справа № 197/1231/13-к
провадження № 1-кп/197/3/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 року

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Широке кримінальні провадження № № 0000261, 0000699 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововоронцовка Нововоронцовського району Херсонської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, який має повну середню освіту, прож: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 04.03.1999 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 140 ч. 2, 215-3 ч. 1, 42 КК України до 3 років позбавлення волі з відтермінуванням виконання на 2 роки,

· 22.12.1999 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 140 ч. 2, 81 ч. 3, 89 ч. 1, 42 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,

· 21.03.2002 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 286 ч. 3, 289 ч. 2, 185 ч. 2, 70, 71 КК України до 10 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 14.06.2012 року по відбуттю строку покарання,

· 04.06.2013 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 263 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки (звільнення з випробуванням не скасоване),

у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст.. 185 ч. 2, 289 ч. 2, 15 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 засуджений вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2002 року за ст..ст. 289 ч. 3, 289 ч. 2, 185 ч. 2, 70, 71 КК України до 10 років 5 місяців позбавлення волі. Звільнився 14.06.2012 року з ВК № 122 м. П`ятихатки Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання. Маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий умисний злочин. Так, 30.05.2013 року близько 21.00 годин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, шляхом вільного доступу, через не огороджену межу з території свого домоволодіння потрапив на територію домоволодіння сусідки ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_1 , звідки таємно з корисливих спонукань, повторно викрав 4 металеві труби, діаметром 130 мм, довжиною по 3 м кожна, вартістю 70 грн. за 1 погонний метр вказаної труби, загальною вартістю 840 грн., що належали ОСОБА_6 , та з викраденим зник, обернувши його на свою користь.

Обвинувачений, допитаний в судовому засіданні, свою провину в скоєнні інкримінованого йому злочину за ст. 185 ч. 2 визнав повністю. У вчиненому щиро розкаявся. Фактичні обставини справи він не оспорює і не заперечує проти застосування ст. 349 ч. 3 КПК України. На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає; їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні суду обвинувачений показав, що викладені в обвинувальному акті обставини за ст.. 185 ч. 2 КК України повністю відповідають дійсності. Вину визнає повністю та розкаюється у вчиненому.

Суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке полягає в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, та його дії необхідно кваліфікувати за ст. 185 ч. 2 КК України.

11.11.2013 року близько 00.00 годин ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом розбиття скла та зламу замка на водійських дверях за допомогою фомки, поник в середину автомобіля марки ВАЗ 2106, державний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 та знаходився біля житлового будинку АДРЕСА_2 , яким намагався незаконно повторно заволодіти, але на місці вчинення злочину був помічений потерпілим ОСОБА_4 , у зв`язку з чим не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, та з місця скоєння злочину зник, чим спричинив потерпілому майнову шкоду в сумі 15 180 грн.

Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст.. 15 ч. 3, 289 ч. 2 КК України за вищевикладених обставин підтверджується наступним:

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.11.2013 року, потерпілим ОСОБА_4 було повідомлено про незаконне заволодіння невідомою особою його автомобілем ВАЗ 2106, д/з НОМЕР_1 , який знаходився біля житлового будинку № 135 по вул.. Леніна в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області (а.с. 165, т. 3).

На підставі даних, занесених до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 173, т. 3), власником автомобіля ВАЗ 2106, синього кольору, д/з НОМЕР_1 , 1986 року випуску, синього кольору (далі - автомобіль), є потерпілий ОСОБА_4 .

Ринкова вартість автомобіля станом на 11.11.2013 року становить 15 180 грн. без врахування ПДВ (а.с. 192, т. 3).

