УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007
року січня «25» дня Колегія судців судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого
- Склярова В.М.,

Суддів - Бондарева В.К.,

Руснак А.П.,

за участю прокурора -
Ігнатова Є.O.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 на постанову
Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 13 грудня 2006
року,

якою
кримінальну справу щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Бекабад Узбекистану, неодруженого, не

працюючого, не
судимого,

обвинуваченого
у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 186 ч. 2 КК України,

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Джанкой АР Крим, не працюючого, судимого:
5 березня 1999 року Джанкойським міським
судом АР Крим за ст. 140 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстроченням 2 роки,

2 червня 2000
року цім же судом за ст.ст. 140 ч.2, 43 КК України на 3 роки 1
місяць позбавлення волі,

звільненого 27
червня 2001 року умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 26
днів,

5 вересня 2002
року цім же судом за ст.ст.

185 ч.3, 71 КК України на 3 роки 8 місяців

позбавлення
волі,

звільненого 16
лютого 2005 року умовно-достроково на 5 місяців 12 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочинів,
передбачених ст.ст. 187 ч.2, 186 ч. 2 КК України, повернено на
додаткове розслідування.

Справа №11-132/2007

Категорія ст.ст. 187 ч.2, 186 ч.2 КК України

Головуючий у 1 інстанції суддя Ловчиков В.О. Доповідач судья Бондарев В.К.

Колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Органи досудового слідства ОСОБА_2
і ОСОБА_3 обвинувачують у вчиненні злочинів за наступних обставин.

1 квітня 2006 року, близько 20 год., ОСОБА_2, біля бару «Три толстяка» по вул.
Кримський в м. Джанкої, застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним
для життя і здоров'я потерпілого, відкрито викрав грошові кошти в сумі 3 грн.,
які належать ОСОБА_4, чим завдав потерпілому матеріальну
шкоду на зазначену суму.

10 квітня 2006 року, близько 22 год., ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_2, біля вищезазначеного бару,
застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров'я
потерпілого, відкрито викрали грошові кошти в сумі 5 грн., які належать
ОСОБА_5, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на зазначену

суму.

10 квітня 2006 року, близько 23 год, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_2, біля вищезазначеного бару, застосувавши фізичне насильство, і заподівши ОСОБА_6
легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я,
заволоділи майном, яке належить останньому, на загальну суму 11 грн., чим
завдали потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні заявив клопотання
про направлення справи на додаткове розслідування, яке мотивоване тим, що деякі слідчі дії проведені не уповноваженою на це
особою. Крім того, захисник посилався на
незаконне тримання ОСОБА_2 під вартою, строк тримання якого
закінчився 10 серпня 2006 року і у встановленому законом порядку не
продовжувався.

Суд, дійшовши висновку про обґрунтованість
клопотання в частині направлення справи на додаткове
розслідування, постановою від 13 грудня 2006 року, кримінальну справу повернув
прокурору для проведення додаткового розслідування за тими підставами, що слідчий, який пред'явив ОСОБА_2 і ОСОБА_3 обвинувачення, наказом від 5 серпня 2006 року був переведений до іншого
підрозділу, який не пов'язаний з провадження
досудового слідства, у зв'язку з чим зазначені слідчі дії проведені не
уповноваженою особою.

В апеляції захисник ОСОБА_1, не оспорюючи законність та обгрунтованість повернення справи для додаткового
розслідування, просить постанову суду
в частині залишення ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту скасувати і звільнити останнього
з-під варти. Своє прохання мотивує тим, що строк тримання ОСОБА_2 під вартою закінчився 10 серпня
2006 року, а постанова суду від 11 серпня 2006 року, згідно з якою
вказаний строк встановлено до 20 серпня 2006 року, є незаконною, оскільки не ґрунтується на нормах кримінально-процесуального законодавства. Крім того, апелянт посилається на ту
обставину, що питання про уточнення строку тримання ОСОБА_2 під вартою поставлено не уповноваженою особою через переведення слідчого з його посади
до іншого підрозділу.

Заслухавши доповідача, прокурора,
який заперечував проти задоволення апеляції,
обговоривши доводи апелянта і перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляція задоволенню не підлягає.

Необхідність повернення справи для проведення додаткового розслідування ґрунтується на наявних в матеріалах
справи даних, що не оспорюються апелянтом.

Висновки суду про необхідність збереження
обвинуваченому ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту, є обґрунтованими та відповідають вимогам ст. 148 КПК України про те, що запобіжний захід застосовується з
метою запобігти спробам ухилитися від слідства і суду, перешкодити встановленню
істини у справі або продовжити злочинну
діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. При цьому, виходячи зі змісту ст. 150 КПК України,
при вирішенні питання про застосування запобіжного
заходу, крім обставин, зазначених у ст. 148 КПК України, тяжкості злочину, у
вчиненні якого обвинувачується особа, враховуються
обставини, які характеризують обвинуваченого, зважаючи на які, а також на ту обставину, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні
злочинів, які відносяться до тяжких, за які законом передбачено
покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені обставини
давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилитися від
слідства і суду, а обрання більш м'якого запобіжного заходу не забезпечить його
належної поведінки і виконання процесуальних рішень.

Що стосується доводів апелянта про незаконність
постанови суду, якою строк тримання під вартою ОСОБА_2 встановлено до 20 серпня 2006 року, то вони колегією суддів до уваги прийняті бути не можуть,
оскільки, як вбачається з матеріалів справи строк
тримання обвинуваченого під вартою встановлено в межах строку досудового
слідства (а.с. 192, 203). Крім того, зазначену постанову суду у встановлений законом строк в апеляційному порядку
не було оскаржено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365-366
КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_1 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Джанкойського міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 13 грудня 2006 року про направлення
Джанкойському міжрайонному прокурору кримінальної справи щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на додаткове розслідування - без
зміни.