Справа № 636/2355/15-к Провадження № 1-кп/636/243/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
12 червня 2015 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000515 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, 05 квітня 2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року призваного за мобілізацією до лав ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, старшого стрільця 3 відділення 1 взводу 4 роти 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

31 жовтня 2014 року старший солдат ОСОБА_3 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.1, 2, 12 Закону України «Про національну гвардію», ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив територію військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 15 квітня 2015 року для проходження військової служби до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Під час судового розгляду між прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_2 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000515, та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч.3 ст. 407 КК України у виді 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

При цьому, судом з`ясовано, що підозрюваний цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зокрема, вимогам ст.75 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 11 червня 2015 року про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 , і призначення останньому узгоджених сторонами міри та виду покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КК України, суд,-

у х в а л и в :
Угоду від 11 червня 2015 року по кримінальному провадженню №0000515 про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винуватим за ч.3 ст.407 КК України та призначити узгоджене покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Роз`яснити ОСОБА_3 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя -