У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Селівона О.Ф.

суддів за участю прокурора

Кравченка К.Т., Мороза М.А.
Опанасюка О.О.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 12 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Луганської області на вирок
Алчевського міського суду Луганської області від 20 грудня 2005 року щодо
ОСОБА_1

Вироком місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця
та жителя м. Алчевська

Луганської області, раніше судимого:

- 13 серпня 2002 року Алчевським міським судом за ч.1
ст.296 КК України до штрафу в сумі 500 грн.;

- 15 березня 2005 року Алчевським міським судом за ч.1 ст.309
КК України на 1 рік позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 1
рік. Постановою Алчевського міського суду від 18 серпня 2005 року звільнений
від покарання на підставі п.”б” ст.1 Закону України “Про амністію”,

засуджено:

- за
ч.1 ст.389 КК України на один рік обмеження волі;

- за
ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_1 за
сукупністю злочинів призначено три роки шість місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.71 КК України
ОСОБА_1 до призначеного покарання повністю приєднане покарання за вироком
Алчевського міського суду Луганської області від 13 червня 2002 року у виді 500
грн. штрафу і остаточно призначено три роки шість місяців позбавлення волі та
штраф у сумі 500 грн.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два
роки.

Постановлено покарання у виді трьох
років шести місяців позбавлення волі виконувати окремо від покарання у виді
штрафу в сумі 500 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у доход
держави 423 грн. 69 коп. судових витрат.

В апеляційній інстанції вирок щодо
ОСОБА_1 не переглядався.

Як визнав суд, ОСОБА_1, будучи
засудженим вироком Алчевського міського суду від 13 червня 2002 року за ч.1
ст.296 КК України до штрафу в сумі 500 грн., у проміжок часу з 28 червня 2002
року до 22 вересня 2005 року, умисно ухилявся від покарання.

Крім того, ОСОБА_1, проживаючи у квартирі АДРЕСА_1, вчинив низку крадіжок
майна потерпілої ОСОБА_2.

Так, 15 травня 2005 року ОСОБА_1 таємно викрав із вказаної квартири дві
жіночі дублянки, загальною вартістю 6 160 грн.

25 травня 2005 року, приблизно о 12 годині, ОСОБА_1, повторно, таємно
викрав із зазначеної квартири телевізор “Хітачі”, вартістю 760 грн. 30 коп.

26 червня 2005 року, приблизно о 10 годині, ОСОБА_1 повторно, таємно викрав
із квартири потерпілої автомагнітолу “Родстар” вартістю 411 грн. 75 коп. Цього
ж дня, приблизно об 11 годині, ОСОБА_1, за допомогою ключів, котрі він взяв у
квартирі потерпілої, проник у гараж на території гаражного кооперативу
“Мотор-1” у м. Алчевську, звідки повторно, таємно викрав два автомобільних
крила вартістю 300 грн. та автомагнітолу вартістю 411 грн. 75 коп.

14 липня 2005 року, ОСОБА_1, приблизно о 10 годині, перебуваючи у квартирі
за вказаною адресою, повторно, таємно викрав мобільний телефон “Нокіа” вартістю
397 грн. 50 коп.

Всього ОСОБА_1 викрав майно, що належало потерпілій ОСОБА_2. на загальну
суму 8 799 грн.

Крім того, 15 червня 2005 року,
приблизно о 14 годині, ОСОБА_1 проник у приміщення гаража, що на території
кооперативу “Мотор-1” у м. Алчевську, звідки повторно таємно викрав 800 штук
цеглин загальною вартістю 428 грн., що належали потерпілому ОСОБА_3.

У
касаційному поданні прокурор просить судове
рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд через неправильне застосування кримінального та
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи подання, колегія суддів дійшла висновку, що воно підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, стверджується
дослідженими та належно оціненими судом доказами і у касаційному поданні не
оспорюється.

Місцевий суд визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1
ст.389 та ч.3 ст.185 КК України, і призначив йому покарання за ці злочини на
підставі ст.70 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України суд до призначеного покарання повністю приєднав
невідбуте покарання за вироком Алчевського міського суду від 13 червня 2002
року і остаточно призначив три роки шість місяців позбавлення волі та штраф 500
грн.

На підставі ст.75 КК України суд звільнив засудженого від відбування
покарання у виді позбавлення волі та штрафу з випробуванням, з іспитовим
строком два роки.

Проте, звільняючи ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, суд
постановив звільнити винного від відбування основного покарання й у виді
штрафу, що ст.75 КК України не передбачено.

Оскільки вказане порушення стосуються питання
призначення покарання, колегія суддів вважає за необхідне скасувати
постановлене судове рішення, а справу направити на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи суду слід перевірити доводи, наведені у поданні
прокурора, котрі заслуговують на увагу. Крім того, суду слід урахувати те, що
гараж не є житлом, а вартість викраденого слід перевірити та належним чином
обґрунтувати.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст.395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

касаційне
подання заступника прокурора Луганської області, задовольнити.

Вирок
Алчевського міського суду Луганської області від 20 грудня 2005 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

Кравченко
К.Т. Селівон О.Ф. Мороз М.А.