У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Вус С.М.,

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула в судовому засіданні 27 листопада 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 4 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

судиму 06.04.2006 року за ч.1
ст.203 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. з позбавленням права займати
матеріально-відповідальні посади строком на 2 роки,

- за ч.2 ст.203 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у
виді штрафу у розмірі 600 грн..

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що вона, будучи раніше судимою за
ч.1 ст.203 КК України за зайняття забороненим видом господарської діяльності -
виготовлення і торгівлю самогоном, за місцем свого проживання по АДРЕСА_1
реалізувала 06.01.2007 року ОСОБА_2 за 6
грн., а 09.01.2007 року - ОСОБА_3 за 6 грн. по пляшці виготовленого самогону,
тобто займалась видом господарської
діяльності, щодо якого є спеціальна заборона.

У
апеляційному порядку справа не розглядалась.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
посилається на неправильне призначення
ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 69 КК України і просить вирок щодо неї скасувати, а справу
закрити зі звільненням ОСОБА_1 від
кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв'язку із зміною
обстановки.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення прокурора
на часткове підтримання касаційного
подання, перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що
касаційне подання підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується доказами,
дослідженими судом, і не заперечується у касаційному поданні.

Дії засудженої правильно кваліфіковано за ч.2 ст.203 КК України.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які давали б підстави для
скасування вироку, по справі не встановлено.

Санкцією ч.2 ст.203 КК
України передбачено покарання у виді обмеження волі строком до 5 років з
позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на
строк до 3 років. При цьому відповідно до ч.3 ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі не
застосовується до осіб, що досягли пенсійного
віку.

Як видно з матеріалів справи, на момент постановлення
вироку ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, досягла пенсійного віку, а тому у відповідності до вимог ст. 61
КК України їй не могло бути призначено покарання у виді обмеження волі, яке є
єдиним основним покаранням, передбаченим у санкції ч.2 ст.203 КК України.

Виходячи з того, що у випадку, коли
санкцією статті, за якою засуджується особа, передбачено лише такі основні покарання, які з огляду на її вік чи
стан не можуть бути до неї застосовані, за наявності підстав така особа може
бути звільнена від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 7 КПК
України або звільнена від покарання.
Застосування у таких випадках ст. 69 КК України не допускається.

Враховуючи викладене, слід визнати
помилковим рішення суду про застосування щодо ОСОБА_1 ст. 69 КК України з
призначенням їй більш м'якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 203
КК України.

Оскільки у касаційному поданні не
наведено, а в матеріалах справи відсутні дані про те, що на час розгляду справи
в суді внаслідок зміни обстановки вчинене ОСОБА_1 діяння втратило суспільну
небезпечність, а також, що ця особа перестала бути суспільно небезпечною, то
касаційне подання в частині прохання про
закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_1
внаслідок зміни обстановки не
підлягає задоволенню.

У той же час з огляду на те,
що до ОСОБА_1 з урахуванням її віку не
могло бути застосоване основне покарання у виді обмеження волі, а також
ураховуючи відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності за вчинений злочин відповідно до ст. 7 КПК України, колегія суддів вважає, що вирок суду
щодо неї відповідно до вимог ст..
74 КК України підлягає зміні зі звільненням засудженої від покарання за ч. 2 ст.203
КК України.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 4 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1
змінити: звільнити її від покарання
за ч. 2 ст. 203 КК України. У решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Міщенко С.М. Кліменко М.Р. Вус С.М.