Справа № 11-95 2008 року Головуючий в 1-й інстанції: Мороз
Категорія: ст. 125 ч. 2 КК України Доповідач:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 червня 2008 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді Козачок С.В.,

суддів Бережного С.Д., Шершуна В.В.,

з участю
адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляціями засудженого
ОСОБА_1, в його інтересах захисника ОСОБА_2 на вирок Чемеровецького районного
суду від 10 грудня 2007 року.

Цим вироком:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя с. Бережанка Чемеровецького району Хмельницької області, з
середньою освітою, студентка профтехучилища, не одруженого, раніше не судимого,

засуджено:

- за ст. 125
ч. 2 КК України і призначено покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Стягнуто з засудженого на користь
потерпілого ОСОБА_5 2984 грн. 80 коп. за спричинену матеріальну шкоду, 600 грн.
за моральну шкоду і 200 грн. за надання юридичної допомоги.

За вироком суду, в ніч з 26 по 27
липня 2007 року в барі „Алігатор” між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 виникла словесна
суперечка з приводу відмови останнього відвезти на автомашині товариша ОСОБА_1
в смт. Чемеривці. Неподалік приміщення бару під час сварки обоє зчепились і
ОСОБА_5 розірвав ОСОБА_1 футболку, на що той відповів поштовхом у груди та
ударом руки в обличчя, а коли ОСОБА_5 впав на ліве коліно і лікоть наніс ще
удар ногою по ребрах, спричинивши тим самим тілесні ушкодження, що по степені
тяжкості відносяться до легких з короткочасним розладом здоров'я.

Як видно із змісту, у поданих
апеляціях засуджений і його захисник просять вирок суду скасувати, а справу
закрити за відсутності в діях ОСОБА_1
складу злочину.

Апелянти твердять, що висновок суду
про побиття засудженим потерпілого не відповідає фактичним обставинам справи і
грунтується лише на показах самого потерпілого, тим більше, що очевидці події
заперечували нанесення ним ударів потерпілому, що призвели до утворення у нього
тілесних ушкоджень.

Крім того, не погоджуються із
рішенням суду про те, що саме засуджений винний у пошкодженні і зникненні
належного потерпілому золотого ланцюжка і стягнення у звязку з цим із ОСОБА_1
на користь ОСОБА_6матеріальних збитків.

Заслухавши доповідача, доводи
засудженого та його захисника на підтримку апеляцій, потерпілого і його
захисника проти, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія
суддів вважає апеляції такими, що підлягають частковому задоволенню.

Висновки місцевого суду про винність засудженого в умисному заподіянні
потерпілому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я,
грунтуються на зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказах.

Як видно з матеріалів справи, потерпілий
ОСОБА_5 послідовно з моменту подачі скарги приватного обвинувачення, а також
під час судового слідства в місцевому суді та в апеляційній інстанції
стверджував, що саме ОСОБА_1 у відповідь на відмову відвезти товариша
засудженого додому, провокувавши сварку, побив його, внаслідок чого він отримав
легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

За словами потерпілого засуджений
наніс йому удар кулаком в голову, а після того, як він впав на землю, удар
ногою в область грудної клітки. Під час вказаних подій був розірваний належний
йому золотий ланцюжок, фрагменти з якого під час тривалих пошуків на місці
побиття йому вдалося віднайти.

Об'єктивно покази потерпілого
підтверджуються даними судово-медичного обстеження № 773 від 30 липня 2007 року
та висновками судово-медичної експертизи № 1025 від 26.05.2007 року, згідно
яких у громадянина ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді
черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які по ступеню тяжкості
відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я, три
синяки в області верхньої та нижньої губи, нижнього краю реберної дуги зліва,
садна лівого колінного суглобу, які по ступеню тяжкості відносяться до легких
тілесних ушкоджень. Всі вищевказані ушкодження могли утворитись від дії твердих
тупих предметів, можливо в строк та при обставинах, викладених в ухвалі суду.

Сам засуджений ОСОБА_1 в судовому
засіданні місцевого суду і в апеляційній інстанції не заперечував факт сварки
із потерпілим, яка виникла через відмову останнього надати автомашину для
перевози його товариша. Засуджений визнав, що під час вказаної суперечки
штовхнув ОСОБА_5, від чого той впав на землю.

Про те, що засуджений дійсно
штовхнув потерпілого, від чого той впав на землю, підтвердили свідки ОСОБА_7 та
ОСОБА_8

Обоє свідків підтвердили, що
після бійки потерпілий повідомив про зникнення у нього з шиї золотого ланцюжка,
пошуки якого з участю приблизно 10 чоловік тривали приблизно з годину. За словами
свідків засуджений і потерпілий перебували в стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, за досліджених доказів,
місцевий суд, оцінивши їх у сукупності з іншими матеріалами справи, дійшов
обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у заподіянні легких
тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5, вірно кваліфікувавши його дії за ст.
125 ч. 2 КК України.

Доводи засудженого та захисту про
те, що під час розгляду справи не було доведено причетності засудженого до
нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, на увагу не заслуговують, оскільки
спростовуються матеріалами справи, яким місцевий суд дав належну правову
юридичну оцінку.

Посилання захисту на ту обставину,
що свідки-очевидці події не підтвердили факту побиття потерпілого слід
сприйняти критично, оскільки, як свідчать покази свідка ОСОБА_7, вона,
зафіксувавши початок конфлікту та подальшої сварки в приміщенні бару, їх
продовження між засудженим і потерпілим бачила через 2-3 хвилини вже в іншому
місці, що виключає її можливість бути присутньою на початку бійки і
стверджувати про відсутність нанесення ударів потерпілому кулаками і ногами,
про що вказано у медичних документах, висновках судово-медичного обстеження та
експертизи.

За таких обставин доводи засудженого
і захисту в цій частині слід відхилити.

Призначене ОСОБА_1 покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України і є достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Таке покарання обране в межах
санкції ст. 125 ч. 2 КК України і є мінімальним.

Рішення суду в частині позову
потерпілого про моральне відшкодування та оплату наданої юридичної допомоги
обгрунтоване і відповідає заподіяним йому страждань та збитків.

Що ж до стягнення судом вартості
золотого ланцюжка, то таке рішення не грунтується на матеріалах справи, не
підкріплене документально та без відповідної товарознавчої оцінки предмету.

За вказаних обставин таке рішення
суду необхідно скасувати, а справу у цій частині направити на новий судовий
розгляд в порядку цивільного судочинства.

До такого висновку колегія суддів
прийшла з огляду на відсутність документально підтверджених даних щодо вище
заподіяного збитку.

При цьому колегія суддів не може
взяти до уваги надану потерпілим довідку ВТП „Онікс”, оскільки вона не має ні
номеру, ні дати видачі і крім того видана без відповідного рішення суду.

При новому судовому розгляду в
порядку цивільного судочинства суду необхідно вирішити питання про більш повне
з'ясування обставин втрати потерпілим золотого ланцюжка, а при необхідності
встановлення його вартості призначити відповідну товарознавчу експертизу.

З врахуванням наведеного та керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а
:

Апеляцію засудженого і в його інтересах захисника задоволити частково.

Вирок Чемеровецького районного суду від 10 грудня 2007 року стосовно
ОСОБА_1в частині його засудження, морального відшкодування та стягнення
винагороди за надання юридичної допомоги залишити без зміни.

Вирок суду в частині цивільного позову про стягнення на користь ОСОБА_5
2984 грн. 80 коп. за спричинені матеріальні збитки - скасувати, а справу в цій
частині направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів
в порядку цивільного судочинства.

Головуючий-суддя

Судді