В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2013 Справа №1915/15572/2012 Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого судді
Делікатної Л.В.

за участю секретаря
Бєлоусової К.О.

прокурора
Гавіловського Ю.В.

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду, в м. Тернополі
кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Тернопіль, громадянина України із
середньою освітою, неодруженого,
непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1,
раніше не судимого в силу ст. 89 КК
України,

за ч.1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У підсудного ОСОБА_2, 21 вересня 2011 року
близько 11 год. 00 хв., на ґрунті особистих
неприязних стосунків розпочався
конфлікт із ОСОБА_3, під час якого у
нього виник злочинний умисел,
направлений на заподіяння останньому
тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій
злочинний умисел ОСОБА_2, 21 вересня 2011
року о 11 год. 00 хв., перебуваючи за
місцем свого проживання, в приміщенні
квартири АДРЕСА_1, під час конфлікту із
ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних
стосунків, умисно наніс останньому
один удар ножем в ділянку живота, чим
заподіяв йому тілесне ушкодження у
вигляді колото-різаної рани правої
половини передньої черевної стінки, що
проникла в черевну порожнину, з
пошкодженням очеревини і формуванням
заочеревинної гематоми, яке
відноситься до тяжких за ознакою
небезпеки для життя в момент
заподіяння.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2
свою вину у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст. 121 КК України не
визнав та показав, що 21 вересня 2011 року,
зранку він перебував у себе вдома.
Проснувшись близько 10 год. 30 хв. він
вийшов в коридор, де в кімнаті свого
рідного брата ОСОБА_4 побачив ОСОБА_3,
який, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, вийшов до нього в коридор та
запропонував випити з ним горілки. В
цей момент вживати алкоголь він не
захотів, тому сказав що пити не буде.
Почувши це, потерпілий ОСОБА_3 почав
наносити йому удари рукою в лице та в
область грудей. З метою уникнути
конфлікту, він пішов з квартири. Жодних
тілесних ушкоджень ОСОБА_3 він не
наносив.

Незважаючи на невизнання вини
підсудним його винність у вчиненні
злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК
України повністю доводиться
наступними дослідженими,
проаналізованими та перевіреними у
судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні
потерпілий ОСОБА_3 суду показав, що
зранку 21 вересня 2011 року він зустрів
свого знайомого ОСОБА_4, який проживає в
АДРЕСА_1. Під час розмови ОСОБА_4
попросив принести йому зарядний
пристрій до мобільного телефону
торгової марки «Nokia». На його прохання
він пішов до себе додому, звідки взяв
вищевказаний зарядний пристрій, а
також по дорозі придбав пляшку горілки
ємкістю 0,25 л. Коли він прийшов у
квартиру ОСОБА_4, то зайшов в кімнату де
останній проживав разом із своєю
співмешканкою ОСОБА_5 Там він вжив 150-200
грам горілки із вказаної пляшки, після
чого пішов будити ОСОБА_2, з метою вжити
з ним спиртне, оскільки ОСОБА_4
відмовився з ним пити горілку. Зайшовши
в кімнату до ОСОБА_2, де останній спав,
він почав його будити, однак підсудний
не заходів вставати. Коли він виходив з
кімнати, то відчув удар ножем в живіт з
правого боку рухом руки ззаду вперед.
Від ножового поранення він відчув біль
та одразу ж пішов у кімнату ОСОБА_4 Там
йому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали першу
медичну допомогу та викликали швидку
медичну допомогу. Окрім цього зазначив,
що жодних ударів підсудному ОСОБА_2 він
не наносив та тілесних ушкоджень не
завдавав. Факт нанесення таких
ушкоджень ОСОБА_2 він визнав під час
розгляду кримінальної справи в порядку
приватного звинувачення його у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
125 КК України лише з метою примиритися з
ОСОБА_2

