Код суду 233 Справа № 233/3074/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про примирення по кримінальному провадженню (внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000559 від 11 квітня 2015 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянки України, із вищою освітою, розлученої, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, раніше не судимої, зареєстрована по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в :
Між ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 був укладений трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 25.10.2013 року. Згідно з наказом № 9 від 25.10.2013 року ОСОБА_5 була прийнята на посаду продавця продовольчих товарів до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 25.10.2013 року, з яким ОСОБА_5 була ознайомлена під підпис, на останню було покладено наступні обов`язки: дбайливо ставитися до переданих їй для зберігання або для інших цілей матеріальних цінностей та вживати заходи до запобігання шкоди; своєчасно повідомляти адміністрацію про всі обставини, які загрожують забезпеченню збереження довірених їй матеріальних цінностей; вести облік, складати та представляти в установленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та залишки, ввірених їй матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації, ввірених їй матеріальних цінностей. Відповідно до п.3 договору: у випадку незабезпечення з вини робітника схоронності ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитків, заподіяного підприємству, та його відшкодування проводиться відповідно до діючого законодавства. Відповідно до п.5 договору дія договору поширюється на весь час роботи з ввіреними робітнику матеріальними цінностями підприємства, установи, організації. Так, в період часу з 29.04.2014 року до 26.11.2014 року, у невстановлений в ході розслідування день та час, ОСОБА_5 , працюючи продавцем магазину «Вест», розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, керуючись єдиним умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, привласнила товарно-матеріальні цінності, які перебували у її віданні на загальну суму 970 грн., чим спричинила майнову шкоду на вищезазначену суму фізичній особі підприємцю ОСОБА_4 , що підтверджено нестачею товарно-матеріальних цінностей, виявленою під час проведення інвентаризації у вищезазначеному магазині відповідно до акту інвентаризації від 26.11.2014 року.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 191 КК України.

16 травня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України.

26 травня 2015 року у даному кримінальному провадженні № 0000559 між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпіла ОСОБА_4 та підозрювана ОСОБА_5 за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст. 471 КПК України, виклали формулювання підозри та правову кваліфікацію дій підозрюваної за ч.1 ст. 191 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, наявність та розмір шкоди, завданої потерпілій, яка має бути відшкодована потерпілій за домовленістю між ними, при цьому підозрювана ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію її дій за ч.1 ст. 191 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке підозрювана ОСОБА_5 повинна понести за вчинене нею кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 510 грн.).

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілій та підозрюваній.

Розглядаючи, в порядку встановленому п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між потерпілою та підозрюваною дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді про примирення покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення, укладену між нею і підозрюваною ОСОБА_5 та призначити останній узгоджену ними міру покарання, при цьому підтвердила, що їй роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення угоди та обмеження її права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні також просила суд вказану угоду, укладену між нею та потерпілою ОСОБА_4 затвердити і призначити їй узгоджену в угоді міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, в обсязі оголошеної їй підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, крім того зазначила, що здатна реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.

При вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 191 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_8 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою ОСОБА_4 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Крім того, потерпіла ОСОБА_4 , в свою чергу, цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Перевіряючи угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать вимогам закону, інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним положеннями ст. 65 КК України.

Виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима; за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває; у скоєному щиро розкаялася.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинила привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 191 КК України, за яким належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Речових доказів по справі немає.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 471, 474, 475 КПК України, -
з а с у д и в :
Затвердити угоду від 26 травня 2015 року про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 у кримінальному проваджені № 0000559 від 11 квітня 2015 року.

ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 26 травня 2015 року покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 510 грн.).

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженій ОСОБА_5 не обирати.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення вручити засудженій, потерпілій та прокурору.

Суддя