УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАКАРПАТСЬКОЇ
ОБЛАСТІ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний
суд Закарпатської області в складі:

головуючого - Вотьканича Ф.А.,
суддів - Дорчинець
С.Г., Кондора Р.Ю., з участю прокурора -
Фрицюк В.В., потерпілого ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь в суді
першої інстанції, на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської
області від 5 липня 2005 року, яким
засуджений

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженець та
мешканецьАДРЕСА_1

громадянин
України, українець, з

середньою-спеціальною освітою,

неодружений, судимий:

- 25.06.2003 року Хустським районним судом за ст.189 ч.1
КК України на 3 роки обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнений
від відбування покарання з випробуванням, якщо він на протязі 3 років
іспитового троку не вчинити нового злочину,

за ст.286 ч.2 КК України на 4 (чотири) роки
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком
на 2 роки.

Справа: № 11-229/07

Головуючий у
першій інстанції: Івашкович І.І. Доповідач: Дорчинець С.Г..

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного цим
вироком покарання постановлено частково в розмірі 6 місяців
позбавлення волі приєднати покарання за вироком Хустського районного суду від 25 червня 2003 року та
остаточно до відбуття ОСОБА_2 призначено 4
роки 6 місяців
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України
постановлено звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з
випробуванням, якщо він на протязі 2
років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Запобіжний захід
засудженому ОСОБА_2 постановлено змінити з тримання під вартою на підписку про
невиїзд, з негайним звільненням його з-під варти.

Цивільний позов
постановлено задовольнити частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн. моральної
шкоди, а також постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно
по 200 грн. до
досягнення ним повноліття.

За вироком суду
ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 5.05.2004
року приблизно в 1
год. 40 хв. керував автомобілем „Опель-Вектра" НОМЕР_1 та, рухаючись
на перехресті доріг сіл Підгорб -
В.Лази - Холмці
Ужгородського району по автодорозі Холмці -
Підгорб в напрямку с
Підгорб, порушив вимоги п.п. 12.1,
12.3 ПДР України, не впорався з керуванням та з'їхав у кювет. Внаслідок чого
пасажир автомобіля - ОСОБА_1 отримала тяжкі
тілесні ушкодження, від яких вона на місці події померла.

В апеляції
прокурор порушує питання про скасування вироку стосовно ОСОБА_2 При цьому
посилається на те, що суд, призначаючи йому покарання не врахував те, що він
вчинив тяжкий злочин, не визнав себе винним, ні матеріальної, ні моральної
шкоди потерпілому не відшкодував. Суд не дав оцінку тому факту, що засуджений
під час судового розгляду справи намагався скритися від суду, що судом був
оголошений розшук його та змінений запобіжний захід. Крім того, суд порушив
вимоги ст.75 КК
України та не врахував, що ОСОБА_2 вчинив злочин в період іспитового строку, а
тому згідно вимог ст.ст.75, 78
КК України його не можна було звільняти від відбування-покарання з
випробуванням за новий злочин. Просить справу повернути на новий судовий
розгляд.

Засуджений
ОСОБА_2 та потерпілийОСОБА_1 вирок не оскаржили.

Заслухавши
доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, коли, ким і в якому обсязі
він оскаржений, виклавши основні доводи апеляції, заслухавши

міркування прокурора, яким підтримав апеляцію
та просить повернути справу на новий судовий розгляд, потерпілого ОСОБА_1, який
просить ОСОБА_2 не позбавляти волі, перевіривши справу в межах апеляції,
апеляційний суд приходить до переконання, що апеляція прокурора є підставна та
підлягає до задоволення з таких підстав.

Призначаючи
засудженому ОСОБА_2 покарання, суд першої інстанції вказав у вироку, що
враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про
його особу, конкретні обставини справи, а також те, що він позитивно
характеризується по місцю проживання, розкаюється у вчиненому, згідний
відшкодувати кошти на утримання потерпілого, що злочин вчинив у тверезому
стані, з необережності, сам зазнав травми у ДТП.

Крім того, суд
вказав, що приймає до уваги, що ч.1
ст.78 КК України не забороняє повторно застосовувати вимоги ст.75 КК України
до осіб, які вчинили новий злочин у період іспитового строку. А тому прийшов до
переконання про те, що перевиховання ОСОБА_2 можливе без ізоляції від
суспільства на підставі ст.75 КК України.

Погодитися з
таким. рішенням
суду першої інстанції, апеляційний суд не може.

У відповідності
зі ст.75 КК України та п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року „Про
практику призначення судами кримінального покарання" суд ухвалює звільнити
засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом
визначеного судом іспитового строку не вчинити нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки.

Згідно
матеріалів кримінальної справи ОСОБА_2 судимий 25.06.2003 року за ст.189
ч.1 КК України до 3-х років
обмеження волі, від якого звільнений відбуванням з випробуванням, якщо на
протязі 3 років
іспитового строку не вчинити нового злочину.

Даний злочин ОСОБА_2 вчинив в період іспитового строку - 5 травня 2004 року, а тому
повторно застосовувати щодо нього вимоги ст.75 КК України та звільнити його від
відбування новопризначеного покарання неможливо, оскільки таке суперечить
вимогам ст.75 КК
України.

Судом не враховано також того, що ОСОБА_2
заперечив свою вину, тривалий час
ухилявся від суду. У матеріалах справи,
крім того відсутні будь-які дані, які б свідчили, щоОСОБА_2 займається
суспільно-корисною працею.

При таких обставинах доводи апелянта є
підставними, а вирок суду -

незаконним,
оскільки постановлений з порушенням вимог кримінального та

кримінально-процесуального
права.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляцію прокурора, який брав участь в суді першої
інстанції, задовольнити.

Вирок
Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 липня 2005 року стосовно
ОСОБА_2 скасувати, а справу направити в той же суд першої інстанції на новий
судовий розгляд в іншому складі суддів.