УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З травня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі :

головуючого -
Дорчинець С.Г., суддів -
Дідика В.М., Машкаринця М.М., з участю прокурора - Сирохман Л.І.,
захисника - ОСОБА_1,
та засудженого - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляціями заступника прокурора Тячівського району, який брав участь
у її розгляді судом першої інстанції і потерпілого ОСОБА_3. на вирок
Тячівського районного суду від 19
лютого 2007 року .

Цим вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця і мешканця АДРЕСА_1 громадянин України, з середньою освітою,
одружений, на утриманні одна неповнолітня дитина та повнолітній син інвалід 1 групи з
дитинства, несудимий,

засуджений за ст. 124
КК України на 2 роки
обмеження волі.

На підстав
ст.ст. 75,76 КК
України ОСОБА_2. звільнено від відбування покарання з випробуванням з трирічним
іспитовим терміном та зобов'язано періодично з»являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи, без їх дозволу не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу та повідомляти їх про зміну місця
проживання, роботи або навчання.

Постановлено:
запобіжний захід щодо ОСОБА_2. залишити підписку про невиїзд, речові докази:
совкову лопату - знищити,
цивільний позов потерпілого задовольнити частково і стягнути на його користь з
ОСОБА_2. 5 000 гривень
у відшкодування моральної шкоди, у заявленому позові прокурора про
відшкодування витрат на стаціонарне лікування відмовити.

Справа №288/2007 Категорія 11

Головуючий \
першій інстанції Розман М М Доповідач Дідик В М

2

Згідно вироку
ОСОБА_2. визнаний винним у тому, що 17
червня 2005 року
приблизно о 21 годині
біля будинку АДРЕСА_1 на
грунті особистих неприязних відносин, перевищуючи межі необхідної оборони,
наніс ОСОБА_3. удар лопатою по голові, чим заподіяв потерпілому тяжкі тілесні
ушкодження.

В апеляціях:
заступник прокурора Тячівського району порушує питання про скасування вироку
суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, неправильне застосування кримінального закону і як наслідок цього
невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та просить
вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі
суду;

потерпілий
ОСОБА_3. також просить вирок скасувати і постановити новий та визнати
ОСОБА_2винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1ст. 121 КК України,
призначити відповідне покарання та задовольнити заявлений ним позов на суму 25 000 гривень
повністю. Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи, у зв'язку з чим невірно кваліфіковано дії засудженого і
призначено надто м'яке покарання.

Заслухавши
доповідь суді, промови прокурора, який підтримав апеляцію та засудженого
ОСОБА_2. і його захисника ОСОБА_1., які просили залишити вирок без змін, а
апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляції, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляція прокурора
підлягає задоволенню, а апеляція потерпілого ОСОБА_3. - частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалою
апеляційного суду Закарпатської області від 26 квітня 2006
року було скасовано вирок Тячівського районного суду від 9.02.2006 року, згідно з
яким ОСОБА_2. був засуджений за ст.124 КК України на два роки обмеження волі із
застосуванням ст.ст.75,76
КК України з трирічним іспитовим строком через істотні помилки, допущені в
судовому засіданні при встановленні обставин справи, що призвело до невірної
кваліфікації дій засудженого та призначення покарання, що не відповідало
тяжкості вчиненого ним злочину.

У вказаній
ухвалі суду було чітко вказано на те, що з боку потерпілого ОСОБА_3. не було
таких суспільно- небезпечних посягань, які б вимагали від засудженого
невідкладної необхідності для негайного їх відвернення чи припинення, ніяких
дій, направлених на заподіяння останньому шкоди потерпілий не вчиняв, в руках
нічого не мав і погроз, які б свідчили про реальне посягання на інтереси
засудженого, не висловлював. Таким чином кваліфікація дій засудженого за ст.124
КК України була невірною. У зв'язку з цим було також допущено помилку і
відмовлено у позові прокурора про відшкодування потерпілому витрат на лікування
.

Було
рекомендовано повно і всебічно розглянути справу та постановити законний і
обгрунтований вирок.

Відповідно до
вимог ст. 374 КПК
України вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є
обов'язковими для суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

Всупереч
викладеному при повторному розгляді справи суд першої інстанції знову
кваліфікував дії ОСОБА_2. за ст.124 КК України, посилаючись на те, що «.. відповідно до
вимог ст.36 КК України кожна особа має право на необхідну оборону ..», однак не згадує

- з -

того, що наведена
норма також передбачає реальність посягання, а не наявність такого в уяві.

Окрім того, у
вироку вказано, що до необхідної оборони також прирівнюються такі дії, коли
реального посягання не було, однак обстановка, що склалася, давала особі
підстави вважати, що мало місце реальне посягання, якщо вона при цьому не
перевищила межі захисту, які дозволяються в умовах відповідного реального
посягання, що суперечить складу злочину, за який засуджено ОСОБА_2, який передбачає
умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної
оборони.

Таким чином,
судом першої інстанції було проігноровано вказівки апеляційного суд}' та
порушено вимоги кримінально-процесуального закону, що тягне за собою скасування
вироку.

Керуючись ст.ст.
365,366,374 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

апеляцію
прокурора задовольнити, апеляцію потерпілого ОСОБА_3. задовольнити частково.

Вирок
Тячівського районного суду від 19
лютого 2007 року
щодо ОСОБА_2 скасувати, справу направити
на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суддів.