Крім цього, потерпілий ОСОБА_3 просить
суд суворо не карати підсудного ОСОБА_2,
оскільки жодних претензій
матеріального чи морального характеру
до підсудного він не має.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 суду показала, що вона проживає
в АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4, а в іншій
кімнаті проживає його рідний брат
ОСОБА_2 Зранку 21 вересня 2011 року до них
в гості прийшла ОСОБА_6 та їх спільний
знайомий ОСОБА_3, який за проханням
ОСОБА_4 приніс зарядний пристрій до
мобільного телефону торгової марки
«Nokia», а також приніс із собою пляшку
горілки ємкістю 0,25 літра, яку
запропонував вживати разом, однак вони
відмовились. Після цього, ОСОБА_3,
випивши частину вказаної горілки пішов
в кімнату до ОСОБА_2, де останній спав.
Вона, разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_6
залишилися в кімнаті та продовжували
розмовляти. Ніякого шуму, криків чи
звуків бійки із кімнати ОСОБА_2 чи
коридору вона не чула. Приблизно через 5
- 10 хвилин повернувся ОСОБА_3 та
тримаючись рукою за живіт повідомив, що
ОСОБА_2 наніс йому удар ножем в область
живота. Вони одразу почали надавати
потерпілому першу медичну допомогу та
повідомили швидку медичну допомогу. Як
підсудний ОСОБА_2 залишив квартиру по
АДРЕСА_1 вона не бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 суду показала, що 21 вересня 2011
року вона перебувала в своїй кімнаті в
квартирі АДРЕСА_1. Також в цій квартирі
в одній із кімнат проживає ОСОБА_2, а в
іншій кімнаті ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5
Зранку 21 вересня 2011 року вона прийшла в
кімнату до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, де вони
розмовляли. В цей час до них в гості
прийшов ОСОБА_3 та запропонував випити
разом горілки, однак вони відмовились.
Після цього, ОСОБА_3, випивши частину
вказаної горілки пішов в кімнату до
ОСОБА_2, де останній спав. Приблизно
через 5 - 10 хвилин повернувся ОСОБА_3 та
тримаючись рукою за живіт повідомив, що
ОСОБА_2 наніс йому удар ножем в область
живота. Вони одразу почали надавати
потерпілому першу медичну допомогу та
повідомили швидку медичну допомогу.
Ніякого шуму, криків чи звуків бійки із
кімнати ОСОБА_2, в той час, коли там
перебував ОСОБА_3 вона не чула.

Незважаючи на невизнання вини
підсудним його винність у вчиненні
інкримінованого злочину доводиться
наступними зібраними, оголошеними,
дослідженими та проаналізованими у
судовому засіданні доказами:

Оголошеним в судовому засіданні
рапортом в.о. чергового МВМ-1
Тернопільського МВ УМВС України в
Тернопільські області від 21 вересня 2011
року, згідно якого 21 вересня 2011 року о
11.05 год. по тел. « 102» надійшло
повідомлення від чергового лікаря
Тернопільської міської лікарні №1 що в
лікарню доставлено ОСОБА_3 з
проникаючим ножовим пораненням живота,
яке йому завдав ОСОБА_2 в квартирі
АДРЕСА_1.

(т. 1 а.с.14);

Оголошеним в судовому засіданні
протоколом усної заяви (повідомлення)
про злочин від 21 вересня 2011 року,
відповідно до якого ОСОБА_3 повідомив,
що 21 вересня 2011 року за адресою АДРЕСА_1,
під час конфлікту ОСОБА_2 наніс йому
тілесні ушкодження.

(т. 1 а.с.16);

Оголошеним в судовому засіданні
протоколом явки з повинною від 21
вересня 2011 року, згідно якого ОСОБА_2
щиросердечно зізнався в тому, що 21
вересня 2011 року, перебуваючи в своїй
квартирі по АДРЕСА_1, наніс удар ножем в
живіт ОСОБА_3, після чого пішов із
квартири.

