Справа № 442/2235/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/232/15 Доповідач : ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м.Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2014 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Лішня Дрогобицького району Львівської області, громадянки України, одруженої, пенсіонерки, непрацюючої, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої , обвинуваченої

за ч.1 ст.382 КК України,

з участю прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :
Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Згідно із вироком суду ОСОБА_7 визнана винною у тому, що умисно не виконала рішення суду, що набрало законної сили та перешкоджала його виконанню. Дане рішення ухвалено 14 квітня 2011 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у справі №2-148/11 про зобов`язання ОСОБА_7 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивача ОСОБА_11 шляхом відновлення придорожнього каналу від кута земельної ділянки ОСОБА_7 з півночі до меж її земельної ділянки з ОСОБА_12 з півдня. Вказане рішення 21 жовтня 2011 року набрало законної сили та відповідно до вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є обов`язковим до виконання усіма фізичними особами на території України.

Дрогобицьким міськрайонним судом 20 грудня 2011 року видано виконавчий лист у справі №2-148/11, яким ОСОБА_7 зобов`язано усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивача ОСОБА_11 . У зв`язку з цим, відповідно до вимог ст..ст.17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 15 лютого 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, скеровано її ОСОБА_7 до виконання рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення та надано термін для добровільного виконання до 21 лютого 2012 року, яку ОСОБА_7 отримала особисто. Однак, ОСОБА_7 в наданий добровільний термін виконавчий документ не було виконано.

21 травня 2012 року при виході за адресою боржника: АДРЕСА_1 , державним виконавцем встановлено, що вимоги виконавчого документа не виконуються, про що складено відповідний акт державного виконавця.

21 січня 2013 року державним виконавцем за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця без поважних причин винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_7 в розмірі 170 грн та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.382 КК України за умисне невиконання рішення суду або перешкоджання його виконанню.

23 січня 2013 року державним виконавцем у відповідності до вимог ст..ст.11, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» за повторне невиконання рішення суду та вимог державного виконавця без поважних причин винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_7 в розмірі 340 грн. та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.382 КК України за умисне невиконання рішення суду або перешкоджання його виконанню.

10 жовтня 2013 року при виході за адресою боржника ОСОБА_7 , з метою перевірки виконання рішення суду №2-148/11 від 20 грудня 2011 року, державним виконавцем встановлено, що вимоги виконавчого документа не виконані та ігноруються, про кримінальну відповідальність, передбачену ст.382 КК України за умисне невиконання рішення суду або перешкоджання його виконанню, ОСОБА_7 попереджено про що складено відповідний акт державного виконавця.

05 грудня 2013 року державним виконавцем складено черговий акт, згідно якого при виході за адресою проживання ОСОБА_7 встановлено, що вимоги виконавчого документа не виконані. Крім того, 05 грудня 2013 року ОСОБА_7 було вчинено перешкоди виконавцю ВДВС Дрогобицького МРЮ для виконання даного рішення шляхом не допуску до придорожнього каналу та перекривання дороги трактору, який повинен був викопати канал.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати вирок Дрогобицького міськрайонного суду від 30 грудня 2014 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує наступним.

Судом першої інстанції не було дотримано порядок дослідження доказів, який був запропонований прокурором. Крім того, стверджує, що в її діях відсутній склад злочину, а саме умисне невиконання рішення Дрогобицького суду та вчинення перешкод у його користуванні, оскільки акт державного виконавця від 05 грудня 2013 року, на який покликається суд, складений з істотним порушенням вимог закону, а свідок ОСОБА_13 державний виконавець, в суді першої інстанції давав суперечливі показання.

Також суд не взяв до уваги виписку з показів свідків, які адвокат ОСОБА_10 подавав в судовому засіданні. Судом відхилено клопотання адвоката про призначення психолого-психіатричної експертизи відносно державного виконавця ОСОБА_13 .

Крім того, апелянт вважає, що під час розгляду справи суддею допущено неповноту судового розгляду, оскільки залишились недослідженими матеріали виконавчого провадження, які стали підставою для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_7 .

Стверджує, що прокопати канал їй не дали змоги сусіди і не відповідає дійсності те, що держаний виконавець залучав трактор для виконання рішення.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника,які підтримали апеляційні вимоги, прокурора, який заперечив проти таких, дослідивши матеріали кримінальної справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що така не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції правильно оцінив отримані, у передбаченому КПК України порядку, докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, вірно зробив висновок, що вина ОСОБА_7 у вчиненому повністю доведена і правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.382 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про відсутність в її діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Невиконання судового рішення полягає у невжитті особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Перешкоджання виконанню судового рішення передбачає протидію щодо реалізації законних вимог.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2011 року ОСОБА_7 зобов`язано усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивача ОСОБА_11 шляхом відновлення придорожнього каналу від кута земельної ділянки ОСОБА_7 з півночі до меж її земельної ділянки з ОСОБА_12 з півдня. Вказане рішення 21 жовтня 2011 року набрало законної сили. Дрогобицьким міськрайонним судом 20 грудня 2011 року видано виконавчий лист на підставі вказаного рішення, яким ОСОБА_7 зобов`язано усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивача ОСОБА_11 .

Враховуючи, що вимоги виконавчого листа не виконувалися, державним виконавцем складено відповідний акт та двічі винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_7 за невиконання рішення суду. Крім того, обвинуваченою вчинялися перешкоди виконавцю ВДВС Дрогобицького МРЮ для виконання даного рішення шляхом недопуску до придорожнього каналу та перекривання дороги трактору, який повинен був копати канал, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Покликання апелянта на те, що акт державного виконавця від 05 грудня 2013 року складений з істотним порушенням вимог закону колегія суддів до уваги не бере, оскільки такий не оскаржувався, як і не оскаржувалося обвинуваченою рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2011 року то така не зверталась із заявою про його роз`яснення, що до способу виконання рішення суду.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Враховуючи, що ОСОБА_7 добровільно не виконала наявне судове рішення та вчиняла перешкоди державному виконавцю щодо примусового виконання вказаного рішення, в її діях наявний склад злочину, передбачений ч.1 ст.382 КК України, колегія суддів не вправі переглядати обставини, які мали місце до винесення рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2011 року чи роз`яснювати його, оскільки таке має преюдиційне значення.

Колегія суддів при перевірці справи не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: