У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова
В.М.,

суддів за участю прокурора

Скотаря А.М., Жука В.Г., Казнадзея В.О.,

розглянувши в судовому засіданні в
м.Києві 17 січня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, на постановлене судове рішення щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою
Залізничного районного суду м.Сімферополя Автономної Республіки Крим
від 4 грудня 2006 року кримінальну справу щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

судимого 07.04.2005 р. за ст.ст.185
ч.2, 185 ч.3, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі,

закрито за спливом строків давності
притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою
апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 16 січня 2007 року постанову
залишено без зміни.

ОСОБА_1.
органами досудового слідства обвинувачувався в тому, що він 4 січня 1995 року о
3 год. ночі, знаходячись в стані алкогольного сп”яніння біля будинку № 3, на
вул.Дзюбанова у м.Сімферополі, підійшов до ОСОБА_2, завдав їй декілька ударів
рукою в голову і живіт, спричинивши легкі тілесні ушкодження, та заволодів
речами потерпілої на загальну суму 684,39 грн.

У
касаційному поданні прокурор просить скасувати зазначені судові
рішення у зв”язку із неправильним
застосуванням кримінального закону при закритті справи за спливом строків
давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 і направити
справу на судовий розгляд по суті.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що
воно не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно
до вимог ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності,
якщо з дня вчиненя нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили
минуло десять років.

Як
вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1. обвинувачується у вчиненні тяжкого
злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, з моменту вчинення якого на час
постановлення постанови судом першої інстанції минув встановлений ст.49 КК
України строк.

Доводи
в касаційному поданні прокурора що вказаний строк давності перервався внаслідок
ухилення ОСОБА_1 від слідства і суду необгрунтовані.

Як
вбачається з пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, після вчинення даного
злочину він виїхав в Росію, де мешкав раніше, і 7 серпня 1995 року за вчинення
інших злочинів на території Росії він був засуджений на 9 років позбавлення
волі.

Повернувшись
в Автономну Республіку Крим після відбування покарання, ОСОБА_1. встав на облік
в органах внутрішніх справ, але про те, що за фактом вчинення ним грабежу у
1995 році було порушено кримінальну справу і його оголошено в розшук, узнав
лише після його затримання в жовтні 2005 року за вчинення злочинів, за які його
засуджено 7 квітня 2006 року на 4 роки позбавлення волі. Будь-яких даних, які б
вказували на те, що ОСОБА_1. ухилявся від слідства і суду, або про те, що йому
було достовірно відомо, що він перебуває в розшуку і органи досудового слідства
вживали всіх заходів для цього, в матеріалах справи немає.

На
підставі наведеного постановлені судові рішення щодо ОСОБА_1 про закриття
кримінальної справи щодо останнього за спливом строків давності притягнення до
кримінальної відповідальності є законними і обгрунтованими.

Керуючись
ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а:

касаційне
подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м.Сімферополя
від 4 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від 16 січня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Коновалов
В.М. Скотарь
А.М. Жук
В.Г.