(т. 1 а.с.27);

Оголошеним у судовому засіданні
протоколом огляду місця події від 21
вересня 2011 року, відповідно до якого
під час огляду квартири АДРЕСА_1 в одній
із кімнат було вилучено фрагмент
тканини та штанів білого кольору,
просякнуті речовиною бурого кольору, а
в іншій кімнаті -сорочку та фрагмент
тканини білого кольору, просякнуті
речовиною бурого кольору;

(т. 1 а.с.33-47);

Оголошеним у судовому засіданні
протоколом очної ставки між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 від 22 вересня 2011 року, під час
якої ОСОБА_3 вказав, що коли він зайшов в
кімнату до ОСОБА_2 та запропонував йому
випити спиртне, останній будучи
агресивно настроєним, підійшов до
нього та наніс удар ножем в живіт, який
тримав в лівій руці, від чого він одразу
вийшов з вказаної кімнати та пішов до
кімнати ОСОБА_4 З поясненнями ОСОБА_3
ОСОБА_2 не погодився та зазначив, що
тілесне ушкодження у вигляді ножового
поранення він завдав потерпілому
випадково, розмахуючи перед тим ножем з
метою захисту, оскільки ОСОБА_3
спочатку почав його бити в коридорі, а
потім і в нього в кімнаті.

(т. 1 а.с.58-60);

Оголошеним у судовому засіданні
протоколом відтворення обстановки та
обставин події від 16 листопада 2011 року,
відповідно до якого, ОСОБА_3 вказав яким
чином та за яких обставин ОСОБА_2,
перебуваючи в своїй кімнаті квартири
АДРЕСА_1 наніс йому удар ножем в ділянку
живота.

(т. 1 а.с. 76-79);

Оголошеним у судовому засіданні
висновком експерта № 692 від 21 жовтня 2011
року, згідно якого кров потерпілого
ОСОБА_3 відноситься до групи 0 (І) з
ізогемаглютинінами анти -А анти -В за
ізосерологічною системою АВ0.

(т. 1 а.с. 120-121);

Оголошеним у судовому засіданні
висновком експерта № 713 від 16 листопада
2011 року, відповідно до якого на
об'єктах, вилучених під час огляду
місця події (фрагмент тканини та штани)
виявлено кров людини, яка відноситься
до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти
-А анти -В за ізосерологічною системою
АВ0 та може походити від потерпілого
ОСОБА_3

(т. 1 а.с. 127-129);

Оголошеним у судовому засіданні
висновком експерта № 712 від 17 листопада
2011 року, згідно якого на об'єктах,
вилучених під час огляду місця події
(фрагмент тканини та сорочка) виявлено
кров людини, яка відноситься до групи 0
(І) з ізогемаглютинінами анти -А анти -В
за ізосерологічною системою АВ0 та може
походити від потерпілого ОСОБА_3

(т. 1 а.с.135-137);

Оголошеним у судовому засіданні
висновком експерта № 714 від 18 листопада
2011 року, згідно якого на одязі
потерпілого ОСОБА_3 (куртці, сорочці,
штанах) виявлено кров людини, яка
відноситься до групи 0 (І) з
ізогемаглютинінами анти -А анти -В за
ізосерологічною системою АВ0 та може
походити від потерпілого ОСОБА_3

(т. 1 а.с.143-145);

Оголошеним у судовому засіданні
висновком експерта № 1839 від 10
листопада 2011 року, згідно якого, при
поступленні ОСОБА_3 21 вересня 2011 року у
хірургічне відділення Тернопільської
міської комунальної лікарні швидкої
допомоги, у нього виявлено тілесне
ушкодження у вигляді колото-різаної
рани правої половини передньої
черевної стінки, що проникла в черевну
порожнину, з пошкодженням очеревини і
формуванням за очеревинної гематоми,
яке за ступенем тяжкості відноситься
до тяжких за ознакою небезпеки для
життя в момент заподіяння. Встановлена
у ОСОБА_3 травма живота, з огляду на
характер рани, наявність раневого
каналу та відомості про проведення
оперативного втручання, утворилася від
колючо-ріжучої дії гострого предмета
незадовго до його госпіталізації у
лікувальний заклад.

