АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу генерального директора ТОВ «Агропрайм Холдинг» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , та, в межах кримінального провадження № 0000967 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, накладено арешт на майно, що належить ТОВ «Агропрайм Холдинг», а саме: на врожай сільськогосподарських культур, який засіяний і підлягає збиранню в 2014 році та знаходиться на полях, площею 20 421 га.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя наклав арешт на врожай сільськогосподарських культур, пославшись на те, що вказане майно відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме має ознаки предмету злочину, а тому з метою недопущення зникнення або втрати цього майна, чи настання інших негативних наслідків, підлягає арешту.

В апеляційній скарзі генеральний директор товариства просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, оскільки слідчий суддя не взяв до уваги вимог закону, які свідчать про те, що арешт може бути накладено лише на майно підозрюваного, особи, яка нестиме цивільну відповідальність за дії підозрюваного, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, однак ТОВ «Агропрайм Холдинг», як вказує апелянт, не має жодного із вищезазначених процесуальних статусів та відносно службових осіб товариства відсутні докази вчинення злочину. Також зазначає апелянт, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно товариства, не врахував наслідки арешту майна для третіх осіб, не забезпечив своїм рішенням розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обрав надто обтяжливий спосіб арешту. Крім того, вказує генеральний директор товариства, що при розгляді клопотання слідчий суддя, всупереч вимогам закону, не дослідив питання переліку і виду майна, що було арештовано та порушив право на захист власника майна, розглянувши клопотання за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, що належить ТОВ «Агропрайм Холдинг», слідчий суддя зазначив, що в провадженні СВ прокуратури м. Києва знаходяться матеріали досудового розслідування № 0000967 від 04 липня 2014 року за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді та даних ЄРДР, розслідування ведеться за фактом того, що невстановлені службові особи ТОВ «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2» за попередньою змовою групою осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом підробки документів до реєстраційно-установчих документів вказаного товариства заволоділи чужим майном в особливо великому розмірі, а саме часткою статутного капіталу в розмірі 45,45% вказаного товариства, яка належить Gresdale Holdings Limited(м. Нікосія, Кіпр).

Крім того, невстановлені службові особи групи компаній «Агрейн», шляхом підробки документів, зловживаючи своїм слуховим становищем, оформили кредит в ПАТ «Південний», отримувачем якого є ТОВ «Агрейн Трединг».

Також розслідується факт того, що службові особи групи «Агрейн», а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 разом з іншими невстановленими особами, за попередньою змовою групою осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, вчинили дії щодо відсторонення іноземних інвесторів, внесли всупереч їх волі зміни до статутних документів, з метою рейдерського захоплення, привласнення та розкрадання майна ряду підприємств, в тому числі і ТОВ «Агропрайм Холдинг». З метою заволодіння майном та майновими правами групи компаній «Агрейн», службові особи ряду товариств, в тому числі, і ТОВ «Агропрайм Холдинг» разом з іншими невстановленими особами склали завідомо неправдиві документи з використанням підроблених печаток іноземних компаній групи «Агрейн», зокрема протоколи загальних зборів учасників, зміни до статуту, які в подальшому були подані за місцем державної реєстрації зазначених суб`єктів господарювання. Внаслідок цього державними реєстраторами до Єдиного державного реєстру юридичних і фізичних осіб були внесені офіційні дані на підставі неправдивих відомостей, які надавали новоствореним органам управління компанії «Агрейн» - наглядовим радам, в склад яких увійшли самі вищезазначені службові особи підприємств та особи, підконтрольні ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , можливість здійснювати розкрадання майна підприємств.

Орган досудового розслідування, як вказав слідчий суддя, вважає, що певне коло осіб мають на меті привласнити майно ТОВ «Агропрайм Холдинг», всупереч волі іноземних інвесторів, шляхом відчуження готової продукції, що належить підприємству.

Встановивши зазначені фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність арештувати врожай сільськогосподарських культур, який засіяний ТОВ «Агропрайм Холдинг» і підлягає збиранню в 2014 році, з метою недопущення зникнення або втрати цього майна, чи настання інших негативних наслідків.

