У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_10,
суддів при секретарі ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
за участю прокурора захисника засудженої представника потерпілої ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 13 травня 2015 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 4 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 19 грудня 2014 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та жительку АДРЕСА_1, громадянку України, раніше не судиму, -

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 12000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 19 грудня 2014 року вирок щодо ОСОБА_7 змінено, зменшено розмір стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди до 9000 грн. В решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винною у тому, що 5 грудня 2013 року, приблизно 15 год., знаходячись у АДРЕСА_2, на грунті неприязних стосунків вона стиснула рукою за внутрішню поверхню лівого плеча, спричинивши таким чином легкі тілесні ушкодження, здійснила укус основної та дистальної фаланги II пальця ОСОБА_9, заподіявши останній легкі тілесні ушкодження у вигляді синця по задньо-внутрішній поверхні лівого плеча, інфіковані укушені рани основної та дистальної фаланги ІІ пальця лівої кисті, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить судові рішення щодо неї скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на допущені судами першої і апеляційної інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Обгрунтовуючи свої доводи засуджена вказує на те, що вирок не відповідає фактичним обставинам провадження, оскільки висновки суду не підтверджені дослідженими доказами, а саме судове слідство є неповним, у зв'язку з чим в апеляції нею було заявлено ряд клопотань про усунення зазначеної неповноти, що апеляційний суд залишив поза увагою, не розглянувши апеляцію в межах її доводів, чим порушив вимоги статей 404 та 419 КПК України. Крім того ОСОБА_7 вважає незаконним висновок апеляційного суду про відмову у скасуванні вироку і закритті кримінального провадження за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення лише на тій підставі, що у суді першої інстанції вона просила про закриття провадження на підставі акту амністії, бо захисником ставилося питання про звільнення від покарання на підставі амністії у разі доведеності її вини. Також зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норми цивільного права при відшкодуванні моральної шкоди, оскільки потерпіла не надала суду жодного доказу наявності у неї емоційного стресу, приниження гідності та загрози здоров'ю і свої вимоги об'єднала з діями інших осіб, на що не звернув уваги апеляційний суд, який у свою чергу не врахував її сімейний та майновий стан.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженої та захисника, які підтримали касаційну скаргу, думку прокурора та представника потерпілої про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, підставою для скасування або зміни судових рішень є істотне порушення кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог статей 404 та 405 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов'язаний перевірити всі доводи апеляції, у тому числі за клопотанням учасників судового провадження зобов'язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК України, при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скарги визнано необгрунтованою. Тобто в ухвалі слід проаналізувати всі доводи, зазначені в апеляції, зіставити їх з наявними у провадженні доказами та дати на кожен із них вичерпну відповідь.

Проте, апеляційний суд, розглядаючи провадження за апеляцією засудженої ОСОБА_7, задовольнив її частково, змінивши вирок лише в частині вирішення цивільного позову.

З огляду на ухвалу суду апеляційної інстанції, зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону у вказаному провадженні належним чином не виконані.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із вироком місцевого суду, засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок скасувати, а провадження закрити за відсутністю в її діях складу злочину. При цьому в апеляційній скарзі засудженою було наведено ряд доводів щодо неповноти судового розгляду та неправильного встановлення судом першої інстанції фактичних обставин інкримінованого їй кримінального правопорушення, не усунуто розбіжності в показаннях потерпілої та допитаних свідків, а також ставилося питання про те, що стягнута з неї на користь потерпілої моральна шкода не відповідає засадам розумності та справедливості.

Проте, всупереч вимог ст. 419 КПК України, апеляційний суд викладені в апеляції доводи у своїй ухвалі не спростував і докладених мотивів прийнятого рішення не навів, а лише зазначив, що «висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні зазначеного у вироку діяння відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим», а оскільки ОСОБА_7, не визнаючи своєї вини, просила про закриття провадження у зв'язку з Законом України «Про амністію у 2014 році», тобто за нереабілітуючими обставинами і знала про наслідки закриття з цих підстав, то її прохання про скасування вироку і закриття провадження у зв'язку відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення визнав таким, що не ґрунтується на законі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, як постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 - направленню на новий апеляційний розгляд.

Оскільки в апеляції засудженої оскаржувалося рішення суду і щодо правильності вирішення цивільного позову, то ухвала апеляційної суду підлягає скасуванню і в цій частині.

При новому розгляді апеляції засудженої ОСОБА_7 апеляційному суду слід ретельно перевірити правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження щодо потерпілої ОСОБА_9 з урахуванням доводів обвинуваченої щодо необережного заподіяння тілесних ушкоджень останній, позиції захисту про підстави застосування акту амністії, а також правильності та обґрунтованості стягнення на користь потерпілої моральної шкоди, навівши в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434 та 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити частковою.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 19 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12