Справа №1-67/10 24.06.2010 24.06.2010 24.06.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11 326/2010 року Головуючий у першій інстанції
Категорія: ст.ст. 364 ч. 2, 366 ч. 2 суддя: Щербина С.В.
КК України Доповідач апеляційного суду суддя: Губа О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Дзюби Ф. С.

суддів: Олещук Т.Л., Губи О.О.

за участю прокурора: Іванова А.О.

засудженої: ОСОБА_1

розглянула у судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 квітня 2010 року, яким засуджено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружену, працюючу на кафедрі інформатики Аграрного університету (раніше працювала начальником сектору еквайрінга відділу операцій з платіжними картками в МФ АКБ «ІмексБанк»), проживаючу ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судиму,

за ст. 366 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права займати матеріально відповідальні посади строком на 1 рік;

ст. 364 ч. 2 КК України на 5 років позбавлення з позбавленням права займати матеріально відповідальні посади на 2 роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді 5 років позбавлення з позбавленням права займати матеріально відповідальні посади на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено обовязки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

За вироком суду ОСОБА_1 визнана винною та засуджена за те, що протягом 2006 2008 років вона, працюючи начальником відділу № 3 МРУ ЗАТ КБ «Приват Банк» з 10 січня 2006 року, тобто являючись посадовою особою та виконуючи організаційно розпорядчі функції, в порушення Наказів № 1273 від 15.07.2005 року «Про зміну процедури оформлення та активізації кредитних карток», НС 81 від 28.04.2004 року «Про затвердження програми ідентифікації клієнта», НС 92 від 11.08.2004 року, що затверджує «Керівництво по кредитним процедурам» оформляла на різних осіб без їх присутності та в порушення вимог до видачі вказаних карток та пін кодів, які видаються особисто в руки клієнту, видала кредитні картки за наступних обставин:

в квітні 2006 року на прохання заступника директора МРУ «Приват Банк» ОСОБА_2 девять кредитних карток «Універсальна» на працівників ВАТ «Діаделла», а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, з яких в подальшому ОСОБА_3 зняв грошові кошти, розпорядившись ними на свій розсуд;

на початку червня 2006 року за дорученням директора ВАТ «Діаделла» ОСОБА_3 особі на імя ОСОБА_12 пять кредитних карток «Універсальна» на підставних осіб, нібито працівників ВАТ «Діаделла» ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 ОСОБА_16 та ОСОБА_17

наприкінці червня 2006 року за дорученням директора ВАТ «Діаделла» ОСОБА_3 особа на імя ОСОБА_12 вісім кредитних карток «Універсальна» на підставних осіб, нібито працівників ВАТ «Діаделла» ОСОБА_18, ОСОБА_19 ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, за яких 03.07.2006 року від ОСОБА_1 особа на імя ОСОБА_12 отримала вказані картки та в присутності ОСОБА_1 підробила підписи в журналі реєстрації видачі пластикових карток;

13.07.2006 року за дорученням директора ВАТ «Діаделла» ОСОБА_3 особі на імя ОСОБА_12 пять кредитних карток «Універсальна» на підставних осіб, нібито працівників ВАТ «Діаделла» ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30

Крім того, на прохання особи на імя ОСОБА_12 ОСОБА_1, маючи доступ до документів, що зберігаються в у відділенні № 3 МРУ «Приват Банк», зловживаючи службовим положенням, з депозитних справ клієнтів банку ОСОБА_31 та ОСОБА_32 зняла копії їх паспортів та довідок про присвоєння ідентифікаційного коду, після чого повідомила дані на вказаних осіб ОСОБА_12, яка того ж дня привезла довідки про доходи з ВАТ «Діаделла» на цих осіб. Того ж дня ОСОБА_1 в порушення вищевказаних наказів та положень, достовірно знаючи, що ОСОБА_31 та ОСОБА_32 анкети заяви на оформлення кредитних карток не заповняли, копії документів не підписували, не усвідомлені, що на них оформлюється кредит, повторно оформила на вищевказаних осіб без їх присутності кредитні справи в письмовому виді.