Разом з тим, з викладених в ухвалі слідчого судді та клопотання слідчого фактичних обставин кримінального провадження, в рамках якого ставиться питання про накладення арешту на майно ТОВ «Агропрайм Холдинг», взагалі не можна віднайти логічного і правового взаємозв`язку між об`єктивною стороною злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та майном ТОВ «Агропрайм Холдинг».

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 191 КК України, характеризується вчиненням дій, пов`язаних з привласненням, розтратою, заволодінням чужого майна, а при одночасній кваліфікації таких дій за ст. 366 КК України вчиненням їх шляхом службового підроблення.

Привласнення вважається закінченим з моменту вилучення майна й отримання винним можливості розпорядитися ним як свої власним. Момент закінчення розтрати збігається з моментом витрачання чужого майна. Заволодіння чужим майном вважається закінченим з моменту отримання можливості розпорядитися ним на власний розсуд особою, яка незаконно обернула майно на свою користь чи на користь інших осіб.

Так, в ухвалі вказано, що мало місце, шляхом підроблення документів, заволодіння майном статутним капіталом в розмірі 45,45%, що належить ТОВ «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2» та зазначено, що службові особи групи компаній «Агрейн» незаконно оформили кредит на ТОВ «Агрейн Трединг». Проте в ухвалі та клопотанні не зазначено, яке відношення вказані обставини мають до діяльності ТОВ «Агропрайм Холдинг», яке місце займає ТОВ «Агропрайм Холдинг» при формуванні об`єктивних та суб`єктивних ознак складів злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, у цьому кримінальному провадженні.

В ухвалі та клопотанні вказано, що певними встановленими та невстановленими особами шляхом службового підроблення, вчинено дії направлені на рейдерське захоплення, привласнення та розкрадання майна ряду товариств, в тому числі і ТОВ «Агропрайм Холдинг». Однак, не зазначено: при яких конкретно обставинах мало місце вчинення таких дій щодо майна ТОВ «Агропрайм Холдинг», як закінченого злочину, тобто не зазначено у чому полягали дії щодо незаконно вилучення майна ТОВ «Агропрайм Холдинг», перелік цього майна, даних про особу, яка вчинила протиправні дії та способу їх вчинення.

Клопотання як і ухвала, містить загальний опис обставин кримінального провадження, які не мають прямого стосунку до майна ТОВ «Агропрайм Холдинг». Єдина інформація, яка міститься у клопотанні та безпосередньо стосується ТОВ «Агропрайм Холдинг» полягає в тому, що певні особи, отримавши повне управління над рядом підприємств, в тому числі над ТОВ «Агропрайм Холдинг» всупереч волі іноземних інвесторів, здійснили розкрадання належним іноземним компаніям матеріальних цінностей та прибутків підприємств. Однак, жодних конкретних даних про те, які дії, передбачені об`єктивною стороною злочину розслідуваних злочинів вчинено саме щодо майна ТОВ «Агропрайм Холдинг» у клопотанні немає, тобто у клопотанні не зазначено при яких обставинах було фактично незаконно вилучено майно ТОВ «Агропрайм Холдинг» та отримано реальну можливість ним розпорядитися, на що слідчий суддя не звернув уваги.

Зазначаючи, що дії пов`язані зі службовим підробленням, були вчинені невстановленими особами за участю службових осіб ТОВ «Агропрайм Холдинг», слідчий суддя та слідчий не вказали, які саме службові особи товариства вчинили такі дії та в чому саме вони полягали. Немає таких даних і в ЄРДР.

