У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.01.2015р. м. Ужгород
На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Виноградівського районного суду від 19.05.2014 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишено попередній тримання під вартою.
Вирішено питання речових доказів.
Згідно вироку ОСОБА_6 08 серпня 2014 року приблизно о 04 годині, шляхом пошкодження решітки та дверей на складському приміщенні, проник до магазину розташованого в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , звідки повторно, таємно викрав товари, завдавши потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 3003,50 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що на його утриманні перебуває неповнолітня сестра, яка хворіє та потребує догляду. Крім цього вказує, що потерпіла немає претензій до нього, оскільки ним повернуто викрадені товари.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та апеляційної скарги; доводи ОСОБА_6 та його захисника на підтримку апеляційної скарги; промову прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення; виступи сторін в судових дебатах; останнє слово ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорюються і стосовно яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, не перевіряються.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, обмежившись допитом ОСОБА_6 . Вимоги ч.3 ст. 349 КПК України при цьому порушені не були.
Дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, з проникненням у інше приміщення, кваліфіковано правильно.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Твердження обвинуваченого про те, що до нього за ч.3 ст.185 КК України призначено занадто суворе покарання, не можуть бути визнані обгрунтованими, оскільки призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, позитивну характеристику за місцем проживання та обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, в тому числі і ті, що зазначені в апеляційній скарзі. Інші дані, які б давали підстави для пом`якшення обвинуваченому покарання і зменшення терміну покарання, в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого обґрунтування необхідності застосування щодо нього ст.75 КК України є непереконливими, оскільки ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, знову скоїв тяжкий корисливий злочин, за яким судом йому призначено покарання наближене до мінімального, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України. Дані обставини, свідчать про небажання обвинуваченого ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, отже висновок суду про можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства є обґрунтованим.
Посилання обвинуваченого на те, що на його утриманні перебуває сестра, яка хворіє на ваду серця, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки такі не підтверджені зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.
З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Берегівського районного суду від 29 вересня 2014 року щодо нього - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: