Ухвала

іменем україни

9 жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_16
суддів ОСОБА_17 і ОСОБА_18
при секретарі судового засідання ОСОБА_19

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Владивосток Приморського краю Р.Ф., мешканця АДРЕСА_1 громадянина України,

за участю прокурора ОСОБА_20
потерпілої ОСОБА_7,
представника потерпілого ОСОБА_8,
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернулись засуджений ОСОБА_5 з вимогами про зміну вироку в частині призначення покарання, а також потерпіла ОСОБА_7 з вимогами про скасування вироку щодо ОСОБА_5

Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 19 березня 2014 року в частині призначення покарання скасовано вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2013 року щодо ОСОБА_5 та останньому за ч. 2 ст. 286 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Також у вирок внесено зміни на підставі ч. 2 ст. 404 КПК України щодо виключення з мотивувальної частини вироку посилання суду на заподіяння ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров'я ОСОБА_9 та легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я ОСОБА_15

В касаційній скарзі засуджений посилається на неправильне застосування кримінального закону, що вплинуло на призначення йому такого покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, внаслідок суворості, просить змінити вирок апеляційного суду та звільнити його від призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Потерпіла ОСОБА_7 посилаючись на мʼякість призначеного засудженому покарання, просить скасувати вирок апеляційного суду, та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він у стані алкогольного спʼяніння, 19 травня 2013 року приблизно о 3 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем Mercedes S500, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Більшовицькій, в межах її перехрестя з вул. Мануїльського у м. Коростишеві, виконуючи маневр обгону, грубо порушив вимоги п.п. 11.4, 14.6 (а, е) та горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, що призвело до зіткнення з автомобілем Renault Trafik державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11, який виконував маневр лівого повороту, внаслідок чого останній, а також ОСОБА_12 - пасажир автомобіля, яким керував ОСОБА_5 отримали тяжкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідача, потерпілу та представника потерпілого про підтримання касаційної скарги ОСОБА_7, прокурора, яка вважала вирок апеляційного суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню,

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження є законним і обґрунтованим і його, як це вбачається з касаційних скарг, ані засуджений ані потерпіла не оскаржують. Зазначений висновок підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено процесуальних порушень при дослідженні і оцінці наведених у вироку доказів, які ставили б під сумнів правильність висновку суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку злочину.

Твердження ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у касаційних скаргах про невідповідність призначеного засудженому судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, відповідно як внаслідок суворості, так і внаслідок мʼякості, є безпідставними.

Призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. При його обранні апеляційний суд, окрім врахованих місцевим судом при постановленні вироку ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, урахувавши, окрім іншого, ще й думку потерпілої ОСОБА_7, яка наполягала на призначенні засудженому максимального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, не дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Призначене ОСОБА_5 покарання не можна визнати як надто суворим, так і мʼяким як про це зазначають у скаргах відповідно засуджений та потерпіла.

З урахуванням наведеного касаційні скарги засудженого та потерпілої задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Житомирської області від 19 березня 2014 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набуває чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18