В результаті такого підходу до вирішення клопотання, залишилося не з`ясованим слідчим суддею і питання про можливий розмір шкоди, завданої злочином щодо майна ТОВ «Агропрайм Холдинг» та наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, як того вимагає ч. 2 ст. 173 КПК України. Не міститься таких даних і клопотанні слідчого та ЄРДР.
Посилання в ухвалі та клопотанні на те, що певні особи мають на меті в майбутньому привласнити майно цього підприємства, не утворює собою закінчених складів злочинів, передбачених за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, за якими проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Зміст ухвали слідчого судді містить настільки абстрактний, неконкретизований опис обставин кримінального провадження, який не дозволяє дійти однозначного висновку, що дійсно мала місце подія вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України щодо майна ТОВ «Агропрайм Холдинг» та за участю службових осіб цього підприємства. Зміст клопотання слідчого щодо обставин злочинів також не характеризуються наявністю сукупності фактів, які б в обов`язковому порядку охоплювали всі істотні обставини кримінального провадження і містили аналітичну прив`язку до конкретних осіб та подій, що стосується діяльності ТОВ «Агропрайм Холдинг».

Крім того, об`єктивна сторона злочину, яка міститься в диспозиції ст. 191 КК України, не передбачає відповідальності за вчинення таких протиправних дій, як «рейдерське захоплення» та «розкрадання», як вказано у клопотанні, ухвалі та ЄРДР, тобто дії осіб кваліфіковані не у відповідності до положень КК України.

Таким чином існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочинів відносно майна ТОВ «Агропрайм Холдинг» в ухвалі слідчого судді та клопотанні слідчого, всупереч вимогам ст.132 КПК України, залишилось недоведеним.

Вимоги закону щодо перевірки достатності доказів, що вказують на вчинення злочинів, слідчим суддею взагалі залишені поза увагою, чим також порушено вимоги ст. 132, ст. 173 КПК України. В ухвалі не наведено посилань на жоден доказ вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, та не проаналізовано докази в контексті тих обставин кримінального провадження, які мають відношення до діяльності і майна ТОВ «Агропрайм Холдинг».
У клопотанні слідчого також не міститься посилань на достатні докази тих обставин, на які вказує слідчий. Єдиними доказами, на які послався слідчий при мотивуванні клопотання, стали пояснення свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 .

Разом з тим, як вбачається з клопотання, свідок ОСОБА_23 вказав, що йому стало відомо про те, що мало місце, шляхом підроблення документів, заволодіння майном статутним капіталом в розмірі 45,45%, що належить ТОВ «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2». Будь-яких даних з приводу обставин, які мають відношення до ТОВ «Агропрайм Холдинг», свідок не вказав.

Тобто, висновки слідчого щодо обставин, на які він посилається, ґрунтуються виключно на показання свідка ОСОБА_24 . Однак, у клопотанні не зазначено, яке відношення зазначена особа має до діяльності ТОВ «Агропрайм Холдинг», з яких достовірних джерел їй стало відомо про обставини, які вона повідомляє, якими документальними даними підтверджуються вчинення дій, на які вона вказує. Не долучено слідчим відповідних документальних даних і до матеріалів клопотання. В тому числі, не міститься у клопотанні посилань на пояснення потерпілих від цього злочину, які б отримали цей статус в порядку ст. 55 КПК України та які б підтверджували пояснення свідка, що майно ТОВ «Агропрайм Холдинг» належало їм, однак певні особи привласнили, незаконно заволоділи чи розтратили його.

В апеляційній скарзі директор ТОВ «Агропрайм Холдинг» не підтверджує факту вчинення протиправних дій службовими особами товариства щодо майна товариства, повідомляє, що ТОВ «Агропрайм Холдинг» є єдиним законним власником належного йому майна і зі змісту ухвали слідчого судді та клопотання слідчого спростувати ці твердження не видається можливим.

Констатувавши в ухвалі та клопотанні факт того, що іноземними компаніями було подано цивільні позови до ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 про стягнення майнової шкоди, слідчий суддя та слідчий не вказали з якими правовими наслідками пов`язують ці обставини. Факт заявлення та розмір цивільного позову можуть мати правове значення у тому кримінальному провадженні, в якому конкретній особі оголошено про підозру, оскільки арешт майна з метою забезпечення цивільного позову може бути накладено лише на майно підозрюваного чи особи, яка нестиме цивільну відповідальність за його дії.

