Справа № 155/2065/14-к Провадження №11-кп/773/101/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Горохівського районного суду від 26 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка с. Новий Зборишів Горохівського району, жителька АДРЕСА_1 , не працює, з повною загальною середньою освітою, одружена, раніше судима:

· 20 листопада 2012 року Горохівським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбуття вищевказаного покарання з випробуванням строком на 3 роки, такої, що не відбула вищевказане покарання;
· 26 лютого 2013 року Горохівським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, такої, що відбула вищевказане покарання,
засуджена:

за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Горохівського районного суду від 20 листопада 2012 року 1 рік позбавлення волі і визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту її затримання, а саме з 11 години 35 хвилин 10.11.2014 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Вироком вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнана винною у тому, що вона 02 серпня 2014 року близько 21 години, діючи з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в житловому будинку своєї сестри ОСОБА_10 , що в с.Лобачівка Горохівського району, в якої тимчасово проживала, шляхом вільного доступу повторно, таємно викрала належні останній грошові кошти в сумі 512 гривень.

Вона ж, повторно, 03 листопада 2014 року близько 08 години, діючи з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в житловому будинку своєї матері ОСОБА_11 , що в с.Новий Зборишів Горохівського району, шляхом вільного доступу таємно викрала належне останній майно на загальну суму 410 гривень.

Крім того, 06 листопада 2014 року близько 03 години ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, пройшла на територію домоволодіння своєї матері ОСОБА_11 , де проникла у приміщення курника, звідки повторно, таємно викрала дві курки та три качки, чим спричинила потерпілій майнової шкоди на загальну суму 1024 гривні 86 копійок.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена вказує, що судом не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання, та думку потерпілих, які просили її суворо не карати. Просить призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі та застосувати ст.75 КК України, звільнивши від його відбування.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону.

Вказує на подвійне призначення покарання за вчинення двох епізодів одного і того ж злочину, що не відповідає вимогам ст.ст.32, 33 КК України.

Вислухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляційних скарг, обвинувачену та її захисника, які в судовому засіданні апеляцію ОСОБА_7 підтримали і просили її задовольнити, а апеляцію прокурора визнали частково, прокурора, який вказав на безпідставність апеляції обвинуваченої, та просив задовольнити апеляцію прокурора, перевіривши їх доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити повністю, з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , суд не знаходить підстав для її задоволення.

Як вбачається із вироку, суд першої інстанції врахував ті обставини, на які посилається у своїй апеляційній скарзі обвинувачена, врахував обставини, що пом`якшують покарання, думку потерпілих та визначив покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки за ч.2 ст.185 КК України, що є наближеним до мінімальної межі покарання, та на строк 3 роки за ч.3 ст.185 КК України, що є мінімальним покаранням за вчинення такого злочину.

Повторне застосування щодо обвинуваченої ст.75 КК України, яка вчинила інкриміновані їй злочини, перебуваючи на випробувальному терміні, відповідно до правил застосування даної статті та вимог статті 78 КК України є безпідставним.

Щодо апеляційної скарги прокурора та її доводів, апеляційний суд вважає її підставною та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.70 КК України, суд за сукупністю злочинів призначає покарання за наявності ознак сукупності, визначених у ст.33 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 за вчинення двох епізодів таємного викрадення чужого майна, які мали місце 02 серпня 2014 року та 3 листопада 2014 року, та які кваліфіковані за однією частиною однієї і тієї ж статті Особливої частини КК України, суд першої інстанції не врахував наявності ознак повторності, визначених статтею 32 КК України, та відсутності ознак сукупності таких злочинів.

Окрема кваліфікація кожного з цих епізодів за ч.2 ст.185 КК України, а також подвійне призначення покарання за вчинення одного і того ж злочину за правилами ст.70 КК України, є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, вирок Горохівського районного суду від 26 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання слід змінити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Горохівського районного суду від 26 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Виключити із резолютивної частини вироку вказівку про подвійне визнання ОСОБА_7 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та подвійне призначення покарання за вказаною статтею.

Вважати ОСОБА_7 засудженою:

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Горохівського районного суду від 20 листопада 2012 року і визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: