У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Селівона О.Ф.,

суддів

Кривенди О.В., Шевченко Т.В.,

за участю прокурора

Казнадзея В.В.,

розглянула
в судовому засіданні у м. Києві 1 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи апеляційним
судом по першій інстанції, касаційними скаргами засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3,
захисника ОСОБА_5 на вирок апеляційного суду Донецької області від 25 квітня
2006 року, яким засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
та мешканця м. Торез,

Донецької
області, згідно зі ст. 89

КК України
не судимого,

- за
ст. 304 КК України на чотири роки позбавлення волі;

- за ч.
4 ст. 187 КК України на дев'ять років
позбавлення волі;

- за
п.п. 4,6,12, ч. 2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років позбавлення

волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено
ОСОБА_1. покарання - чотирнадцять років позбавлення волі;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця
та мешканця м. Торез,

Донецької
області, не судимого,

- за ч.
3 ст. 357 КК України на два роки обмеження волі;

- за ч.
4 ст. 187 КК України на вісім років позбавлення волі;

- за
п.п. 4,6,12, ч. 2 ст. 115 КК України на дванадцять років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно визначено ОСОБА_2 покарання - дванадцять років позбавлення волі;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

уродженця та
мешканця м. Торез,

Донецької
області, не судимого,

- за ч. 4 ст. 187 КК України на дев'ять років
позбавлення волі;

- за
п.п. 4,6,12, ч. 2 ст. 115 КК України на дванадцять років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно визначено ОСОБА_3 покарання - дванадцять років позбавлення волі.

Постановлено стягнути судові
витрати: з ОСОБА_1 - 626,68 гривень, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - по 200 гривень з
кожного.

Засуджених визнано винними у
вчиненні таких злочинів.

25 листопада 2005 року
приблизно 21-й годині 30 хвилин ОСОБА_1,
перебуваючи АДРЕСА_1, зустрів своїх знайомих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і запропонував
вчинити крадіжку вугілля з будинку його дідуся ОСОБА_4, який проживав АДРЕСА_2,
на що вони погодились.

Проте у дворі вказаного будинку ОСОБА_1
запропонував напасти на ОСОБА_4 з метою заволодіння його майном та позбавити
потерпілого життя, на що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також погодились.

Приблизно о 23-й годині 30 хвилин
цього ж дня ОСОБА_2 постукав у вікно будинку, а коли ОСОБА_4 відчинив вхідні
двері, ОСОБА_1 збив його з ніг.

Після цього, засуджені, діючи
спільно і узгоджено, бажаючи завдати потерпілому мучень та моральних страждань,
почали бити лежачого на підлозі ОСОБА_4

Для того, щоб не бути впізнаними,
ОСОБА_3 надів на голову ОСОБА_4 мішок, після чого ОСОБА_1 завдав потерпілому
два удари палицею по голові, не менше 6 ударів ногами у ліву частину тулуба,
живіт та грудину, численні удари в праву частину тулуба; ОСОБА_3 - численні
удари ногами по голові, правій частині тулуба, в область грудини; ОСОБА_2
- численні удари ногами в праву частину
тулуба, грудину, живіт.

В результаті травматичного шоку,
який розвинувся внаслідок тупої травми тулуба з численними переломами ребер,
грудини, розривами легенів та печінки настала смерть потерпілого.

Після цього засуджені заволоділи
майном потерпілого на загальну суму 140
гривень, а ОСОБА_2 також паспортом потерпілого.

У касаційному поданні та доповненні
до нього прокурор, який брав участь у розгляді справи апеляційним судом по
першій інстанції, ставить питання про зміну вироку щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2
Прокурор вважає, що суд безпідставно поклав судові витрати на цих засуджених,
які є неповнолітніми, та просить стягнути суму судових витрат з їх законних представників.

Крім того, прокурор зазначає, що
неповнолітньому ОСОБА_2 суд, на порушення вимог ст. 98 КК України, за ч.3 ст. 357 КК України призначив покарання
у виді обмеження волі, а тому просить призначити цьому засудженому покарання за
вказаний злочин у виді арешту.

У касаційній скарзі та доповнені до
неї засуджений ОСОБА_2 вказує на те, що умислу на позбавлення життя ОСОБА_4 у
нього не було, посилається на порушення
його права на захист, однобічність та неповноту досудового і судового слідства.
Просить вирок щодо нього змінити, перекваліфікувавши його дії з п.п.4,6,12 ч. 2
ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України та пом'якшити призначене йому
покарання.

Засуджений ОСОБА_3 у
своїй касаційній скарзі зазначає, що розбою
він не вчиняв. Просить вирок щодо нього в частині засудження за ч. 4 ст.
187 КК України скасувати, а справу в цій частині - закрити. Крім того, просить пом'якшити
призначене йому покарання.

У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_3 -адвокат ОСОБА_5 просить
вирок щодо ОСОБА_3 змінити,
пом'якшивши призначене йому
покарання.

Вирок щодо ОСОБА_1 в касаційному
порядку не оскаржений і касаційного подання щодо нього не внесено.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора,
який просив задовольнити касаційне
подання, а касаційні скарги - залишити без задоволення, перевіривши матеріали
справи та обговоривши викладені у поданні та скаргах доводи, колегія суддів вважає, що касаційне
подання прокурора підлягає частковому задоволенню, а касаційні скарги
засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні
зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні
доказами і є обґрунтованим.

Так, ОСОБА_2 у судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_1 запропонував йому
та ОСОБА_3 вкрасти вугілля з двору ОСОБА_4, на що вони погодилися, а вже у
дворі помешкання свого дідуся ОСОБА_1 запропонував вчинити напад на нього та
заволодіти його грішми. Коли ОСОБА_4 відчинив двері, ОСОБА_1 завдав йому
декількох ударів, а ОСОБА_3 одягнув на голову потерпілого мішок, після чого
разом з ОСОБА_1 продовжили його бити. ОСОБА_2 також зазначив, що він зірвав з
вікна штори і зв'язав потерпілому руки. Потім знайшов і забрав паспорт ОСОБА_4,
а від ОСОБА_1 дізнався, що той знайшов сто гривень.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що коли його дідусь відмовився
віддати гроші, він двічі вдарив його кулаком в обличчя, а потім разом з ОСОБА_3
та ОСОБА_2 почав шукати в будинку гроші та знайшов 100 гривень, які забрав.
ОСОБА_1 також твердив, що крім нього, ОСОБА_4 били ОСОБА_3 та ОСОБА_2

ОСОБА_3 відмовився давати показання в судовому засіданні, проте під час
його допиту як підозрюваного стверджував, що він одягнув на голову потерпілого
мішок, завдав йому декількох ударів, повідомив також, що ОСОБА_4 били ОСОБА_2
та ОСОБА_1, який знайшов у будинку 100 гривень(т.1 а.с. 84-86).

Згідно з даними протоколу огляду місця події, труп ОСОБА_4 з ознаками
насильницької смерті був виявлений у будинку, де мешкав потерпілий (т.1 а.с.
11-20).

За висновком судово-медичної експертизи на трупі ОСОБА_4 виявлені численні
переломи ребер з обох сторін з пошкодженням пристінної плеври, повний
поперечний перелом грудини, численні розриви обох легенів по задніх поверхнях,
розриви печінки, крововиливи в стінки поперечної ободової кишки, численні синці
і садна на тілі, наскрізна рана верхньої губи.

Тупа травма тулуба з численними переломами ребер і грудини, розривами
легенів і печінки є тяжкими тілесними
ушкодженнями, від яких настала смерть потерпілого ( т.2 а.с. 10-12).

На підставі оцінки й аналізу наведених доказів, які повно і всебічно
перевірялися в судовому засіданні, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок
апеляційного суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні
інкримінованих їм злочинів.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за п.п. 4,6,12 ч.2 ст.
115 та ч.4 ст. 187 КК України, а дії ОСОБА_2, який незаконно заволодів
паспортом ОСОБА_4, також за ч.3 ст. 357 КК України.

Висновки суду як щодо оцінки доказів, якими обґрунтовано вирок, так і щодо
юридичної кваліфікації дій засуджених детально мотивовані у вироку.

Доводи касаційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те , що вони не мали умислу
на вбивство потерпілого колегія суддів вважає безпідставними, оскільки,
вирішуючи питання щодо кваліфікації дій засуджених, апеляційний суд врахував характер, кількість,
локалізацію тілесних ушкоджень, спосіб їх заподіяння і дійшов вірного висновку
про те, що дії підсудних необхідно кваліфікувати як умисне вбивство.

У процесі досудового слідства та при
розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з'ясування
яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, проведені
необхідні експертизи, належним чином з'ясовані обставини, що характеризують
об'єкт і об'єктивну сторону злочинів, допитані всі особи, показання яких мають
істотне значення для справи. Тому колегія суддів вважає, що доводи касаційної
скарги ОСОБА_2 про однобічність та неповноту досудового і судового
слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є
безпідставними.

При перевірці справи в касаційному
порядку не виявлено й порушення права ОСОБА_2
на захист, про що він зазначає у своїй скарзі. Як видно з матеріалів справи,
інтереси ОСОБА_2 під час досудового слідства і в суді захищав адвокат
Зайковський О.І.

Ураховуючи характер і ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_2 та ОСОБА_3
злочинів, дані про особу винних та обставини, що пом'якшують їх
відповідальність, суд призначив їм за ч.4 ст. 187 та п.п. 4,6,12 ч.2 ст. 115 КК
України необхідне й достатнє покарання для їх виправлення та попередження нових
злочинів, а тому доводи касаційних скарг засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 щодо пом'якшення призначеного засудженим покарання
колегія суддів вважає необґрунтованими.

Порядок відшкодування судових витрат апеляційний суд вирішив відповідно до
вимог ст. 93 КПК України.

Разом з тим, при призначенні неповнолітньому ОСОБА_2 покарання за злочин,
передбачений ч.3 ст. 357 КК України, суд неправильно застосував кримінальний
закон та призначив йому покарання у виді обмеження волі, що суперечить вимогам
ст. 61 КК України.

За таких обставин вирок щодо ОСОБА_2 в частині призначення йому покарання підлягає
зміні.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а:

касаційні скарги засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а
вирок апеляційного суду Донецької
області від 25 квітня 2006 року щодо ОСОБА_3
- без зміни.

Касаційне подання прокурора
задовольнити частково. Цей же вирок щодо ОСОБА_2 змінити. Призначити ОСОБА_2
покарання за ч.3 ст. 357 КК України у виді арешту на строк тридцять діб та на
підставі ст. 70 КК України вважати його засудженим за сукупністю злочинів,
передбачених п.п. 4,6,12 ч.2 ст. 115,
ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 357 КК України на дванадцять років позбавлення
волі.

У решті вирок щодо ОСОБА_2 залишити без
зміни.

Судді:

Селівон О.Ф. Кривенда О.В. Шевченко Т.В.