Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

при секретарі судового засідання ОСОБА_8,

за участю прокурора ОСОБА_9

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 19 березня 2015 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005427 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2014 року щодо нього.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. К.Маркса Бердянського району Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено виконання обов'язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунальної установи «Бердянська міська лікарня» Бердянської міської ради 2258, 98 грн.; на користь ОСОБА_2 1875, 18 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2014 року вирок суду першої інстанції змінено. Ухвалено вважати вказаний у мотивувальній частині вироку правильним час вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - 19 серпня 2013 року, близько 22 години. Виправлено технічну помилку, допущену судом у вступній частині вироку та прийнято рішення вважати, що вирок ухвалено 27 лютого 2014 року. В решті вирок суду залишено без змін.

За обставин встановлених судом та детально описаних у вироку, з урахуванням змін, внесених апеляційним судом, ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те що він, 19 серпня 2013 року, близько 22.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, поблизу будинку № 3/35 на вул. Первомайській у м. Бердянську, в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_2, наніс останньому один удар кухонним ножем в область живота справа та таким чином спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок та ухвалу судів і кримінальне провадження закрити. Посилається, при цьому, на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду. Вказує, що з огляду на його вік та стан здоров'я, він не міг вчинити інкриміноване кримінальне правопорушення та вважає, що докази на підтвердження його винуватості відсутні. Стверджує, що приймаючи рішення про зміну вироку суду першої інстанції в частині визначення часу скоєння кримінального правопорушення та виправлення помилки щодо дати ухвалення вироку, суперечить вимогам статей 407, 408 КПК України та не узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 371 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка вважала, що підстав для задоволення касаційних вимог засудженого немає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

З огляду на зазначене, до компетенції касаційного суду не входить перевірка обставин, зазначених у ст. 409 КПК України, а саме неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, посилається у касаційній скарзі засуджений, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який за клопотанням учасників судового провадження у відповідності до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України повторно дослідивши докази, що були досліджені судом першої інстанції та докази, що не досліджувалися вказаним судом, зазначив про відсутність істотних порушень вимог КПК України при встановленні фактичних обставин провадження судом першої інстанції. Тому, при розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом.

Матеріали провадження свідчать, що суди першої і апеляційної інстанцій ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі засудженого. Зазначені в судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_1 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння ОСОБА_2, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст. 94 КПК України.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував показаннями потерпілого ОСОБА_2 про те, що в ході бійки саме ОСОБА_1 завдав йому удар ножем в область живота, дослідженими відповідно до ст. 359 КПК України показаннями свідка ОСОБА_3, отриманими під час досудового розслідування в порядку ст. 225 КПК України про обставини події, свідка ОСОБА_4, даними протоколу огляду місця події від 20.08.2013 року; даними висновків судово-медичної експертизи № 492 від 07.10.2013 року, судово - цитологічної експертизи № 500 від 18.10.2013 року, судово - трасологічної експертизи № 505 від 10.09.2013 року, судово-імунологічних експертиз № 885, 886 від 01.10.2013 року.

Сукупність наведених у вироку доказів, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України. Дотримуючись вимог ч. 3 ст. 337 КПК України та у відповідності з положеннями ч. 5 ст. 95 цього Кодексу, суд першої інстанції постановив вмотивований вирок, який відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Апеляційний суд, належним чином перевіривши доводи апеляційних скарг захисника та засудженого визнав обґрунтованим висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та правильність кваліфікації діяння, на усі доводи апеляцій надав обґрунтовані відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання у касаційній скарзі засудженого щодо порушення апеляційним судом вимог статей 407, 408 КПК України, оскільки приймаючи рішення про зміну вироку суду першої інстанції в частині визначення часу скоєння кримінального правопорушення та виправлення помилково зазначеної дати ухвалення вказаного судового рішення, суд апеляційної інстанції не погіршив становища ОСОБА_1

Не знайшли свого підтвердження також посилання засудженого на порушення порядку внесення виправлень у судовому рішенні, оскільки в наявному у матеріалах кримінального провадження вироку такі відсутні.

Покарання, призначене ОСОБА_1 судом відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК та є справедливим, необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України для скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційної скарги засудженого немає.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7