(т. 1 а.с.163-165).

Крім цього, суд бере до уваги
висновок амбулаторної
судово-психіатричної експертизи № 159
від 15 березня 2012 року (т. 1 а.с. 248-249),
згідно якого ОСОБА_2 під час нанесення
тілесних ушкоджень ОСОБА_3 в емоційному
стані, який би суттєво вплинув на його
свідомість і поведінку не знаходився.
Дії носили послідовний,
цілеспрямований характер без ознак
звуження свідомості, неконтрольованої
рухової активності з стереотипними
діями, без характерної після
афективної фізичної чи психічної
астенії. Під експертний детально
описує ситуацію, мотивує свої дії. На
період часу до якого відносяться
інкриміновані йому діяння ОСОБА_2
страждав на розлади психіки та
поведінки внаслідок вживання алкоголю,
синдром залежності. Зазначений розлад
психіки не позбавляв ОСОБА_2 здатності
усвідомлювати свої дії та керувати
ними у той час, до якого відносяться
інкриміновані йому діяння. ОСОБА_2 за
теперішнього часу страждає на розлади
психіки та поведінки внаслідок
вживання алкоголю, синдром залежності.
По своєму психічному стану в даний час
ОСОБА_2 здатний усвідомлювати свої дії
та керувати ними. ОСОБА_2 не потребує
застосування до нього примусових
заходів медичного характеру. ОСОБА_2 в
момент скоєння інкримінованого йому
злочину, в стані фізіологічного афекту
не перебував.

Також суд оцінює критично та не
бере до уваги покази підсудного ОСОБА_2
про те, що жодних тілесних ушкоджень
потерпілому ОСОБА_3 21 вересня 2011 року
він не наносив, оскільки дані показання
були всебічно перевірені в судовому
засіданні, однак свого підтвердження
не знайшли. Так, будучи допитаними в
судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 вказали, що 21 вересня 2011 року
вони, разом із ОСОБА_4 перебували в
одній із кімнат квартири по АДРЕСА_1, а
потерпілий ОСОБА_3 пішов в іншу кімнату,
де знаходився ОСОБА_2 Коли, через
невеликий проміжок часу потерпілий
ОСОБА_3 повернувся до них в кімнату,
вони побачили, що в останнього із
живота тече кров. Потерпілий ОСОБА_3 у
своїх показах, які були послідовні
протягом усього досудового та судового
слідства вказав, що саме підсудний
ОСОБА_2 наніс йому удар ножем в ділянку
живота 21 вересня 2011 року. У зв'язку із
наведеним суд розцінює зазначені
покази підсудного ОСОБА_2, як спосіб
захисту з метою уникнути кримінальної
відповідальності, а його твердження
про те, що злочину він не вчиняв вважає
неправдивими і такими, що
спростовуються доказами по справі.

Що стосується твердження захисника
підсудного ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про
необхідність перекваліфікації дій
ОСОБА_2 із ч. 1 ст. 121 КК України на ст.124 КК
України, то суд вважає їх
необґрунтованими, оскільки відповідно
до ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж
необхідної оборони визнається умисне
заподіяння тому, хто посягає, тяжкої
шкоди, яка явно не відповідає
небезпечності посягання чи обстановці
захисту. При цьому, особа має
перебувати у стані необхідної оборони.

Посилання на те, що підсудний заподіяв
тілесні ушкодження при перевищенні меж
необхідної оборони не підтверджуються
жодними фактичним обставинами та
спростовані матеріалами справи, а саме
показаннями потерпілого та свідків.

Так, відповідно до п. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 1 від
26.04.2002 року «Про судову практику у
справах про необхідну оборону», щоб
установити наявність або відсутність
ознак перевищення меж необхідної
оборони, суди повинні враховувати не
лише відповідність чи невідповідність
знарядь захисту і нападу, а й характер
небезпеки, що загрожувала особі, яка
захищалася, та обставини, що могли
вплинути на реальне співвідношення
сил, зокрема: місце і час нападу, його
раптовість, неготовність до його
відбиття, кількість нападників і тих,
хто захищався, їхні фізичні дані (вік,
стать, стан здоров'я) та інші обставини.