Як випливає з протоколу огляду речей від 11.11.2013 року з фото таблицею за участі спеціаліста ОСОБА_7 , в присутності понятих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , при огляді автомобіля ВАЗ 2106, синього кольору, д/з НОМЕР_1 , який знаходився біля житлового будинку АДРЕСА_2 , а саме в 15 м північніше цього будинку, виявлено: у водійських дверцятах розбите скло, на уламках скла сліди бурого кольору, замок запалення пошкоджений, вирвані дроти, в салоні авта знаходиться металева фомка, металевий ключ від гвинтового замка, запальничка, рукавичка зі слідами бурого кольору, мобільний телефон «iPhone» (а.с. 166-169, т. 3). Згідно протоколу огляду предметів від 03.12.2013 року (а.с. 180, т. 3), було здійснено огляд предметів, які були вилучені за протоколом від 11.11.2013 року.

Постановою від 05.02.2014 року (а.с. 212, т. 3) речовими доказами визнано рукавичку зі слідами крові людини, уламки скла з автомобіля зі слідами крові людини, металеву фомку зі слідами крові, металевий ключ, запальничку «OLIMPUS», мобільний телефон «iPhone», вилучений зразок крові ОСОБА_5 . Речові докази оглянуті судом в судовому засіданні.

Обвинувачений, допитаний в судовому засіданні, вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст.. 15 ч. 3, 289 ч. 2 КК України, не визнав повністю. Стверджує, що 10.11.2013 року близько 22.30 годин в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області проходив по вул.. Леніна біля магазину «Ірина», де зустрів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ОСОБА_10 він розпив 1 пляшку горілки та 1 пляшку коньяку, після чого провів ОСОБА_12 додому, та йдучи до себе додому побачив автомобіль (жигулі, шістка), в якому сидів чоловік спортивної статури. В результаті словесної перепалки між ними виникла бійка, до якої долучився ще один невідомий йому чоловік, через що побитий ОСОБА_5 вимушений був втекти від них. Під час бійки, яка тривала до 10 хвилин, ОСОБА_5 випадково рукою розбив скло в дверцятах на місці водія. Вдома виявив пропажу під час бійки та втечі 220 грн. і мобільного телефону «iPhone». 11.11.2013 року повернувся на місце бійки та шукав телефон. Внаслідок бійки ОСОБА_5 травмував кулак лівої руки, ніс, але за медичною допомогою не звертався.

Потерпілий в судовому засіданні суду показав, що 11.11.2013 року приблизно о 00.00 годин він прокинувся, почув сигналізацію свого автомобіля, вибіг на вулицю і побачив чоловіка зросту та статури обвинуваченого, який втікав від автомобіля, який знаходився біля житлового будинку АДРЕСА_2 . В автомобіля виявилися розбите скло в дверцятах водія, фомка, мобільний телефон, запальничка, ключ, рукавичка. На уламках скла кров. Також було зламано замок запалення. Вдень того ж дня потерпілий бачив обвинуваченого та ОСОБА_13 , які ходили неподалік автомобіля, коли вони зайшли за сусідню будівлю, то він почув в салоні автомобіля дзвінок і вияв між сидіннями мобільний телефон «iPhone».

Свідок ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , допитані в судовому засіданні, повністю підтвердили твердження обвинуваченого щодо зустрічі з ними та розпиття алкогольних напоїв останнім з ОСОБА_10 вніч на 11.11.2013 року за вказаних обвинуваченим обставин. Підтвердили, що ОСОБА_16 мав з собою мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_17 , допитаний в судовому засіданні, суду повідомив, що восени 2013 року автомобіль його сусіда ОСОБА_18 намагалися викрасти. Під час огляду автомобіля з працівниками міліції бачив розбите скло в дверцятах на місці водія, сліди крові на уламках скла. На килимку (де місце водія) бачив уламки скла та ганчірку зі слідами крові. Також в автомобілі знаходилася фомка, ключ від гвинтового замку, зламаний замок запалення. На металевих частинах дверцят сліди крові. Працівниками міліції було виявлено в автомобілі мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_19 , в судовому засіданні показала, що пізно вночі восени 2013 року вона почула, що спрацювала авто сигналізація. На ранок у дворі будинку вона побачила автомобіль потерпілого з розбитим склом в дверцятах з боку водія. В автомобілі знаходилися уламки скла, ключі. З боку водія на дверцятах сліди крові.