У даному ж кримінальному провадженні про підозру не оголошено жодній особі.

Зазначена обставина також підтверджує те, що орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри про вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України

Враховуючи вищевикладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст.. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.

Не встановлено належним чином, як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні слідчого, правової підстави для накладення арешту на майно ТОВ «Агропрайм Холдинг».

Так, визначаючи правову підставу для накладення арешту, слідчий суддя та слідчий вказали, що врожай сільськогосподарських культур, який засіяний ТОВ «Агропрайм Холдинг» і підлягає збиранню в 2014 році, є предметом злочину, що відповідно до ч. 2 ст. 170, ч. 2 ст. 167 КПК України дає підстави для арешту майна.

Разом з тим, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак, враховуючи те, що у даному кримінальному провадженні, відсутні підстави вважати, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочинів відносно майна ТОВ «Агропрайм Холдинг» та належні докази вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з майном ТОВ «Агропрайм Холдинг», такі висновки слідчого судді та слідчого самі собою спростовуються.
Крім того, відповідні висновки слідчий та слідчий суддя зробили без сукупного аналізу обставин вчинення злочинів та засад кримінального права.

Так, предметом злочину є речі матеріального світу, з певними властивостями яких закон про кримінальну відповідальність пов`язує наявність у діях особи ознак конкретного складу злочину. Властивостями предмету злочину є ті обставини, з приводу яких чи шляхом впливу на які вчинюється злочин.

Зокрема, предметомзлочину, передбаченого ст. 191 КК України, є чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання.
Однак, ні в клопотанні слідчий, ні в ухвалі слідчий суддя, з достатньою повнотою не обґрунтували, яким саме чином врожай сільськогосподарських культур, що засіяний товариством «Агропрайм Холдинг» та підлягає збиранню у 2014 році, набув ознак предмету злочину. Тобто не обґрунтували, які є підстави вважати, що врожай, який іще не зібрано з полів, був ввірений певній особі чи перебував в її законному віданні, стосовно якого ця особа здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання, та в подальшому незаконним шляхом розтратила, привласнила чи заволоділа, зважаючи на те, що злочин, передбачений ст.191 КК України має матеріальний склад, тобто характеризується настанням суспільно небезпечних наслідків як обов`язкової ознаки складу злочину.

Згідно матеріалів клопотання, на даний час органом досудового розслідування не зібрано достатніх доказів про те, що зазначений врожай має ознаки предмету злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, не було надано таких доказів для дослідження і слідчому судді, а також не встановлено їх при апеляційному розгляді, тому, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді і слідчого про наявність правової підстави, передбаченої ч. 2 ст. 170, ч. 2 ст. 167 КПК, для накладення арешту є помилковими.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення майно ТОВ «Агропрайм Холдинг» має до розслідуваних злочинів, чи мало місце реальне посягання на нього та за відсутності достатніх доказів такого посягання, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на майно ТОВ «Агропрайм Холдинг», що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

Крім того, слушно зазначає апелянт, що, ставлячи питання про накладення арешту на врожай, який знаходиться на полях, слідчий не надав суду даних про те, що на полях дійсно засіяно сільськогосподарські культури, не вказав їх види та обсяг, а слідчий суддя, в свою чергу, не перевірив вказаних обставин, чим не дотримався вимог ч. 5 ст. 173 КК України, яка передбачає, що при постановленні ухвали про арешт майна слідчий суддя зазначає перелік майна, яке підлягає арешту. Більше того ні слідчий, ні слідчий суддя не встановили територіальне місцезнаходження поля, яке перебуває у користуванні ТОВ «Агропрайм Холдинг». Невідомо таких даних і прокурору, про що він повідомив в судовому засіданні колегії суддів.