За таких обставин суд вважає, що за
встановлених обставин події, підсудний
діяв не в умовах необхідної оборони у
розумінні ст. 36 КК України. З
врахуванням даних, зазначених у
постанові Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 23 січня 2012 року в
підсудного не було обґрунтованих
підстав для застосування ножа,
оскільки ніж був застосований не в
процесі захисту, а під час
продовжуваного конфлікту з потерпілим,
в цей момент з боку потерпілого не
існувало суспільно - небезпечного
посягання на життя і здоров'я
підсудного.

Таким чином, посилання на те, що
підсудний захищався від нападу
потерпілого, суперечать фактичним
обставинам справи, а отже підстав для
перекваліфікації дій ОСОБА_2 з ч.1 ст. 121
КК України на ст.124 КК України, суд не
вбачає.

Таким чином, проаналізувавши
вищевказані докази в їх повній
сукупності, суд, приходить до
переконання про доведеність вини
підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину
та вважає, що його дії кваліфіковано
вірно за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне
тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне
тілесне ушкодження, небезпечне для
життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання підсудному
ОСОБА_2, суд відповідно до вимог ст.ст. 50,
65 КК України, враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, який є тяжким,
фактичні обставини справи, особу
винного, зокрема те, що останній раніше
притягувався до кримінальної
відповідальності за вчинення
аналогічного злочину, однак судимість
за вказаний злочин погашена. Поряд з
цим суд враховує те, що підсудний
позитивно характеризується за місцем
проживання, його психічний стан:
розлади - психіки та поведінки
внаслідок вживання алкоголю, а також
думку потерпілого який просить
підсудного суворо не карати, оскільки
завдана йому шкода відшкодована.
Обставин, які б обтяжували покарання
підсудного суд не вбачає.

За таких обставин, суд приходить до
переконання, що виправлення та
перевиховання підсудного ОСОБА_2 без
ізоляції його від суспільства є
неможливим, а тому йому слід призначити
покарання в межах санкції частини
статті обвинувачення у виді
позбавлення волі строком наближеним до
мінімального. Саме такий вид та строк
покарання на думку суду стане
необхідним та достатнім для
виправлення і перевиховання винного.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишити
попередній -тримання під вартою.

Строк відбуття покарання підсудному
ОСОБА_2 рахувати з 22 вересня 2011 року, з
моменту його затримання.

Речові докази по справі: сорочку з
бавовняної тканини чорного кольору,
брюки з бавовняної тканини чорного
кольору, джинсову куртку із бавовняної
тканини голубого кольору, які передані
в камеру зберігання речових доказів
Тернопільського МВ УМВС України в
Тернопільській області -повернути
потерпілому ОСОБА_3, після набрання
вироком законної сили.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 323, 324 КПК України (в редакції 1960
року) та п. 11 Розділу ХІ перехідних
положень КПК України в редакції Закону
від 13 квітня 2012 року № 4651-VІ, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК
України і призначити йому покарання за
санкцією частини цієї статті у виді
позбавлення волі на строк 5 років (п'ять
років).

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2
залишити попередній -тримання під
вартою.

Строк відбуття покарання засудженому
ОСОБА_2 рахувати з 22 вересня 2011 року.

Речові докази по справі: сорочку з
бавовняної тканини чорного кольору,
брюки з бавовняної тканини чорного
кольору, джинсову куртку із бавовняної
тканини голубого кольору, які передані
в камеру зберігання речових доказів
Тернопільського МВ УМВС України в
Тернопільській області -повернути
потерпілому ОСОБА_3, після набрання
вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляція
протягом 15 діб з моменту його
проголошення, а засудженим, який
перебуває під вартою, - в той же строк з
моменту вручення йому копії вироку, до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області.

Головуючий суддяЛ. В. Делікатна