Свідок ОСОБА_20 , допитана в судовому засіданні, суду показала, що є дружиною потерпілого. Восени 2013 року вночі почула, як спрацювала авто сигналізація. Чоловік пішов подивитися своє авто у двір. Вранці вона вийшла і побачила на цьому автомобілі на дверцятах плями крові і розбите скло в дверцятах на місці водія.

Свідок ОСОБА_21 , допитаний в судовому засіданні, показав, що зі слів обвинуваченого знає, що той загубив свій мобільний телефон та гроші під час бійки з двома чоловіками. Щоб їх знайти прийшли на місце, де вона була та шукали, а коли він набрав зі свого мобільного телефону номер телефону обвинуваченого, щоб знайти останній, то їх затримали працівники міліції. Шукали телефон по АДРЕСА_3 , бо так просив обвинувачений. У обвинуваченого була перебинтована ліва рука.

Свідок ОСОБА_22 , допитаний в судовому засіданні, показав, що восени 2013 року виступав понятим при огляді автомобіля потерпілого. Під час огляду в ньому було виявлено ключі, монтіровку, мобільний телефон, уламки скла зі слідами крові. Також сліди крові були на склі, яке залишилося в дверцятах водія, і було розбите. За результатами огляду складено протокол, який він прочитав та підписав. Огляд проведено біля будинку АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_23 , допитаний в судовому засіданні, щодо фактичних обставин у справі нічого не повідомив.

Свідок ОСОБА_24 , допитаний в судовому засіданні, суду показав, що на початку листопада 2013 року в автомобілі ВАЗ 2106, синього кольору, під час огляду було виявлено розбите вікно в дверцях водія, частково розібрана панель приборів (знята обшивка замка запалення), в салоні автомобіля виявлено трикотажну рукавичку в крові, мобільний телефон «iPhone», ключ від гвинтового замка, монтіровку. Була здійснена фото фіксація та проведені дії з метою зняття відбитків. Був свідком того, коли мобільний телефон задзвонив в салоні автомобіля і був в подальшому вилучений слідчим.

Свідок ОСОБА_25 , допитаний в судовому засіданні, суду показав, що працює в Криворізькому СІЗО старшим фельдшером і в 2013 році здійснив відібрання крові у обвинуваченого в кількості майже 6 мл, яку злив у вакутаймер (одноразову вакуумну упаковку), підписав протокол відібрання зразків крові.

Експерти ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , допитані в судовому засіданні, підтвердили свої висновки. Експерт ОСОБА_26 повідомила, що отримала для проведення експертних досліджень приблизно 5 мл крові, залишки якої по завершенні досліджень вилила на марлеву серветку і висушила. Ця серветка зберігається як речовий доказ.

Свідок ОСОБА_28 , допитаний в судовому засіданні, показав, що, взявши шприц, об`ємом 5 мл, прибув до СІЗО, де фельдшер здійснив відібрання крові у обвинуваченого, згідно протоколу, в кількості 4 мл, які вилив до вакутаймера. Ці зразки були передані експерту.

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 09.12.2013 року у обвинуваченого із зазначеною метою в Криворізькому СІЗО ОСОБА_25 відібрано 4 мл крові. Згідно Журналу реєстрації надходження постанов та результатів дослідження біоматеріалу відібраного у живих осіб (запис під № 83) (а.с. 120-122, т. 3), експерту для досліджень надійшло близько 5 мл крові обвинуваченого. Сторони не оспорюють, що остання належала обвинуваченому. Отже, об`єм крові з моменту відібрання до надходження до експертної установи не зменшився, тобто виключається факт її незаконного відібрання в цей період. Що стосується тверджень ОСОБА_25 щодо відібрання ним 6 мл крові обвинуваченого, то суд ставиться до них критично, зважаючи на те, що ця особа точно не пам`ятала навіть пору року, коли він здійснив відібрання крові. Суду він повідомив, що ці події відбувалися весною 2013 року, а не в грудні того ж року, як встановлено судом.

