Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого, судді

Коновалова В.М.

суддів

Редьки А.І. та Кривенди О.В.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 5
червня 2008 року кримінальну справу та матеріали провадження за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1. на вирок Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 12 січня 2007 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,

неодноразово судимого, останнього разу -

вироком Червоногвардійського районного суду

м. Макіївки від 26.12.2002 року за ч. 3 ст. 185

КК України на три роки позбавлення волі,

постановою Кіровського районного суду м. Донецька

від 10.02.2005 року його звільненого

умовно - достроково на один рік 11 місяців 22 дні,

за ч. 4 ст. 187 КК України на десять років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на
підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно йому призначено
десять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його власністю,

установила:

Суд
визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він 9 серпня 2006 року у стані сп'яніння у
парку шахти “Бутовська”, що в Червоногвардійському районі м. Макіївки, вчинив
розбійний напад на ОСОБА_2 і ОСОБА_3, під час якого збив потерпілих з ніг,
наніс кожному з них серію ударів кулаками в ділянки голови і тулуба, чим
заподіяв ОСОБА_3 фізичний біль, а ОСОБА_2 - тяжкі тілесні ушкодження (перелом 7-го
ребра, численні забої м'яких тканин тулуба і голови) та заволодів портмоне з грошима останнього на
суму 115 грн.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2007 року вирок залишено без
зміни.

Постановою
Кіровського районного суду м. Донецька від 6 вересня 2007 року в порядку ст.
409 КПК України змінено постанову Кіровського районного суду м. Донецька від 10
лютого 2005 року і постановлено вважити ОСОБА_1. звільненим умовно - достроково
на один рік 1 місяць 22 дні.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить скасувати вирок і ухвалу, а справу
- направити на новий судовий розгляд. Твердить, що злочину він не вчиняв,
будь-яких доказів його вини, крім власних показань, отриманих шляхом
застосування недозволених методів слідства, та неправдивих показань свідків, у
справі немає. Звертає увагу на безпідставне, на його думку, застосування до
нього положень ст. 71 КК України.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, яка вважала, що вирок
і ухвала необхідно змінити, виключити з них рішення про засудження ОСОБА_1. на підставі ст. 71 КК України за сукупністю
вироків, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні розбійного нападу, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних
ушкоджень, матеріалами справи доведена.

Про це
неодноразово твердили потерпілі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, прямо вказуючи на ОСОБА_1 як
на особу, яка вчинила цей злочин. За їхніми словами, вечором 9 серпня 2006 року
у парку засуджений напав на них, спочатку ударив кулаком в обличчя ОСОБА_3 і
збив її з ніг, потім розпочав побиття ОСОБА_2, якому наніс серію ударів
кулаками по голові і тулубу, після чого відібрав у останнього портмоне з
грошима в сумі 115 грн. і втік.

Сам засуджений
під час досудового слідства на відтворенні обстановки і обставин події детально
розповідав про обставини вчинення злочину щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_3, при цьому
демонстрував механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілим.

Ураховуючи ці
докази, а також ті, що містяться у протоколах огляду місця події, пред'явлення
для впізнання, висновках судово-медичної експертизи, згідно з якими у ОСОБА_2
виявлено тяжкі тілесні ушкодження, походження яких можливе в час і за обставин,
про які повідомили потерпілі, судові інстанції дійшли обгрунтованого висновку,
що ОСОБА_1 вчинив дії, які за своїми ознаками утворюють склад злочину,
передбачений ч. 4 ст. 187 КК України.

Покарання ОСОБА_1
за цим законом призначене у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, є
необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Разом із тим
колегія суддів не може погодитися з рішенням суду про часткове приєднання до
покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як убачається з
матеріалів справи, постановою Кіровського районного суду м. Донецька від 10
лютого 2005 року з урахуванням змін, внесених постановою того ж суду від 6
вересня 2007 року, ОСОБА_1 було звільнено від відбування покарання, призначеного
йому вироком Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 26 грудня 2002
року, умовно - достроково на один рік 1 місяць 22 дні. Отже останній злочин
ОСОБА_1 вчинив після відбуття покарання за попереднім вироком.

У такому разі
доводи засудженого про необхідність виключення з вироку та ухвали рішення суду
про призначення йому покарання за правилами ст. 71 КК України є слушними. Вони
підлягають задоволенню, а вирок і ухвала - зміні.

Будь-яких інших
даних, які були б підставою для зміни чи скасування судових рішень, на які
вказується у касаційній скарзі засудженого, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 394 - 398 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок
Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 12 січня
2007 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2007 року
щодо ОСОБА_1 змінити, виключивши рішення судових інстанцій про призначення
ОСОБА_1 покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків. Вважати
ОСОБА_1. засудженим за ч. 4 ст. 187 КК України на десять років позбавлення волі
з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Судді:

Коновалов В.М. Редька
А.І.
Кривенда О.В.