Справа № 495/1671/15-к

ВИРОК
01.04.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі : головуючої одноосібно судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_12 , представника служби у справах дітей Білгород - Дністровської райдержадміністрації ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.
Петрівка, Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України,
українця, з неповною середньою освітою, студента 1 курсу ДНЗ «Старокозацького
професійного аграрного ліцею», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села
Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина
України, з неповною середньою освітою, студента 1 курсу ДНЗ «Старокозацького
професійного аграрного ліцею», проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт.
Великодолинське, Овідіопольського району Одеської області, громадянина України,
з неповною середньою освітою, не навчається, не працює, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1 , раніше не
судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Петрівка,
Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою
освітою, не навчається , не працює, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
19.12.2014 року приблизно о 23.10 годині, неповнолітній ОСОБА_5 , разом з неповнолітнім ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 , з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою підійшли до зерносховища, розташованого по АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 виліз на дах зазначеного зерносховища та демонтував дюралюмінієвий жолоб довжиною 12 метрів, вартістю 1 метра 100 гривень, загальною вартістю 1200 гривень, а ОСОБА_7 з ОСОБА_6 в цей час залишилися біля огорожі та забезпечували безпеку скоєння кримінального правопорушення, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Після чого з викраденим майном зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Далі, 21.12.2014 року приблизно о 23.10 годині, неповнолітній ОСОБА_5 , разом з неповнолітнім ОСОБА_6 , з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою підійшли до зерносховища, розташованого по АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 виліз на дах зазначеного зерносховища та демонтував дюралюмінієвий жолоб довжиною 18 метрів, вартістю 1 метра 100 гривень, загальною вартістю 1800 гривень, а ОСОБА_6 в цей час залишився біля огорожі та забезпечував безпеку скоєння кримінального правопорушення, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Після чого з викраденим майном зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім цього, 22.12.2014 року приблизно о 23.10 годині, неповнолітній ОСОБА_5 , разом з неповнолітнім ОСОБА_6 , з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою підійшли до зерносховища, розташованого по АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 виліз на дах зазначеного зерносховища та демонтував дюралюмінієвий жолоб довжиною 12 метрів, вартістю 1 метра 100 гривень, загальною вартістю 1200 гривень, а ОСОБА_6 в цей час залишився біля огорожі та забезпечував безпеку скоєння кримінального правопорушення, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Після чого з викраденим майном зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Далі, 24.12.2014 року приблизно о 23.10 годині, неповнолітній ОСОБА_5 , разом з неповнолітнім ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_14 , з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою підійшли до зерносховища, розташованого по АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 виліз по огорожі на дах зазначеного зерносховища та демонтував дюралюмінієвий жолоб довжиною 18 метрів, вартістю 1 метра 100 гривень, загальною вартістю 1800 гривень, а ОСОБА_6 з ОСОБА_14 в цей час залишилися біля огорожі та забезпечували безпеку скоєння кримінального правопорушення, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Після чого з викраденим майном зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у судовому засіданні винними визнали себе у повному обсязі та цілком підтвердили обставини вчинених ними кримінальних правопорушень, пояснили суду, що 19.12.2014 року разом з ОСОБА_7 з даху зерносховища в с.Петрівка, викрали дюралюмінієвий жолоб довжиною 12 м. 21.12.2014 року, удвох з даху зерносховища в с.Петрівка, викрали дюралюмінієвий жолоб довжиною 18 м. Далі, 22.12.2014 року, удвох з даху зерносховища в с.Петрівка, викрали дюралюмінієвий жолоб довжиною 12 м., 24.12.2014 року, з даху ОСОБА_15 з ОСОБА_16 викрали дюралюмінієвий жолоб довжиною 18 м. У скоєному щиро розкаялися, просили суворо не карати, запевнили, що більше не будуть вчиняти кримінальних правопорушень та просили розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі та цілком підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що 19.12.2014 року, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з даху зерносховища в с.Петрівка, викрали дюралюмінієвий жолоб довжиною 12 м. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буди вчиняти кримінальних правопорушень та просив розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_14 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі та цілком підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що 24.12.2014 року, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з даху зерносховища в с.Петрівка, викрали дюралюмінієвий жолоб довжиною 18 м. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буди вчиняти кримінальних правопорушень та просив розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_10 пояснила суду, що ОСОБА_7 її син, який навчався у аграрному технікумі та покинув його в зв`язку з хворобою. Після вчинення злочину син щиро розкаявся у скоєному, допомагає її по господарству. Просить суворо не карати сина та розглянути справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 пояснила суду, що ОСОБА_6 , її син, який навчається у Староказацькому аграрному ліцеї, після вчинення злочину син щиро розкаявся у скоєному, допомагає її по господарству і вона має на нього вплив. Просить суворо не карати сина та розглянути справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_12 пояснив суду, що ОСОБА_14 його онук, який закінчив 9 класів та бажає продовжити навчання у Староказацькому аграрному ліцеї. Після вчинення злочину онук щиро розкаявся у скоєному, допомагає по господарству. Просить суворо не карати онука та розглянути справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , своєї вини в обсязі пред`явленого їм обвинувачення, а також те, що вони не піддавали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та їх законних представників в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , їх законних представників відносно характеризуючих даних неповнолітніх обвинувачених, та дослідженням доказів, які характеризують їх особистість. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують їх особистість.
Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинувачених та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинувачених. Їм було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винними обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у інкримінованих їм кримінальних правопорушень за ч.3 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше сховище.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винними обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_14 у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні за ч.3 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше сховище.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 судом не встановлено.
Враховуючи пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , їх роль в скоєнні злочинів, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , вчинили кримінальні правопорушення у неповнолітньому віці, мають бажання продовжити навчання у Староказацькому ПАЛ, добровільне відшкодування шкоди у повному обсязі, думку потерпілого не позбавляти їх волі, те ще ОСОБА_7 хворіє, ОСОБА_14 сирота, що вони вперше притягуються до кримінальної відповідальності, суд визнає їх винятковими і вважає за можливе при призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , застосувати дію ст. 69 КК України і призначити їм покарання нижче нижчої межі, встановленої санкціями ст.185 ч.3 КК України. Крім того, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення їх від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст.75 ,104 КК України, яке вважає достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчинених ними кримінальних правопорушень, тяжкість скоєного, посередні характеристики обвинувачених, які скоїли кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, які згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, їх щире каяття в скоєному, відсутність збитків, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, думку потерпілого, строго не карати, що вперше притягуються до кримінальної відповідальності, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення їх від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст.75 ,104 КК України, яке вважає достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України призначити покарання у вигляді 1 ( одного ) року позбавлення волі.
ОСОБА_14 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України і призначити покарання у вигляді 1 ( одного ) року позбавлення волі.
Відповідно до ст. ст. 75,104 КК України звільнити засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожному іспитовий строк 1 (один) рік 6 місяців, ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , кожному іспитовий строк 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Контроль за поведінкою засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засуджених.
Запобіжний захід засудженим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 не обирався.
Матеріали характеризуючі особистості засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом № 495/1671/15-к.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду відповідно до вимог ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя :