В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/562/15-к

Провадження № 1-кп/300/49/2015

06.08.2015 р. смт.Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, обвинуваченого у злочині передбаченому ч.2 статті 286 КК України, встановив:
27 травня 2015 року близько 06-ї години 45 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Фіат-Івеко», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку м. Чоп на спуск з Латірського перевалу на 703 км + 450 м автотраси Київ-Чоп поза межами населеного пункту с. Латірка Воловецького району Закарпатської області, грубо порушуючи вимоги пункту 10.1. Правил дорожнього руху України,( згідно з якими перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), та пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, (згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), на лівосторонньому повороті не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини дороги на праве по ходу його руху узбіччя та з`їхав у канаву.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 , який був пасажиром, отримав тяжке тілесне ушкодження.
Порушення обвинуваченим ОСОБА_4 вимог пунктів 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та спричиненням потерпілому ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_6 претензій майнового характеру та щодо компенсації моральної шкоди до обвинуваченого не пред`являв.
Прокурор пред`явив до обвинуваченого цивільний позов в інтересах держави про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 від злочину на суму 11 512 гривень 67 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у злочині визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому. Цивільний позов прокурора про компенсацію витрат держави на лікування потерпілого визнав повністю.
З`ясувавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника, котрі просили визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які визнаються обвинуваченим, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши положення ч.3 статті 349 КПК України, що у випадку ухвалення вироку без дослідження цих обставин в судовому засіданні, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав, що винуватість ОСОБА_4 у злочині доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілого.
Відповідно до ч.2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ч.3 статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд, на підставі пунктів 1, 2 ч.1 статті 66 КК України, визнав щире каяття обвинуваченого у злочині, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.
Суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вчинив злочин вперше, позитивно характеризується по місцю проживання та служби в армії.
Призначаючи покарання суд також враховує, що тяжкий злочин, який вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 відноситься до категорії необережних злочинів, а також відсутність претензій з боку потерпілого ОСОБА_6 .
Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 після дорожньо-транспортної пригоди вживав заходів щодо надання потерпілому допомоги під час лікування, транспортний засіб використовує в інтересах сім`ї, для заробітку.
На підставі встановлених судом обставин справи суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати основне покарання в межах санкції визначеної ч.2 статті 286 КК України без застосування додаткового покарання.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та всі обставини справи в сукупності, в тому числі позицію прокурора, потерпілого, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання і він може бути звільненим від відбування покарання з випробуванням.
Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат держави на лікування потерпілого, поданий відповідно до вимог статті 128 КПК України і визнаний обвинуваченим, підлягає задоволенню в повному обсязі, як такий, що визнаний обвинуваченим і доведений обставинами справи.
На підставі п.5 ч.9 статті 100 КПК України речові докази в справі, зокрема: автомобіль марки «Фіат-Івеко» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 підлягає поверненню ОСОБА_4 .
Судові витрати по справі за проведення судових експертиз в сумі 1 580 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави у відповідності з вимогами ч.2 статті 124 КПК України.
Керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд присудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши для нього іспитовий строк тривалістю два роки.
Відповідно до пунктів 2, 3 ч.1 статті 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов прокурора Воловецького району Закарпатської області в інтересах держави до обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити повністю.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави в особі Воловецької районної державної адміністрації Закарпатської області 11 512 (одинадцять тисяч п`ятсот дванадцять) гривень 67 копійок (р/р 0088 в ГУ ДКСУ у Закарпатській області, МФО 812016, код доходів 24060300 «Інші надходження».
Речові докази в справі, зокрема: автомобіль марки «Фіат-Івеко» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4
Судові витрати по справі за проведення судових експертиз в сумі в сумі 1 580 гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави у відповідності з вимогами ч.2 статті 124 КПК України.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.
Головуючий ОСОБА_1