Справа № 521/1375/15-к
Пр-ня № 1 кп/521/165/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобильня, Резинського р-ну, р. Молдова, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу в.о. Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу, 15.05.2014 року, солдат ОСОБА_4 призваний за мобілізацією на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 .

Того ж дня, наказом командира в/ч НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_4 внесено до списків особового складу частини, призначено на посаду старшого навідника РПГ-17 та зараховано на всі види забезпечення.

Являючись військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та своїх функціональних обов`язків, зобов`язаний суворо додержуватись у своїй службовій діяльності вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, бути зразком виконання службових обов`язків, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

У період з 15 до 17 вересня 2014 року, солдат ОСОБА_4 перебував на вихідних днях за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ). З 18.09.2014 року, солдат ОСОБА_4 повинен був прибути до в/ч НОМЕР_1 , дислокованої за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжити виконання обов`язків за посадою.

Проте, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог та зобов`язань, 18.09.2014 року, солдат ОСОБА_4 не з`явився вчасно із вихідних днів на службу до в/ч НОМЕР_1 , без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 12.01.2015 року включно, проводячи час у вказаний період на власний розсуд за своїм постійним місцем проживання.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому злочині, 06.02.2015 року, після надходження обвинувального акту до суду, між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості. Відповідно до умов угоди, ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні, співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявленні інших кримінальних правопорушень, пов`язаних із ухиленням від військової служби військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 . Також сторони угоди, домовились про міру покарання відповідно до санкції ч. 3 ст. 407 КК України, у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі вимог ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік.
У підготовчому судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив, що дійсно добровільно уклав угоду з прокурором про визнання винуватості.

В судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачений повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та він має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 також роз`яснені: наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд під час судового засідання переконався, що укладення угоди сторонами /прокурором та обвинуваченим/ є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК України, судом встановлено, що злочин передбачений ч. 3 ст. 407 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що прокурором дотримані вимоги ст. ст. 469, 470 КПК України щодо підстав /обставин/ для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Будь яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.

Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК України /кримінальне провадження на підставі угод/.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 407 КК України, за кваліфікуючими ознаками: нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і міру покарання яка визначена сторонами угоди.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин які обтяжують покарання, обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, умови угоди про визнання винуватості від 06.02.2015 року суд приходить до висновку, що попередження скоєння ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства і вважає можливим призначити покарання обвинуваченому із застосуванням випробувального строку, передбаченого ст. 75 КК України.

Речових доказів та витрат на залучення експертів по кримінальному провадженню немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 06.02.2015 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

В силу ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 /один/ рік.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку у встановлений законом строк.

Речових доказів та витрат на залучення експертів по кримінальному провадженню немає.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1