УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 року колегія
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого -
Безверхого О.М.,

суддів -
Олійника В.Б., Демченка М.О.,

з участю прокурора -
Матвєєнка Є.Г.,

засудженого -
ОСОБА_1.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на вирок Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області, від 16
січня 2007 року,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, народившийся
та мешкаючий в АДРЕСА_1,
раніше судимий:

1) за
вироком Шосткинського міського суду Сумської області, від 10.10.2003 р., за ст. ст. 185 ч. 3; 69; 104; 75 КК України, до 2 років
позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням на
протязі 1 року
іспитового строку;

2) за
вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 25.01.2005 р.„ за ст. ст. 296 ч. 2; 15 ч. 2 - 186 ч. 2; 69; 70 ч. 1; 71 ч. 1 КК України, до 2 років 5 міс. позбавлення
волі, звільнений 13.02.2006
р. умовно - достроково
на 1 рік 1 міс. 14 днів,

засуджений: за ст. 186 ч. 2 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ст. 185
ч. 2 КК
України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України,
ОСОБА_1. за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України,
ОСОБА_1. за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднано 3 місяці покарання
у виді позбавлення волі не відбутої частини покарання призначеного за вироком
Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 25.01.2006 p., і
остаточно до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки З місяці.

Справа № 11 - 239 Головуючий
у першій інстанції - Калантаєнко

П.С.

Категорія - 186 ч. 2 КК України Доповідач
- Олійник В.Б.

2

Стягнуто з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. 730
грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та на користь ОСОБА_3. 330,70 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, а врешті позовних вимог ОСОБА_3. відмовлено.

ОСОБА_1. засуджений за вчинення слідуючого.

10 квітня 2006
року, близько 20 годин 30 хвилин,
ОСОБА_1., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись разом з
особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в квартирі АДРЕСА_2 де також
знаходився ОСОБА_3., виходячи з квартири, взяв належний ОСОБА_3. мобільний
телефон „Sony Ericson T -
230" та положив його до кишені.

ОСОБА_3.,
побачивши це, ставши на проході до дверей квартири, став вимагати від ОСОБА_1.
повернути телефон.

В цей час
невстановлена слідством особа схватила
ОСОБА_3 за руки і стала його утримувати, а ОСОБА_1., скориставшись цим,
вибіг з квартири з вказаним телефоном, що залишився в при ньому, тим самим заволодівши
належними ОСОБА_3. телефоном „Sony Ericson Т - 230", вартістю 280 грн., з сім - картою, вартістю
50 грн., на рахунку
якої знаходилось 0,70 грн., а
всього в сумі 330,70 грн.

25 червня 2006
року ОСОБА_1., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в
квартирі АДРЕСА_3
користуючись неуважністю присутніх в квартирі осіб, таємно викрав належний
ОСОБА_2. мобільний телефон „Siemens CF 75",
вартістю 690 грн. з
сім - картою,
вартістю 40 грн., а
всього в сумі 730 грн.

На вирок суду
від засудженого ОСОБА_1. надійшла апеляція в якій він ставить питання про
перегляд вироку суду, оскільки суд невірно кваліфікував його дії за ст. 186 ч. 2 КК України, а
також призначив йому надто сувору міру покарання, не застосувавши відносно
нього ст. 69 КК
України, а крім того суд, розглядаючи справу, не врахував, що під час
досудового слідства по справі, було порушено його право на захист.

При цьому
засуджений ОСОБА_1. не оспорює законності засудження його за ст. 185 ч. 2 КК України.

Заслухавши
доповідь судді щодо суті вироку та поданої апеляції, думку прокурора про
залишення вироку суду без зміни, а поданої апеляції без задоволення, пояснення
засудженого ОСОБА_1. про підтримку своєї апеляції, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Колегія судців
знаходить не обгрунтованими мотиви апеляції засудженого ОСОБА_1. щодо
невірності кваліфікації його дій за ст. 186
ч. 2 КК
України з підстав того, що його дії необхідно кваліфікувати як заволодіння
майном, шляхом обману, а саме телефоном „Siemens CF 75", належним
ОСОБА_2.. оскільки такі мотиви спростовані дослідженими у судовому засіданні
доказами.

