вніс до бази даних ЄАІС ДМС України завідомо неправдиві відомості щодо особи, яка ввезла вказаний транспортний засіб, вказавши замість ОСОБА_6, який здійснював фактичне переміщення вказаного транспортного засобу, дані громадянина Литовської Республіки ОСОБА_10, внаслідок чого до державного бюджету України не було сплачено обов'язкові платежі в сумі 54135 грн. 21 коп., що в сто і більше разів перевищували неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

22 травня 2010 року, ОСОБА_9, з метою ухилення громадянина ОСОБА_6 від сплати обов'язкових митних платежів та зборів, здійснив митне оформлення легкового автомобіля марки «VW PASSAT» НОМЕР_5, кузов НОМЕР_6, не внісши жодних даних до системи ЄАІС ДМС України. Внаслідок вказаних умисних дій ОСОБА_5 до державного бюджету України не було сплачено обов'язкові платежі в сумі 100132 грн. 99 коп., що в сто і більше разів перевищували неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу закрити та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 364 КК України відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21 лютого 2014 року № 746-VII, що набрав чинності 27 лютого 2014 року, без зазначення у постанові висновків суду про його винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, у зв'язку з декриміналізацією. При цьому ОСОБА_5 вважає, що його дії за ч. 3 ст. 364 КК України декриміналізовано, а тому постановлені щодо нього судові рішення є незаконними, оскільки його фактично було визнано винним у вчиненні цього злочину.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без зміни, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Розглянувши кримінальну справу в межах касаційної скарги ОСОБА_5, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, оскільки його звільнено від кримінальної відповідальності внаслідок неправильного застосування кримінального закону та з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, бо суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про декриміналізацію діянь працівників правоохоронних органів за ст. 364 КК України, зокрема і ОСОБА_5, яке суперечить як змісту Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21 лютого 2014 року № 746-VII, так і положенням ст. 364 КК України.

Враховуючи, що касаційний суд розглядає справу в межах касаційної скарги ОСОБА_5, яка не підлягає задоволенню з огляду на підстави для скасування або зміну судових рішень, зазначені у ст. 398 КПК України 1960 року, а тому не вбачає законних підстав для зміни чи скасування судових рішень за доводами вказаної касаційної скарги. Крім того, за відсутності касаційної скарги прокурора касаційний суд не вправі погіршити становище цієї особи відповідно до вимог ст. 397 КПК України 1960 року та ст. 437 КПК України.

Тому керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 20 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 25 листопада 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3