ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1141/14-к

02 березня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубище Ківерцівського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, старшого помічника лісничого Луцького лісництва, із вищою освітою, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 будучи службовою особою привласнив та заволодів чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, а також склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ. Кримінальні правопорушення вчинені при наступних обставинах.

Згідно наказу виконувача обов`язків директора державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» №255 від 13 серпня 2013 року ОСОБА_7 був призначений на посаду ліквідатора Костопільського військового лісгоспу та виконував обов`язки директора цього лісгоспу. Крім того, із 31 жовтня 2013 року по 16.06.2014 р. ОСОБА_7 , відповідно до наказу директора державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» № 327 від 31 жовтня 2013 року обіймав посаду директора Костопільського лісгоспу.

Будучи службовою особою, на яку покладалися організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки ліквідатора (керівника) Костопільського військового лісгоспу Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» ОСОБА_7 , всупереч інтересів служби, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи своїм службовим становищем, 9 жовтня 2013 року в приміщенні Приватного підприємства «Нордік моторс» за адресою вул. Київська, 101 А, в м. Рівне, заволодів чужим майном - належною Костопільському військовому лісгоспу акумуляторною батарею V-0А вартістю 2322,28 грн., яку незаконно та безоплатно обернув на власну користь і до 21 лютого 2014 року використовував їїв особистих цілях.

Крім того ОСОБА_7 , будучи директором Костопільського лісгоспу Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат», діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 31 жовтня 2013 року в приміщенні Костопільського лісгоспу за адресою вул. Рівненська, 70, м. Костопіль, Рівненська область, за участю механіка Костопільського лісгоспу ОСОБА_8 склав завідомо неправдивий офіційний документ - акт на списання малоцінних предметів та таких, що швидко зношуються від 31 жовтня 2013 року № 9 із завідомо неправдивими відомостями про списання в утиль акумуляторної батареї V-0А на підставі непридатності її у використанні, що повністю не відповідає дійсності, затвердив його особистим підписом, надавши статус офіційного документу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що акумуляторну батарею було придбано з метою «прикурення» вантажних автомобілів лісгоспу на зимовий період. Вказану акумуляторну батарею він забрав особисто із салону «Вольво» і відвіз її до лісгоспу та закрив в особистий сейф, де вона зберігалася з жовтня 2013 року до кінця лютого 2014 року. Після перевірки акумуляторну батарею він з сейфа віддав механіку лісгоспу. У власності його сестри дійсно перебуває автомобіль «Вольво», яким він користується. Наміру привласнити батарею він не мав. Акт на списання малоцінних предметів та таких, що швидко зношуються, який був складений механіком ОСОБА_8 не є актом списання, а був складений з метою закріпити акумуляторну батарею за службовим автомобілем лісгоспу «Волга».

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вина обвинуваченого повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, свідок ОСОБА_8 показав, що працює механіком Костопільського лісгоспу. В жовтні 2013 року директор лісгоспу ОСОБА_7 сказав йому поїхати в ПП «Нордік Моторс» в м. Рівне та забрати документи щодо отримання лісгоспом акумуляторної батареї. Він взяв довіреність на отримання акумуляторної батареї. Однак, акумуляторну батарею він особисто не забирав із салону, оскільки до нього її забрав ОСОБА_7 . Він отримав лише один примірник видаткової накладної та розписався про отримання акумуляторної батареї. Після цього, документи щодо отримання акумуляторної батареї він передав до бухгалтерії лісгоспу. Він особисто акумуляторну батарею не отримував, до складу лісгоспу не відносив, на жоден із автомобілів лісгоспу не встановлював. В кінці жовтня 2013 року за вказівкою ОСОБА_7 він склав акт на списання малоцінних та швидкозношуваних предметів, куди включив акумуляторну батарею. Згідно даного акту акумуляторна батарея мала встановлюватися на службовий автомобіль «Волга», який закріплений за водієм ОСОБА_9 . Після того, як акт підписали він був затверджений керівником лісгоспу. У подальшому він передав складений акт №9 від 31.10.2013 року до бухгалтерії лісгоспу. Акумуляторну батарею йому було передано у лютому 2014 року. Потреби у закупівлі саме такої акумуляторної батареї у лісгоспі не було і він як механік заявки про необхідність закупівлі саме такої акумуляторної батареї не давав. На службовий автомобіль «Волга» закуплена акумуляторна батарея не могла поміститися на місце, де ставиться акумулятор, оскільки є більшою за розміром.