Згідно висновку експерта № 93 від 24.12.2013 року, при судово-медичному дослідженні речових доказів встановлено, що кров обвинуваченого належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО; на запальничці, гвинтовому ключі наявність крові не встановлена; на фрагменті арматури, фрагментах скла та рукавичці встановлена наявність крові людини; на фрагменті арматури встановлена наявність крові, видову приналежність якої встановити не має можливості через її малу кількість.

Відповідно до висновку експерта № 83 «к» від 09.12.2013 року при судово-імунологічному дослідженні крові обвинуваченого встановлена група крові А з ізогемаглютиніном анти-В.

Як випливає з висновку експерта № 22 від 31.01.2014 року з додатками, генетична ідентичність крові на фомці і зразків крові обвинуваченого складає 99,2%.

Вищевикладене свідчить, що доводи захисту та твердження обвинуваченого щодо непричетності до вчинення злочину, передбаченого ст. ст.. 15 ч. 3, 289 ч. 2 КК України, повністю спростовуються, оскільки порушень при призначенні та під час проведення експертиз судом не виявлено, як і при відібранні крові для експертних досліджень у обвинуваченого. Згідно вищевказаних документально підтверджених даних, кількість відібраної крові приблизно 5 мл, але не менше 4 мл і її залишки після експертного дослідження висушені в повному обсязі, що захистом не спростовано. Твердження про можливе використання працівниками міліції надміру відібраної крові обвинуваченого для фальсифікації слідів його крові на місці вчинення злочину та на знарядді злочину об`єктивними даними в судовому засіданні не підтвердилося.

Показання свідка ОСОБА_13 на підтвердження тверджень обвинуваченого щодо нападу на останнього невідомих судом не приймаються до уваги, оскільки свідок про ці обставини знає зі слів обвинуваченого. При цьому та при оцінці показань, дій обвинуваченого суд враховує більше ніж 10-річний досвід обвинуваченого щодо вчинення ряду корисливих злочинів, відбування тривалих покарань, його достатньо високі інтелектуальні здібності.

Твердження свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 про відсутність у обвинуваченого речей, виявлених в автомобілі, під час їх нічної зустрічі, окрім мобільного телефону, самі по собі не доводить і не спростовує винуватість обвинуваченого. Але в сукупності з іншими доказами доводить, що обвинувачений перебував на місці злочину приблизно в час його вчинення.

Твердження захисту щодо того, що мобільний телефон обвинуваченого не був виявлений в салоні автомобіля потерпілого, спростовується в тому числі і вищевикладеними показаннями потерпілого, ОСОБА_29 . Телефон було виявлено в салоні автомобіля, після того, як пролунав дзвінок, його наявність зафіксована у відповідному вищевказаному протоколі.

Обвинувачений в обгрунтування своєї невинуватості посилається на те, що він «правша», а травмовано його ліву руку. Однак сама по собі ця обставина не може свідчити про те, що обвинувачений, маючи достатній життєвий досвід, в тому числі вчинення аналогічного злочину, не міг з метою приховування своєї причетності до вчинення злочину, умисно нанести удар по склу лівою рукою. В той же час у сукупності з іншими доказами вказує на те, що кров в автомобілі тощо з`явилася з ран на руці обвинуваченого.

Жодні об`єктивні дані не підтверджують ту обставину, що на місці злочину мала місце бійка з двома чоловіками, як стверджує обвинувачений. В той же час потерпілий повідомив суду, що бачив лише одного чоловіка, який втікав від його автомобіля і мав схожу з обвинуваченим статуру, що опосередковано також підтверджує версію обвинувачення. Це мало місце приблизно в той час, коли повинна була відбуватися бійка за словами обвинуваченого. Крім того, обвинувачений, будучи законослухняним громадянином, мав можливість, якщо його версія подій відповідала б дійсності, повідомити до міліції про напад на нього невідомих та зникнення в нього речей. Замість цього обвинувачений приховав ці факти від правоохоронних органів і не повідомляв до свого затримання. За медичною допомогою обвинувачений також офіційно не звертався. Свій мобільний телефон біля автомобіля, де була бійка, як він стверджує, і де найймовірніше міг випасти його телефон, обвинувачений не розшукував, замість цього намагався триматися на відстані від автомобіля і попросив здійснити дзвінок ОСОБА_30 на його загублений телефон лише після того, як вони з ним зникли в поля зору потерпілого за сусіднім будинком. В сукупності з іншими доказами, це може свідчити про бажання обвинуваченого приховати свою причетність до вчинення злочину і таємно від працівників міліції відшукати загублений телефон.