Колегія суддів
вважає, що суд обгрунтовано поклав в основу вироку пояснення потерпілого
ОСОБА_3. як такі, що знаходяться в логічному взаємозв'язку з іншими доказами по
справі.

Потерпілий
ОСОБА_3., як в ході досудового слідства по справі, так і в ході судового
слідства, вказував, що після того як він надав ОСОБА_1. телефон для здійснення
дзвінка, останній відмовився повернути телефон, у зв'язку з чим він став
утримувати ОСОБА_1. з метою забрати телефон, а після того як особа, матеріали
відносно якої виділені в окреме провадження, стала утримувати його, ОСОБА_1.
втік, утримуючи при цьому телефон.

Колегія суду
вважає, що у суду не було підстав для сумніву в цих поясненнях, оскільки в ході
судового розгляду справи не було встановлено обставин за яких потерпілий
ОСОБА_3. міг би оговорювати ОСОБА_1.

Крім того,
вказані пояснення потерпілого знаходяться в логічному взаємозв'язку з
поясненнями ОСОБА_1., які той давав в ході досудового слідства при його допитах
в

3

якості підозрюваного ( а. с. 34 ) та
обвинуваченого ( а. с. 51 - 52 ), коли він
визнавав, що відкрито заволодівав телефоном належним потерпілому ОСОБА_3.

Колегія суддів
знаходить не обгрунтованими мотиви апеляції щодо того, що ОСОБА_1. вказані
пояснення давав під впливом обману слідчого.

Як було
встановлено судом і, з цим погоджується колегія суддів, зміна ОСОБА_1своїх
пояснень, є обраним ним способом захисту з метою пом'якшення відповідальності
за скоєне.

Так, судом із
постанови про відмову в порушенні кримінальної справи ( а. с. 168-169 ), було
встановлено, що в ході досудового слідства по справі, слідчим не було допущено
порушень закону про провадженні слідства.

Оскільки вказана
постанова не була оскаржена ОСОБА_1в установленому законом порядку, то у суду
не було підстав для сумніву в її законності.

Не може
погодитись колегія суддів і з мотивами апеляції про те, що під час досудового
слідства по справі було порушено право ОСОБА_1. на захист.

Як вбачається з матеріалів справи ( а. с. 29; 47; 65; 85;105 ), ОСОБА_1.
роз'яснювалось право мати захисника, як підозрюваному та обвинуваченому і, він
приймав рішення про здійснення свого захисту як самостійно, так і з допомогою
захисника, який в свою чергу в ході досудового слідства не вказував про
наявність фактів порушення права ОСОБА_1. на захист.

Колегія судців
вважає, що суд, піддавши аналізу зібрані по справі докази у своїй сукупності,
обгрунтовано дійшов до висновку про винність ОСОБА_1. в скоєному і вірно
кваліфікував його дії за ст. ст. 186
ч. 2; 185 ч. 2 КК України.

При призначенні
ОСОБА_1. покарання, судом, у відповідності з ст. 65 КК України було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, його особа та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, що
дало суду підстави призначити ОСОБА_1. покарання в мінімальних межах санкцій
ст. ст. 185 ч. 2; 186 ч. 2 КК України, при
цьому судом також було враховано, що ОСОБА_1. вчинив злочин в період умовно - дострокового
його звільнення від покарання, призначеного за попереднім вироком.

Враховуючи
обгрунтованість засудження ОСОБА_1. за скоєне, а також обгрунтованість обрання
йому судом виду та міри покарання, яке є необхідним та достатнім для
виправлення ОСОБА_1. та попередження вчинення ним нових злочинів, колегія
суддів не знаходить підстав для задоволення його апеляції.

Керуючись ст. ст. 366;
377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок
Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, від 16 січня 2007 року, відносно
ОСОБА_1, - залишити
без зміни, а його апеляцію без задоволення.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