Свідок ОСОБА_10 показала, що працює головним бухгалтером Костопільського лісгоспу. У жовтні 2013 року лісгоспом дійсно була закуплена акумуляторна батарея у ПП «Нордік Моторс». За усною вказівкою ОСОБА_7 було виготовлено платіжне доручення та оплачено вартість вказаної батареї через банк. Платіжне доручення підписувалося ОСОБА_7 . Пізніше в бухгалтерію поступив акт №9 від 31 жовтня 2013 року на списання малоцінних предметів та таких, що швидко зношуються, який є підставою для списання матеріальних цінностей із бухгалтерського обліку, який був затверджений ОСОБА_7 ..

Свідок ОСОБА_11 , показала, що працює бухгалтером Костопільського лісгоспу і в коло її службових обов`язків входить облік матеріальних цінностей лісгоспу. Згідно видаткової накладної №171 від 10 жовтня 2013 року лісгоспом отримано та поставлено на облік акумуляторну батарею V- 0А вартістю 1935 грн. 23 коп. без ПДВ., яка була закуплена у ПП «Нордік Моторс». Ця батарея рахувалася за механіком гаража ОСОБА_8 і була списана згідно акту № 9 від 31 жовтня 2013 року на списання малоцінних предметів та таких, що швидко зношуються, затвердженого ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_12 показав, що за наказом директора державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» у лютому 2014 року проводив службове розслідування за фактом витрачання коштів у Костопільському лісгоспі на закупівлю запчастин до автомобільної техніки. Під час розслідування було виявлено відсутність акумуляторної батареї, яка була придбана у жовтні 2013 року. Матеріально-відповідальна особа механік ОСОБА_8 із приводу відсутності такої батареї пояснив, що директор лісгоспу ОСОБА_7 поставив закуплену акумуляторну батарею свій автомобіль «Вольво». Пояснення ОСОБА_8 були долучені до матеріалів службового розслідування.

Свідок ОСОБА_13 показала, що була в складі комісії яка у лютому 2014 року проводили службове розслідування за фактом витрачання коштів у Костопільському лісгоспі на закупівлю запчастин до автомобільної техніки. З оглянутих під час перевірки бухгалтерських документів вона зробила висновок,що акумуляторну батарею списано.

Свідок ОСОБА_14 показав, що з 20 січня 2014 року виконував обов`язки директора лісгоспу замість ОСОБА_7 , який перебував на лікарняному. При цьому передачі матеріальних цінностей не було і ключів від сейфа йому не було надано. Де в цей час знаходилася акумуляторна батарея йому невідомо. Автомобіль «Волга» в цей період не їздив і знаходився в гаражі.

Свідок ОСОБА_15 показав, що працює у Костопільському лісгоспі водієм і за ним закріплений службовий автомобіль «Волга» НОМЕР_1 . Акумуляторну батарею для встановлення на автомобіль «Волга» він не отримував та не встановлював. Акт №9 на списання малоцінних предметів та таких, що швидко зношуються від 31 жовтня 2013 року він підписував, однак, не звертав увагу про те, що в ньому написано.

Свідок ОСОБА_16 показав, що працює на посаді директора у ПП «Нордік-Моторс» - салон «Вольво» у м. Рівне. В жовтні 2013 року Костопільким лісгоспом було придбано акумуляторну батарею із салону. Він вказав, що пізнає особу, яка особисто забирала акумуляторну батарею із салону жовтні 2013 року і вказав на ОСОБА_7 , який був сам. Закуплена акумуляторна батарея була видана в паперовій упаковці.

Свідок ОСОБА_17 показав, що працює на посаді прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону і 16 лютого 2014 року надійшло повідомлення про те, що під час інвентаризації було виявлено відсутність акумуляторної батареї. Відповідно до постанови від 18 лютого 2014 року свідок проводив перевірку щодо дотримання службовими особами Костопільського лісгоспу вимог чинного законодавства щодо збереження державного майна. Ним були відібрані пояснення у ОСОБА_8 , який пояснив, що акумуляторна батарея відсутня у лісгоспі у зв`язку із тим, що ОСОБА_7 поставив її на власний автомобіль. Під час розмови з ОСОБА_18 в приміщенні військової прокуратури, останній сказав, що акумуляторна батарея знаходиться на його автомобілі і він її поверне, а потім відмовився давати покази. Пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_7 повернув акумуляторну батарею ОСОБА_8 . При огляді акумуляторної батареї він бачив на клемах сліди встановлення батареї на автомобіль.

