У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Кузьменко О.Т., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула
у судовому засіданні 31 липня 2008 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Луганської області на вирок
Алчевського районного суду Луганської області від 10 серпня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженку

м. Алчевська Луганської області, не судиму,

засуджено
за ч. 2 ст. 367 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з виконанням господарчо-розпорядчих функцій на 1
рік. На підставі п. “б” ст. 1 Закону України “Про амністію” від 13 червня 2007
року ОСОБА_1 звільнено від покарання.

В апеляційному порядку справа не
розглядалась.

ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона,
працюючи спеціалістом 1 категорії відділу капітального будівництва Алчевського
виконкому й, являючись службовою особою, у грудні 2006 року неналежно
виконувала службові обов'язки по контролю за виконанням ремонту теплових
магістралей з боку підрядних організацій, через несумлінне ставлення до них, що
спричинило тяжкі наслідки у виді завищення об'ємів виповнених робіт на суму 235
210 грн.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину й
правильності кваліфікації її дій, просить скасувати вирок і направити справу на
новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням судом
кримінального закону. Посилається на те, що відповідно до вимог ст. 14 Закону
України “Про амністію” особи, на яких
поширюється дія цього
Закону, звільненню від додаткових видів покарань не підлягають.
Указує, що суд неправильно зазначив у вироку дату прийняття Верховною Радою
України цього Закону України - 13 червня 2007 року замість 19 квітня 2007
року.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку
прокурора про часткове задоволення касаційного подання та необхідність звільнення
засудженої від кримінальної відповідальності, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання,
колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню частково з наступних
підстав.

Доводи прокурора про
правильність зазначення у вироку дати прийняття
закону Верховною Радою України Закону
України “Про амністію” - 19 квітня 2007 року, а не 13 червня 2007 року
(день його опублікування), є слушними.

Крім того, відповідно до
вимог ст. 6 Закону України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року, підлягають звільненню від кримінальної відповідальності
в порядку та на умовах, визначених цим законом, особи, які підпадають під дію
ст. 1 цього Закону, кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні
органів дізнання, досудового слідства чи суду, але не розглянуті судами або
розглянуті, але вироки не набрали законної сили, про злочини, вчиненні до
набрання чинності цим законом.

Однак, всупереч цим вимогам закону, суд звільнив ОСОБА_1 на
підставі акту амністії від відбування призначеного покарання, хоча вона
підлягала звільненню від кримінальної відповідальності.

За таких обставин вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1
підлягає зміні, засуджена - звільненню від кримінальної відповідальності на
підставі вказаного акту амністії.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

касаційне подання прокурора задовольнити частково.

Вирок Алчевського районного суду Луганської області від
10 серпня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити. На підставі п. ”б” ст. 1 та
ст. 6 Закону України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року звільнити її від
кримінальної відповідальності.

судді:

Кравченко К.Т. Кузьменко
О.Т. Мороз
М.А.