НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/332/15-к
Провадження № 1-кп/0182/288/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження №0003835 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, гр. України,з середньою спеціальною освітою, одруженого, має неповнолітню доньку ОСОБА_6 2011 року народження, працюючого охоронцем ТОВ «Вєто», проживає і зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 185 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2014 року приблизно о 16 годині, ОСОБА_4 , знаходячись в кафе «Ліньок», розташованому по вул. Леніна, 43, в с. Покровське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, скориставшись тим, що гр. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані сп`яніння, поклав свій мобільний телефон на лавку, незаконно, умисно, таємно, викрав мобільний телефон «Nokia 1616» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 300 грн., у якому знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої грошей не було. Внаслідок чого заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 310 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав свою вину і пояснив, що 7 вересня він разом зі своїм приятелем та співробітником ОСОБА_7 святкували річницю весілля. Коли з міста повернулися додому, то його дружина пішла додому, а вони з ОСОБА_8 зайшли в кафе. Потерпілий був п`янішим за нього та хотів комусь ще подзвонити, але впав з лавки обличчям на підлогу, а телефон лишився на лавці. Він підняв потерпілого, а потім, щоб той не загубив телефон, поклав його собі у кишеню. Вранці прокинувся вдома та знайшов телефон. Вирішив його не повертати потерпілому, бо той винен йому за те що подряпав машину. Телефон віддав дружині, а та продала своїй родичці, не знаючи звідки цей телефон і що він належить ОСОБА_9 . Щиро кається в тому, що сталося, телефон повернув потерпілому, тому той не має до нього претензій.

За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п.3ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюється. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Cуд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного правопорушення доведена, саме за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, враховує пом`якшуючі обставини, до яких відносить щиросердне каяття обвинувачуваного, враховує те, що обвинувачений сприяв розкриттю вчиненого правопорушення, має постійне місце проживання і роботи за якими характеризується задовільно, має на своєму утриманні малолітню доньку. Враховуючи думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, підтримує з ним дружні стосунки та просив призначити мінімальне покарання а по можливості просто пробачити, суд вважає, що достатнім для його виправлення та перевиховання, а також відповідним до вчиненого та його наслідків буде покарання у вигляді громадських робіт. Обставин, що обтяжують вину обвинувачуваного не встановлено. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст.370,371,374,376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком на вісімдесят годин.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий :