Справа № 161/1478/15-к
Провадження № 1-кп/161/142/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 27 травня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі в місті Луцьку кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002964 від 13.11.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

· за ст.191 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 , згідно трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, № 5 від 07.05.2014 року, який укладений з підприємцем ОСОБА_5 , перебував на посаді водія автотранспортних засобів ФОП ОСОБА_5 , та згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 08.05.2014 року, на нього була покладена повна матеріальна відповідальність за збереження ввірених йому матеріальних цінностей. Так обвинувачений ОСОБА_6 , 01.08.2014 року, перебуваючи в офісному приміщені ФОП ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , для забезпечення виконання обов`язків, пов`язаних з перевезення вантажів, для заправки ввіреного йому транспортного засобу марки «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав від ФОП ОСОБА_5 смарт-картку № НОМЕР_2 , отримання якої завірив власним підписом в Акті приймання-передачі №2 від 01.08.2014 року. В подальшому ОСОБА_6 , виконуючи обов`язки водія ФОП ОСОБА_5 по перевезенню вантажів на транспортному засобі марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи матеріально-відповідальною особою, діючи з корисливих мотивів та керуючись єдиним злочинним наміром, спрямованим на розтрату ввіреного йому чужого майна, в період часу з 01.08.2014 року по 31.10.2014 року, використовуючи ввірену йому смарт-картку № НОМЕР_2 , шляхом заправки за готівковий розрахунок автотранспортних засобів не належних ФОП ОСОБА_5 , що не пов`язано із виконанням ОСОБА_6 своїх обов`язків як водія ФОП ОСОБА_7 , розтратив паливно-мастильні матеріали, а саме дизельне паливо об`ємом 2126 л., вартістю 33682,29 грн., яке було використане ним не за призначенням, а з корисливих мотивів на користь третіх осіб, чим завдав ФОП ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ст.191 ч.1 КК України, як умисні дії, які виразились у розтраті чужого майна, яке було ввірене особі.

Між потерпілим та обвинуваченим 29.01.2015 року укладена угода про примирення. Згідно з угодою сторонами погоджено та встановлено строк відшкодування завданих збитків та на об`єм визнання вини обвинуваченим. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ст.191 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, із встановленням іспитового строку на 1 рік.

Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який не заперечував щодо затвердження даної угоди про примирення, думку потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які просили затвердити зазначену угоду про примирення, дослідивши матеріали судового провадження, суд вважає, що зазначену угоду про примирення, слід затвердити.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст.469 ч.3 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє положення ст. 474 ч.5 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання у виді 1-го року обмеження волі, із встановленням іспитового строку на 1 рік.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення укладену між потерпілого та обвинуваченим.

Керуючись ст.ст.314-316, 373, 374, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Угоду від 29.01.2015 року по кримінальному провадженні № 0002964 про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.191 ч.1 КК України та призначити узгоджене покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: