У Х В А Л А

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 29 травня 2015 року заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 30 листопада 2010 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна, яке є власністю засудженого, та з позбавленням права займати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями на строк 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2011 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2012 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2011 року щодо ОСОБА_1 скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 9 липня 2013 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2015 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 9 липня 2013 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України), що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, а саме суд касаційної інстанції в кримінальній справі щодо нього допустив неоднакове застосування норми ст. 399 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК України 1960 року), що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень і порушує питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 9 липня 2013 року і направлення справи на новий апеляційний розгляд.

На підтвердження своєї позиції щодо неоднакового застосування норми ст. 399 КПК України 1960 року, засуджений долучив копії ухвал касаційного суду від 14 грудня 2006 року та 22 лютого 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши обґрунтування, викладені у заяві засудженого, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 445 КПК України підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК України, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Зазначену вище заяву подано з дотриманням вимог ст. 448 КПК України, у порядку, передбаченому ст. 449 КПК України, та у строк, визначений ч. 1 ст. 447 КПК України.

Предметом перегляду є неоднакова правова позиція суду касаційної інстанції щодо правозастосування норми ст. 399 КПК України 1960 року, яка обґрунтовується висновками, що містяться в ухвалах касаційного суду від 14 грудня 2006 року та 22 лютого 2011 року і свідчать про наявність передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 445 КПК України підстави для перегляду Верховним Судом України, а тому справа підлягає допуску до провадження.

Керуючись ст. 451 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відкрити провадження у справі щодо ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4