Справа № 127/3617/15-к
Провадження №11-кп/772/590/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Судді - доповідача : ОСОБА_2 ,
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора м. Вінниці ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2015 року по кримінальному провадженню № 0000824 від 11 лютого 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 01.01.2002 року Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП № НОМЕР_2 , раніше судимого:
03.10.2008 року Староміським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
19.09.2011 року Замостянським райсудом м. Вінниці за ст. 186 ч. 2 КК України до штрафу 1500 грн.;
14.06.2012 року Замостянським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
15.08.2012 року Замостянським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 185, 70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, 21.05.2013 року на підставі ухвали Піщанського районного суду Вінницької області звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 23 дні,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк 3 роки.
Вирішено питання з процесуальними витратами.
за участю: секретаря: ОСОБА_7 ,
прокурора: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк 3 роки.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 07.02.2015 року, близько 12:12 години, перебуваючи біля буд. №20 по вул. Шмідта в м. Вінниці, умисно з корисливих мотивів, діючи повторно, підійшовши до багажного відсіку, який був не замкнений, автомобіля марки ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_3 , відчинив багажник, та шляхом вільного доступу, вчинив таємне викрадення набору інструментів марки «King Roy 72 одн. 1/4" 1/2"», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №260/15-21 від 23.02.2015 року становить 1404,07 грн.
Після вчинення злочину ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1404,07 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій вважає, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2015 року підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, на підставі ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , вивчивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України . За приписом ч.3 ст. 349 КПК України , суд не досліджував докази щодо обставин скоєння кримінального правопорушення .
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України , судове рішення першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин , які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом не доцільним відповідно до положень частини 3 ст. 349 КПК України.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка.
Дії ОСОБА_6 за ст. 185 ч. 2 КК України судом кваліфіковано вірно.
Тому порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність засудженого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд згідно ст. 65 КК України, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, зокрема те, що ОСОБА_6 неодноразово засуджений за тяжкі умисні корисливі злочини, зокрема двічі за ст. 186 КК України та двічі за ч. 2 ст. 185 КК України, належних висновків для себе не зробив, незважаючи на те, що раніше до останнього застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також до інших видів покарання, у тому числі двічі до покарання у виді позбавлення волі знову вчинив умисний корисливий злочин, продовживши таким чином свою злочинну діяльність.
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують і обтяжують покарання обставини, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до положень ст. 370 КПК України законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення полягає в тому, що воно повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Згідно п.п. 1, 2, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» за № 7 від 24.10.2003 встановлено, що суди при призначенні покарання мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину к обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). І виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, суду необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
Згідно ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.
За таких обставин призначення покарання з випробуванням ОСОБА_6 є необгрунтованим та порушує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України щодо самої суті покарання та його мети оскільки у відповідності до вказаної статті метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при ухваленні вироку Вінницьким міським судом Вінницької області було невірно призначено покарання яке через м`якість яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, а відповідно до ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України є підставою для скасування вироку.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 409 ч. 2, 414, КПК України , апеляційний суд,
З А С У Д И В :
Апеляційну скаргу прокурора м. Вінниці ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2015 року по кримінальному провадженню № 0000824 від 11 лютого 2015 року частково задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2015 року по кримінальному провадженню № 0000824 від 11 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання - скасувати.
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.
В іншій частині вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2015 року по кримінальному провадженню № 0000824 від 11 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України - залишити без змін.
Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
З оригіналом згідно :
Суддя ;