У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Гриціва М.І., Федченка О.С.,

за участю прокурора

Сорокіної О.А.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 24 липня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Херсонської області на рішення суду
щодо ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

За вироком Скадовського районного суду Херсонської
області від 22 вересня 2006 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
громадянин України, раніше не судимий,

засуджений
за ст.ст. 27 ч.5 і 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України суд постановив звільнити ОСОБА_1. від
відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
громадянин України, раніше не судимий,

засуджений:
за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ст. 304 КК України 1
рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, суд визначив
ОСОБА_2. остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України суд постановив звільнити ОСОБА_2. від
відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки.

Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 21 березня 2005
року щодо ОСОБА_1. та ОСОБА_2. суд постановив виконувати самостійно.

В апеляційному порядку вирок не переглядався.

ОСОБА_1. та ОСОБА_2. визнано винуватими у вчиненні злочинів за наступних
обставин.

14 березня 2004 року, з території СТОВ “Заповіт Ілліча” в с. Улянівка
Скадовського району Херсонської області, ОСОБА_2. викрав майно вказаного
товариства на загальну суму 2 590 грн. та склав його біля паркану.

Після чого, достовірно знаючи, що ОСОБА_1. є неповнолітнім, ОСОБА_2.
запропонував йому перевезти це майно, на що ОСОБА_1. погодився. Взявши з дому
мотоцикл ІЖ “Юпітер”, ОСОБА_1. під'їхав до території СТОВ “Заповіт Ілліча”, де
ОСОБА_2. переніс викрадене майно до мотоциклу і вони разом перевезли це майно
до будинку №АДРЕСА_1.

У касаційному поданні прокурор, посилаючись на неправильне застосування
судом першої інстанції кримінального закону, зокрема ч.4 ст. 70 КК України, а
також на невідповідність внаслідок м'якості призначеного покарання тяжкості вчинених
злочинів, даним про особи засуджених, просить скасувати вирок щодо ОСОБА_1. та
ОСОБА_2., а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційному
поданні прокурора, колегія суддів вважає, що з урахуванням викладених у поданні
доводів підстав для його задоволення немає.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1. та ОСОБА_2. у
вчиненні ними наведених у вироку неправомірних дій та їх кваліфікація
відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам і не оспорюються
прокурором.

Також відповідає вимогам закону вирішення судом першої інстанції питання
призначення засудженим покарання, оскільки, як це видно із змісту мотивувальної
частини вироку, суд урахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
неправомірних дій, характеризуючі засуджених дані та інші наведені у вироку
обставини, які пом'якшують покарання - їх щире каяття, неповнолітній вік ОСОБА_1.
та стан його здоров'я.

Як видно із матеріалів справи на день вчинення вказаного у вироку злочину
ОСОБА_1. та ОСОБА_2 не були судимі.

Крім того, із змісту протоколу судового засідання вбачається, що під час
судових дебатів прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, також ставив питання про призначення ОСОБА_1. та ОСОБА_2. покарання
із застосуванням ст. 75 КК України.

Колегія суддів вважає, що беручи до уваги перелічені обставини, суд першої
інстанції обґрунтовано визнав можливим призначити їм покарання із застосуванням
положень ст. 75 КК України.

Також не суперечить положенням ст. 75 КК України рішення суду щодо окремого
виконання даного вироку при наявності вироку суду від 21 березня 2005 року, за
яким ОСОБА_1. та ОСОБА_2 також засуджено до позбавлення волі із застосуванням
ст. 75 КК України.

У зв'язку з викладеним, наведені у поданні прокурора доводи про
необхідність призначення засудженим остаточного покарання на підставі ст. 70
ч.4 КК України колегія суддів вважає безпідставними.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора Херсонської
області щодо засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Судді:

Паневін В.О.
Гриців М.І. Федченко
О.С.