Справа № 297/535/15-к
УХВАЛА
про призначення судового розгляду
19 березня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 з угодою про визнання винуватості від 25 лютого 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

встановив:
03 березня 2015 року до Берегівського районного суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 з угодою про визнання винуватості від 25.02.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він в другій половині січня 2015 року в м. Берегово через невстановлених досудовим розслідуванням осіб, погодився на пропозицію громадянина ОСОБА_5 прийняти участь в організації незаконного переправлення через державний кордон України в Угорську Республіку групи нелегальних мігрантів. Згідно досягнутої попередньої домовленості ОСОБА_4 повинен був забрати групу із семи чоловік громадян Сирії з попередньо орендованого помешкання на території Берегівського району та використовуючи темний час доби та методи конспірації здійснити їх таємне перевезення на транспортному засобі в напрямку державного кордону, супроводити вказаних нелегальних мігрантів в безпосередню близькість до державного кордону України на околиці с. Косино, Берегівського району, та здійснити їх подальше незаконне переправлення на територію Угорщини, показавши їм напрямок подальшого руху в обхід пунктів пропуску та місця найбільш зручного подолання загороджувальних конструкцій на лінії державного кордону України. 25.01.2015 року близько о 5 годині ранку на ділянці дороги М-25 між населеними пунктами с. В.Бийгань с. Косонь, на напрямку 221 прикордонного знаку, на відстані 1500 метрів від лінії державного кордону України група з шести громадян Сирії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Або Дакка Мутаз Мохамад, ОСОБА_10 , що знаходилися в автомобілі марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та громадянин ОСОБА_4 , що керував автомобілем марки Volkswagen Passat 1.9 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , були виявлені і затримані співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, того ж дня в ході здійснення оперативних заходів співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , був виявлений та затриманий громадянин Сирії ОСОБА_11 , який залишився в даному помешканні, очікуючи на своє подальше незаконне переправлення через державний кордон України в Угорську Республіку, яке повинен був організувати ОСОБА_4 ..

04.03.2015 року ухвалою судді Берегівського районного суду в кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 оголосив обвинувальний акт та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену з обвинуваченим ОСОБА_4 25.02.2015 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості. Однак, при цьому судом було встановлено, що обвинувачений не розуміє наслідки укладення угоди про визнання винуватості для нього, тобто обмеження його права на оскарження вироку згідно з положення ст.ст. 394, 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

На стадії проведення підготовчого судового засідання суд повинен перевірити обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування на відповідність вимогам ст. 291 КПК України і з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття передбачених ч. 3 ч. 314 КПК України судових рішень.

Відповідно до ч. 6 ч. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Так, з обвинувального акту вбачається, що помешкання, де були поселені семеро громадян Сирії попередньо було винайняте громадянином України ОСОБА_12 .. Крім того, ОСОБА_4 залучив свого знайомого громадянина України ОСОБА_13 для транспортування вказаних осіб до околиць державного кордону, та саме в транспортному засобі ОСОБА_13 були виявлені шестеро громадян Сирії. Також ОСОБА_4 з метою усунення перешкод попросив свого знайомого громадянина України ОСОБА_14 здійснити спостереження доріг на предмет наявності працівників ДАІ по напрямку перевезення нелегальних мігрантів. Дані обставини, мотив вчинення злочину необхідно суду перевірити шляхом вивчення доказів зібраних сторонами під час досудового розслідування та, які були надані прокурором, з метою правильної правової кваліфікації кримінального правопорушення, яке інкримінують обвинуваченому.

Щодо угоди про визнання винуватості суд також констатує наступне.

Відповідно до ст. 472 КПК в угоді про визнання винуватості серед інших обставин зазначається беззастережне визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (обов`язкова складова змісту угоди) та обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо такі домовленості мали місце) (тобто, необов`язкова чи субсидіарна складова змісту угоди).

Оскільки угода про визнання винуватості може бути укладена в тому числі у провадженні щодо тяжких злочинів, велике значення має обґрунтування забезпечення співвідношення суспільного інтересу та приватного інтересу підозрюваного, обвинуваченого. У цьому випадку інтерес держави (суспільства) щодо призначення належного покарання винному може підпорядковуватися зацікавленості у підвищенні ефективності досудового розслідування. Тобто в обмін на узгоджену міру покарання підозрюваний (обвинувачений) мав би сприяти викриттю співучасників злочину, повідомляти схему злочинної діяльності тощо.

З угоди про визнання винуватості від 25.02.2015 року укладеної між прокурорм ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що підозрюваний зобов`язується співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявленні місця перебування можливих співучасників кримінального правопорушення.

Угода, у даному випадку, незважаючи на те, що така домовленість є необов`язковою (субсидіарною) складовою її змісту, не відповідає за метою укладення інтересам суспільства, оскільки спрямована винятково на задоволення приватного інтересу підозрюваного чи обвинуваченого щодо пом`якшення покарання.

Наведене свідчить, що в угоді про визнання винуватості обов`язки обвинуваченого у зв`язку з укладенням цієї угоди визначаються досить формально. Відсутність конкретизації сутності таких зобов`язань ОСОБА_4 , зокрема про яке саме досудове слідство чи інші відомі обвинуваченому подібні злочини йде мова, наприклад щодо невстановлених досудовим розслідуванням осіб, або ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , по-перше, не дає суду змогу пересвідчитися у реальності і можливості їх виконання, по-друге, зважаючи на передбачені ст. 476 КПК наслідки невиконання угоди, вже на етапі укладення такої угоди виникає неабияка ймовірність її подальшого скасування.

Згідно до ст. 474 ч. 7 КПК України у разі відмови в затвердженні угоди судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Клопотань про витребування певних речей чи документів прокурорм та обвинуваченим не заявлялось, про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого не надходило.

Отже, враховуючи, вищенаведене, суд вважає, що угода про визнання винуватості не може бути затверджена судом, а тому в її затвердженні слід відмовити, та відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Керуючись ст.ст. 314-317, 371, 372, 472, 474 КПК України,

ухвалив:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 25 лютого 2015 року в м. Ужгород, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Призначити у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України на 26 березня 2015 року на 10:00 годин.

Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1