Суд приймає висновки експертиз, як допустимі та належні докази, які, крім того, сторонами не оспорюються.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що кров на фомці належить обвинуваченому. Пояснити яким чином і коли вона опинилася на фомці (фрагменті арматури), вилученій з автомобіля потерпілого, обвинувачений не зміг.

Суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке полягає в незакінченому замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, та його дії необхідно кваліфікувати за ст. ст.. 15 ч. 3, 289 ч. 2 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинені ним злочини, суд враховує характер та ступінь тяжкості кожного вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується добре (скарг від сусідів не надходило, підтримує з ними нормальні стосунки), не одружений, не працює.

Суд враховує обставини, які пом`якшують покарання (лише за ст. 185 ч. 2 КК України),згідно ст. 66 ч. 1 п. 1 КК України щире каяття, які обтяжує покарання за злочини, згідно ст. 67 ч. 1 п. 13 КК України вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає за необхідне визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2, 15 ч. 3 КК України, та, враховуючи стан його здоров`я, майновий, сімейний стан, призначити йому покарання за кожен з них у виді позбавлення волі.

Суд враховуючи тяжкість злочину, особу винного, приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його за ст. 185 ч. 2 КК України (злочин вчинено до ухвалення вироку від 04.06.2013 року) від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України. Вирок в цій частині підлягає самостійному виконанню.
На підставі ст. ст. 71, 78 КК України необхідно до покарання, призначеного цим вироком за ст.ст. 15 ч. 3, 289 ч. 2 КК України, частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2013 року та за сукупністю вироків призначити остаточно покарання у виді позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня затримання.

При відбуванні покарання за ст. ст. 15 ч. 3, 289 ч. 2 КК України за цим вироком зарахувати повністю час перебування ОСОБА_16 під вартою з 16.11.2013 року по 02.02.2015 року включно.

Речові докази:

· 4 металеві труби, довжиною по 3 м, які зберігаються у потерпілої ОСОБА_31 , повернути останній,

· печатку зі слідами крові людини, уламки скла з автомобіля зі слідами крові людини, металеву фомку зі слідами крові, металевий ключ, запальничку «OLIMPUS», вилучений зразок крові, які зберігаються в Широківському РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, - знищити,

· мобільний телефон «iPhone», який належить ОСОБА_5 , зберігається в Широківському РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, - повернути ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у відповідності до ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком на два роки.
У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на засудженого наступні обов`язки:

1)
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Контроль за поведінкою засудженого в період іспитового строку покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місце його проживання.

В частині покарання за ст. 185 ч. 2 КК України вирок підлягає самостійному виконанню.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у відповідності до ст. ст. 15 ч. 3, 289 ч. 2 КК України, та призначити покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. ст. 71, 78 КК України до покарання, призначеного цим вироком за ст.ст. 15 ч. 3, 289 ч. 2 КК України, частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2013 року та за сукупністю вироків призначити остаточно покарання у виді шести років шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня затримання.

При відбуванні покарання за ст. ст. 15 ч. 3, 289 ч. 2 КК України за цим вироком зарахувати засудженому повністю час перебування під вартою з 16.11.2013 року по 02.02.2015 року включно.

Речові докази:

· 4 металеві труби, довжиною по 3 м - повернути ОСОБА_32 ,

· печатку зі слідами крові людини, уламки скла з автомобіля зі слідами крові людини, металеву фомку зі слідами крові, металевий ключ, запальничку «OLIMPUS», вилучений зразок крові - знищити,

· мобільний телефон «iPhone» - повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ ОСОБА_33