Вина обвинуваченого також підтверджується протоколом огляду речового доказу акумуляторної батареї від 24 березня 2014 року, згідно якого було встановлено, що на батареї наявні сліди її використання - відсутні захисні ковпачки на клемах та наявні сліди пошкоджень у вигляді подряпин на клемах (т.1 а.с. 83-84).

Згідно протоколу огляду від 02 квітня 2014 року речового доказу - акту № 9 від 31 жовтня 2013 року на списання малоцінних предметів та таких, що швидко зношуються, огляду вказаного документу в судому засіданні, вбачається, що він представляє собою документ, який складається із таблички. У стовбці вид операції вказано -«списання», у стовбці склад - «автогараж», у графі ділянка, об`єкт «Волга 31105 ОСОБА_15 ». Нижче у табличці наявні записи «батарея акумуляторна 1 шт. 1935,23 утиль, обслуговування». В правому верхньому куті наявний підпис біля тексту «ЗАТВЕРДЖУЮ» та поставлено дату «31 жовтня 2013 року». В кінці акту наявні підписи голови комісії ОСОБА_19 , членів комісії ОСОБА_8 та ОСОБА_15 (т.1 а.с. 52-53).

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу встановлено, що на службовому автомобілі «Волга», який належить Костопільському лісгоспу встановлена акумуляторна батарея марки «ВЕСТА». Інших акумуляторних батарей у в автомобілі не виявлено (т.1 а.с. 63-64).

Згідно протоколу огляду від 10 квітня 2014 року оглянуто оборотну відомість. На аркушах 26, 36 вказаної відомості наявні записи про прихід та списання акумуляторної батареї 1 шт. вартістю 1935,23 із матеріально- відповідальної особи ОСОБА_8 (т.1 а.с. 221-224).

Відповідно п. 2.7 Правил експлуатування акумуляторних свинцевих стартерних батарей колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі, затверджених наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 02.07.2008 №795, дія яких поширюється на юридичних і фізичних осіб, діяльність яких пов`язана з виготовленням, транспортуванням, застосуванням, обслуговуванням, ремонтом, зберіганням і передачею на утилізування хімічних джерел струму, зокрема акумуляторних свинцевих стартерних батарей, які застосовуються в колісних транспортних засобах і спеціальних машинах, виконаних на їхніх шасі, зокрема для живлення спеціального устаткування, не допускають застосування АБ з іншою, ніж передбачено виробником КТЗ, експлуатаційною технологічністю без відповідного коригування регламенту виробника КТЗ щодо періодичності і обсягів технічних заходів із забезпечення роботоздатності АБ, а також з більшою чи меншою номінальною ємністю, аніж приписано виробником КТЗ, оскільки це спричиняє передчасний і непрогнозований вихід їх з ладу. В судовому засіданні з показів свідків встановлено, що в Костопільському лісгоспі відсутній автомобіль, на який можна було б встановити акумуляторну батарею V-0А. Разом з тим, дана акумуляторна батарея підходить до автомобіля, яким користувався обвинувачений.

З показів свідка ОСОБА_16 вбачається, що акумуляторну батарею обвинуваченому було передано в паперовій упаковці, проте, механіку ОСОБА_8 її було повернуто без упаковки і з слідами її використання - без захисних ковпачків на клемах та слідами пошкоджень на клемах.

З аналізу акту №9 від 31 жовтня 2013 року на списання малоцінних предметів та таких, що швидко зношуються, а саме з його тексту вбачається що він є саме актом на списання акумуляторної батареї в утиль, а не передачі її зі складу в експлуатацію на автомобіль «Волга».

Не заслуговує на увагу посилання сторони захисту на те, що акумуляторну батарею по бухгалтерських документах було переведено із складу (рахунок 207) в експлуатацію на автомобіль «Волга» (рахунок 207-1) , оскільки в такому випадку матеріально-відповідальною особою був би вказаний водій автомобіля, а в оборотній відомості зазначено, що матеріально-відповідальною особою є механік гаража ОСОБА_8 ..

