Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/416/15-к
Провадження по справі № 1-кс/281/56/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність Лугинської районної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-
в с т а н о в и в :
07 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по його заяві про кримінальне правопорушення.
Свої вимоги мотивує тим, що він звернувся до прокуратури Лугинського району із згаданою скаргою, в якій повідомив про вчинення 16.10.2010 інспектором ДПС Коростенського МРВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_5 відносного нього грубого порушення законодавства про адміністративні правопорушення, а саме: безпідставно складено адміністративний протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП України, без рішення суду в нього працівником міліції були вилучені права водія і протягом 25 місяців він не мав можливості на законних підставах керувати автомобілем та прохав відкрити кримінальне провадження на протиправні та протизаконні дії співробітника ДПС ВДАІ Коростенського МРВ ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 366, ч.1,2 ст. 365, ч. 1 ст. 384 КК України. Однак йому протиправно було відмовлено у внесенні згаданих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В судовому засіданні ОСОБА_4 наполягав на задоволенні своїх вимог з підстав, викладених у скарзі. Додатково пояснив, що його звернення з приводу порушення законодавства до відповідних органів позитивного результату не дали. ОСОБА_4 вважає, що прокурор повинен внести відомості до ЄРДР і кваліфікувати дії працівників міліції за ст.ст. 365, 366 КК України. Відповідь з прокуратури на дану заяву отримав 15.07.2015. Надати суду підтвердження заподіяння істотної шкоди йому він не може. Копію протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності він отримав під час його складання, до суду його не оскаржував.
Прокурор проти задоволення скарги заперечував, наполягаючи на її необґрунтованості, та пояснив, що в скарзі ОСОБА_4 відсутні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. У своїх зверненнях до прокуратури заявник вказував, що він протягом 25 місяців не міг користуватись автомобілем через вилучення працівниками ДАІ в нього прав водія і не вказував на те, що йому заподіяна матеріальна шкода. Тому прокуратура вбачає, що в таких діях працівників ДАІ вбачається дисциплінарна відповідальність, а не кримінальна і підстав для внесення до ЄРДР не вбачається.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши приєднані до скарги матеріали, суд дійшов висновку про її необґрунтованість з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20 травня 2015 року до прокуратури Лугинського району заявник ОСОБА_4 направив письмову заяву про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначив, що 16.10.2010 інспектором ДПС Коростенського МРВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_5 відносного нього складено адміністративний протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП України, без рішення суду в нього працівником міліції були вилучені права водія і протягом 25 місяців він не мав можливості на законних підставах керувати автомобілем. В протоколі його звинувачують у тому, чого він не вчиняв, без рішення суду утримувались його водійське посвідчення. Вважає, що такими безпідставними та незаконними діями співробітника ДПС ВДАІ Коростенського МРВ ОСОБА_5 йому завдано морально - психологічного приниження.
Листом від 26.05.2015 прокурор Лугинського району повідомив заявнику ОСОБА_4 що підстав внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, що містяться в його зверненні не встановлено.
Диспозиція ч.1 ст.365 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
Частина друга згаданої статті передбачає кримінальну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.
Відповідно до примітки п.3 ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365,365-2,367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Суду не повідомлено про такі обставини, що скаржнику заподіяно істотну шкоду та, що складання адміністративного протоколу супроводжувалось насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування до нього, як і під час судового розгляду справи. Відомості про такі обставини відсутні і в документах приєднаних до справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Згідно вимог кримінального закону України складом злочину визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається злочином.
Стаття 366 КК України передбачає кримінальну відповідальність за складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів. Скарга не містить достатніх даних про те, що під час складання протоколу працівником ДАІ вносились завідомо неправдиві відомості.
Стаття 384 КК України передбачає кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка чи потерпілого або завідомо неправдивий висновок експерта під час провадження досудового розслідування, здійснення виконавчого провадження або проведення розслідування тимчасовою слідчою чи спеціальною тимчасовою слідчою комісією Верховної Ради України або в суді, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна під час здійснення виконавчого провадження, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках. В своїй скарзі ОСОБА_4 не наводить даних про те, хто із свідків чи потерпілих на досудовому розслідуванні давав завідомо неправдиве показання. Свідки, які зазначені в адміністративному протоколі, не є суб єктами злочину, передбаченого даною статтею.
Так, скарга ґрунтується лише на особистих міркуваннях та припущеннях щодо протиправності дій співробітника ДПС ВДАІ Коростенського МРВ ОСОБА_5 і, у ній не наведено обставин, які охоплюються поняттям «правопорушення», викладеним у ст. 11 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Чинним Кримінальним кодексом України визначено, які саме діяння є злочинами, у чому полягає об`єктивна сторона злочину, кваліфікуючі ознаки та дані, які підтверджують реальність конкретної події злочину.

Згідно ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави суду для

висновку, що відповідно до ст. 214 КПК України, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про наявність кримінального правопорушення.

Фактично заявник прохає притягнути інспектора ДПС Коростенського МРВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення грубого порушення законодавства, але в своїй скарзі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не наводить.
За таких обставин, суд вважає, що скарга ОСОБА_4 про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214, 216, 303, 304 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 у задоволенні скарги на бездіяльність Лугинської районної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1