Обґрунтовано посилається апелянт і на те, що, накладаючи арешт на майно товариства, слідчий суддя, в порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, не врахував наслідки арешту майна для третіх осіб і не забезпечив своїм рішенням розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Зокрема, суддя не оцінив тих обставин, що на сьогоднішній день ТОВ «Агропрайм Холдинг» здійснює законну підприємницьку діяльність, пов`язану з сільськогосподарським виробництвом, і накладення арешту на врожай може призвести до фінансових втрат підприємства, позбавити підприємство можливості сплатити податки і збори, виплатити заробітну плату, виконати фінансові зобов`язання перед орендодавцями та засіяти поля під урожай на наступний рік, тобто призведе до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності юридичної особи та суттєво позначиться на інтересах інших осіб, зокрема на інтересах осіб, які працюють за трудовим договором у цьому підприємстві та селян, які надали в оренду свої паї.

Крім того, слід наголосити, що мали місце й інші істотні порушення процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого.

Так, відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна розглядається за участю власника майна. Клопотання слідчого може бути розглянуто без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Така необхідність завжди має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду.

Зокрема відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що власник майна в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно може сховати, знищити чи пошкодити майно.

В будь-якому випадку слідчий повинен мотивувати необхідність розгляду клопотання без повідомлення власника майна, а слідчий суддя переконатися, що таке мотивування є обґрунтованим.

Однак, слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна, жодним чином не мотивував своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав. В клопотанні слідчого також не містилось обґрунтування необхідності розгляду клопотання про арешт майна за відсутності власника майна.

Таким чином, розгляд клопотання було проведено з порушенням права власника майна на захист, що призвело до однобічності судового розгляду та незаконності судового рішення.

Відповідно до змісту ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Статтею 38 КПК України, яка дає визначення органам досудового розслідування, передбачено, що органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є слідчі підрозділи: органів внутрішніх справ, органів безпеки, органів, що здійснюються контроль за додержанням податкового законодавства, органів бюро розслідувань (повноваження якого на даний час виконують органи прокуратури відповідно до Перехідних положень КПК України).

Виходячи з цього, а також на підставі системного аналізу зазначених норм КПК України, можна зробити висновок, що органом досудового розслідування є не сам по собі слідчий підрозділ, а відповідний орган внутрішніх справ, безпеки чи прокуратури, до складу якого входить слідчий підрозділ.

При таких обставинах, фактичне місце знаходження структурного підрозділу взагалі не має правового значення при вирішенні питання щодо місця розгляду клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки підсудність визначається не за фактичним місцем знаходження слідчого підрозділу, а за місцем знаходження відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

У даному випадку досудове розслідування у кримінальному провадження, в рамках якого внесено клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проводиться слідчим відділом прокуратуру м. Києва. Прокуратура м. Києва, як юридична особа, територіально знаходиться під юрисдикцією Печерського районного суду м. Києва.

Тобто, слідчий повинен був звернутися з клопотанням про арешт майна у цьому кримінальному провадженні до Печерського районного суду м. Києва, однак, порушивши вимоги ст. 132 КПК України, звернувся з відповідним клопотанням за місцем розташування слідчого підрозділу.

Слідчий суддя, в свою чергу, також не врахував положення ст. 132 КПК України, безпідставно прийняв клопотання слідчого для розгляду по суті порушених у ньому питань, чим порушив правила підсудності розгляду клопотання.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга власника майна задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу генерального директора ТОВ «Агропрайм Холдинг» ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2014 року, якою клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , та, в межах кримінального провадження № 0000967 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, накладено арешт на майно, що належить ТОВ «Агропрайм Холдинг», а саме: на врожай сільськогосподарських культур, який засіяний і підлягає збиранню в 2014 році та знаходиться на полях, площею 20 421 га., скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про накладення в межах кримінального провадження № 0000967 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, арешту на майно, що належить ТОВ «Агропрайм Холдинг», а саме на врожай сільськогосподарських культур, який засіяний і підлягає збиранню в 2014 році та знаходиться на полях, площею 20 421 га.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1737/2014 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_25
Доповідач ОСОБА_1