Також суд не приймає до уваги позицію сторони захисту з посиланням на покази свідка ОСОБА_20 про те, що в Костопільському лісгоспі один і той же бланк використовується і для списання і для введення в експлуатацію.

Згідно наказу Міністерства статистики України №145 від 22.05.1996 року «Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів», затверджена типова форма акт на списання малоцінних та швидкозношуваних предметів.

Згідно роз`яснення до вказаної форми, остання застосовується для оформлення списання морально застарілих, зношених і непридатних для подальшого використання інструментів (пристроїв), спецодягу, спецвзуття, запобіжних засобів по закінченню строку носки, інших малоцінних та швидкозношуваних предметів і здача їх у комору для утилю. Акт складається в одному примірнику комісією на підставі разових актів вибуття малоцінних і швидкозношуваних предметів (форма N МШ-4). Після здачі списаних предметів до комори для утилю акт із розпискою комірника здається до бухгалтерії. Затверджений обвинуваченим акт №9 від 31 жовтня 2013 року на списання малоцінних предметів та таких, що швидко зношуються відповідає формі, встановленій вищеназваним наказом Міністерства статистики України.

Як вбачається з показів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 актом №9 від 31 жовтня 2013 року на списання малоцінних предметів та таких, що швидко зношуються, який був наданий до бухгалтерії ОСОБА_8 , акумуляторна батарея, яка була куплена у жовтні 2013 року списана із бухгалтерського обліку на утиль. Вказане свідчить, про те, що із цього моменту ОСОБА_7 міг розпоряджатися акумуляторною батареєю на власний розсуд, оскільки вона вибула із бухгалтерського обліку.

В зв`язку з вибуттям акумуляторної батареї з бухгалтерського обліку обвинувачений фактично її привласнив, оскільки, вона була списана із бухгалтерського обліку актом на списання, хоча не підлягала списанню.

Допитані в судовому засіданні свідки захисту ОСОБА_19 та ОСОБА_21 показали, що перший разом із ОСОБА_7 привезли акумуляторну батарею в лісгосп і поставили її в сейф директора лісгоспу, а другий, що в лютому 2014 року ОСОБА_7 із сейфа вийняв батарею, яку пізніше віддали механіку лісгоспу. Разом із тим, жоден з цих свідків не ствердив, що акумуляторна батарея у період із 10 жовтня 2013 року по 21 лютого 2014 року (більше 4 місяців) зберігалася у сейфі ОСОБА_7 .

Вивчивши матеріали кримінального провадження суд відхиляє клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими з наступних підстав. Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Частиною другою ст. 87 КПК України передбачено перелік діянь які суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод. На думку суду посилання сторони захисту на помилковий номер кримінального провадження, як і відсутність фотографування речового доказу не свідчать про те, що докази здобуті з істотними порушеннями прав і свобод людини.

Відповідно до п. п. 4, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, злочин проти власності вважається закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем полягає в незаконному оберненні чужого майна на свою користь або на користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень суд розцінює як реалізацію ним свого права на захист та спробу уникнути кримінальної відповідальності за скоєння злочинів.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_7 будучи службовою особою привласнив та заволодів чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, а також склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ і кваліфікує його дії за ч. 2 с т. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України.

При обраннi мiри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів та особу обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає наявність у обвинуваченого трьох неповнолітніх дітей.

Враховуючи наявну пом`якшуючу обставину та особу обвинуваченого, суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів може бути умовне покарання і рахує за можливе застосувати до нього ст.75 КК України та звільнити від відбуття основного покарання з випробуванням.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 371, 374, 375 КПК України, ст.70,75, 191, 366 КК України, суд-
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.191 ч. 1 ст. 366 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на один рік і шість місяців;

- за ч. 1 ст. 366 КК України у виді обмеження волі строком на один рік і шість місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк один рік.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на два роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк один рік і шість місяців.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази по справі:

- акумуляторну батарею V-0А передати власнику Костопільському лісгоспу державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат»;

- видаткову накладну від 10 жовтня 2014 року, довіреність від 10 жовтня 2014 року на отримання автозапчастин, акт №9 на списання малоцінних предметів та таких, що швидко зношуються від 31 жовтня 2013 року, які вшиті у матеріали кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

- книгу обліку матеріальних цінностей Костопільського лісгоспу рахунок 207 (оборотна відомість) передати власнику Костопільському лісгоспу державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат».

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1