№ 209/5903/14-к
№ 1-кп/209/50/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
23 січня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1кп-209/50/15 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта базова загальна середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 20 травня 2014 року, приблизно о 08.00 годині, знаходячись в квартирі по АДРЕСА_1 , побачив в одній із кімнат під подушкою мобільний телефон марки Нокиа 206 RМ 872. Після чого, ОСОБА_5 , реалізовуючи свої злочинні наміри, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, із корисливих мотивів, викрав мобільний телефон Нокиа 206 RМ- 872, імей № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора Київстар, № НОМЕР_3 , вартістю 555 грн., який належить ОСОБА_4 , завдавши їй матеріальну шкоду на вказану суму. Заволодівши викраденим, обвинувачений з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми навмисними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Повторно, 05 серпня 2014 року, приблизно о 02.00 годині, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись в квартирі, що належить на праві власності ОСОБА_6 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна, вступив у попередню злочинну змову з раніше знайомими ОСОБА_7 . Після чого вони, реалізуючі свої злочинні наміри, розподіливши між собою ролі, діючи узгоджено, шляхом вільного доступу до квартири по АДРЕСА_2 , таємно, із корисливих мотивів, викрали майно, а саме: телевізор Томсон, вартістю 1000 грн., велосипед спортивний, вартістю 1600 грн., ТВ тюнер, вартістю 830 грн., DVD програвач, вартістю 400 грн., гроші в сумі 1300 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 5130 грн. Заволодівши викраденим, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на свій власний розсуд.

Своїми навмисними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вичинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину в заволодінні чужим майном потерпілих, підтвердив обсяг викраденого майна, час та місце скоєння кримінальних правопорушень, свої корисливі мотиви, визнав цивільні позови в повному обсязі та пояснив суду, що викрадений телефон Нокиа він продав, гроші витратив на власні потреби, викрадене у ОСОБА_10 майно вони також продали, гроші витратили на продукти , щиро кається у скоєному.

Просив суд розглянути справу із застосуванням ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене йому обвинувачення та розмір завданого злочинами матеріального збитку, йому зрозумілі, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна і дійсна позиція.

Відповідно до ст.349 ч.3 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, який не заперечував проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною та істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи та розмір цивільних позовів в апеляційному порядку, про що в справі є розписка обвинуваченого.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою вину в інкримінованих йму органом обвинувачення кримінальних правопорушеннях, кваліфікованих за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, та сумою цивільних позовів щодо відшкодування матеріального збитку, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд виходить із вимог ст.65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття та повне визнання обвинуваченим своєї вини.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочину.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд, враховує, що вчинені ним кримінальні правопорушення є злочинами середньої тяжкості, враховує особу обвинуваченого, раніше не судимого, який повністю визнав свою вину, щиро покаявся у скоєному, перебуває на обліку у лікаря нарколога в зв`язку зі зловживанням опіатами, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, і з урахуванням думки потерпілої ОСОБА_11 , яка просила призначити обинуваченому суворе покарання та принципу індивідуалізації покарання, вважає, що подальше виправлення і перевиховання обвинуваченого не може бути досягнуто без ізоляції від суспільства, і йому належить призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Під час досудового кримінального провадження потерпілими були заявлені цивільні позови відшкодування матеріального збитку, які визнані обвинуваченим в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи питання про задоволення цивільних позовів, суд, вважає цивільні позови обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню згідно встановлених в судовому засіданні обсягів викраденого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) місяця арешту

за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_4 призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 особисте зобов`язання залишити таким же до набрання вироком законної силі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріального збиту 555 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріального збитку 5130 грн.

Речовий доказ телевізор Томсон 28 DP175G, сірого кольору, - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч.3 ст.376 КПК України обвинувачений, його захисник, його законний представник, потерпілий, його представник мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно вручити після оголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1