Після цього, ОСОБА_1, достовірно знаючи, що відділення № 3 МРУ «Приват Банк» заблоковане керівництвом банку на оформлення кредитних карток «Подія», з погодженням з начальників відділення № 17 МРУ «Приват Банк» ОСОБА_33 передала йому комплекти документів для оформлення кредитних карток «Подія» на 7 осіб, а саме ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_12, та ОСОБА_32, і при цьому пояснила, що вона особисто підготувала кредитні справи відповідно до вимог вищезазначених Наказів та положень.

13.07.2008 року ОСОБА_1 отримала вказані кредитні картки та віддала їх особі на імя ОСОБА_12 для подальшої передачі ОСОБА_3 В свою чергу ОСОБА_12 в присутності ОСОБА_1 в журналі реєстрації видачі пластикових карток підробила підписи клієнтів за отримання кредитних карток та розкривши з дозволу останньої пін-коди до них, зняла з 6 кредитних карток грошові кошти через термінал відділення № 3, після чого використані картки передала ОСОБА_1, а зняті грошові кошти забрала для подальшої передачі їх ОСОБА_3, який отримані грошові кошти та кошти, зняті з кредитної картки на імя ОСОБА_30, витратив на свій розсуд.

Наприкінці серпня 2006 року за дорученням директора ВАТ «Діаделла» ОСОБА_3 у відділення № 3 до ОСОБА_1 прийшла наглядно знайома ОСОБА_12, на прохання якої ОСОБА_1 після отримання від ОСОБА_12 7-ми комплектів документів для оформлення кредитних карток, оформила через відділення № 3 на підставних осіб, які нібито є працівниками ВАТ «Діаделла», видала 7 кредитних карток «Універсальна» на імя ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38 ОСОБА_39, ОСОБА_40

Крім цього, ОСОБА_1, на прохання ОСОБА_39, взяла копії паспорта і довідки про присвоєння ідентифікаційного коду у своїх знайомих ОСОБА_41 та ОСОБА_42, які власноруч підписали вказані копії, заявки та дали згоду на оформлення на їх імя кредитних карток. Після заповнення їх заявок ОСОБА_1 повідомила їх дані ОСОБА_39, яка того ж дня привезла загальну на 7 осіб довідку про прибутки з ВАТ «Діаделла» та довідки про прибутки ОСОБА_41 та ОСОБА_42, згідно яких вони працювали та отримували заробітну плату на ВАТ «Асмодей».

В подальшому ОСОБА_3 (один із засновників ВАТ «Асмадей»), отримавши від ОСОБА_39 кредитні картки через банкомати, зняв з них грошові кошти і розпорядився ними на власний розсуд.

В апеляції засуджена ОСОБА_1, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити, а саме помякшити покарання. При цьому апелянт вважає, що суд при призначенні покарання не врахував обставину, яка помякшує покарання, активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується матеріалами кримінальної справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_1, яка підтримала апеляцію і просила скоротити строк випробування, думку прокурора Іванова А.О. про залишення апеляції без задоволення, перевіривши кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які вона засуджена, є обґрунтованим і підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні та викладених у вироку доказів.

Зазначений висновок суду та кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України в апеляції апелянтом не оспорюється.

Покарання засудженій ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено з додержанням вимог ст. 65 КК України, тобто з урахуванням вчинення нею злочинів, один із яких є тяжким, даних про її особу, яка характеризується позитивно за місцем роботи, обставин, які помякшують покарання, в тому числі і ті, на які вказував апелянт.

З урахуванням фактичних обставин справи та даних про особу суд обгрунтовано призначив ОСОБА_1 покарання із застосуванням до засудженої ст. 75 КК України і звільнив її від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для помякшення покарання засудженій ОСОБА_1, як про це ставиться питання в апеляції і як просила засуджена апеляційну інстанцію, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва 2 квітня 2010 відносно ОСОБА_1 без зміни.

Головуючий: Судді: