Справа № 447/3947/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/216/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року м.Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року по кримінальному провадженню № 0000462 про обвинувачення
ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.368 КК України,
ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.368, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,
ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.368 КК України,
ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.368 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора групи прокурорів ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 04 грудня 2013 року про призначення судового розгляду та ухвал від 04 грудня 2013 року про відмову в задоволенні клопотань захисту та обвинувачення щодо запобіжних заходів.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що судове рішення є зрозумілим, оскільки ухвали від 04 грудня 2013 року не містять положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння та відповідають вимогам ст.372 КПК України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та, вважаючи його незаконним, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу колегії суддів Миколаївського районного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року про відмову в роз`ясненні ухвали колегії суддів від 04 грудня 2013 року про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000462 від 27.05.2013 року та ухвал від 04 грудня 2013 року про відмову в задоволенні клопотань захисту та обвинувачення щодо запобіжних заходів та призначити новий розгляд заяви прокурора від 14 грудня 2013 року про роз`яснення судових рішень в суді першої інстанції.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.
Твердження суду, що станом на 04 грудня 2013 року строк дії ухвал слідчого судді про відсторонення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завершився не відповідає обставинам провадження та дослідженим доказам, оскільки стосовно ОСОБА_10 взагалі не застосовувався захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від займаної посади, а строк дії ухвал про відсторонення від займаної посади ОСОБА_7 та ОСОБА_9 становив до 08 грудня 2013 року, ОСОБА_8 до 11.01.2014 року включно.
У зв`язку із цим, прокурор вважає, що суд першої інстанції незважаючи на його клопотання у підготовчому засіданні, у своїй ухвалі від 04 грудня 2013 року про призначення судового розгляду, всупереч вимог ст.ст.315, 316 КПК України, не вирішив питання дії заходів забезпечення кримінального провадження, тому ухвала є незрозумілою в частині строку дії відсторонення обвинувачених від займаних посад та щодо дії запобіжних заходів, які також станом на час проведення підготовчого судового засідання не завершили свою дію згідно попередніх ухвал слідчого судді.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до переконання, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
При цьому слід враховувати, що суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду. Він може лише, змінивши форму викладання, більш повно, чітко і зрозуміло навести ті частини рішення, що породжують певні труднощі для однозначного сприйняття.
З оскаржуваного рішення суду та матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2013 року колегією суддів Миколаївського районного суду Львівської області проведено підготовче судове засідання, у якому винесено ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта .
Окрім цього, винесено три ухвали, а саме про відмову в задоволенні клопотань сторони захисту про зміну ОСОБА_8 і ОСОБА_7 запобіжного заходу та сторони обвинувачення про продовження строку дії запобіжних заходів.
Колегія суддів прийшла до переконання, що безпідставними є доводи прокурора про роз`яснення судових рішень, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд, додержується правил, передбачених розділом II КПК України. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Отже, питання запобіжного заходу під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції вирішує лише за клопотанням учасників судового провадження, дана компетенція не є обов`язком суду.
Клопотання сторін захисту та прокурора, які були заявлені по даному кримінальному провадженню, суд розглянув відповідно до закону, про що свідчать ухвала від 04.12.2013 року про відмову в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, ухвала від 04.12.2013 року про відмову в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу та ухвала від 04.12.2013 року про відмову в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжних заходів.
Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції вірно вказав, що за змістом ст.380 КПК України роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене нечіткістю за змістом, можливістю неоднакового тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Задоволення вимог прокурора призвело б до внесення змін в існуюче рішення, що є недопустимим.
Не погоджуючись із рішеннями суду першої інстанції щодо питань про запобіжні заходи, прокурор у відповідності до ч.2 ст.392 КПК України вправі подати заперечення проти таких ухвал, які можуть бути включені до апеляційних скарг на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.
Прокурор у своїх поясненнях на підтримання апеляційної скарги пояснив, що в судових засіданнях при розгляді справи по суті ним заявлені клопотання стосовно запобіжних заходів та заходів забезпечення кримінального провадження і такі судом вирішені.
Колегія суддів вважає безпідставною вимогу апелянта про призначення нового розгляду, так як ст.415 КПК України передбачає вичерпний перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, а доводи апеляційної скарги прокурора не містять вказаних підстав, відповідно, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року про відмову в роз`ясненні ухвал колегії суддів від 04 грудня 2013 року у кримінальному провадженні № 0000462 від 27.05.2013 року без змін.

Головуючий:

Судді: