ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
№ 1кп/0202/78/2014
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0004805 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, раніше не судимого; зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2004 року, був зобов`язаний до щомісячної сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 170 гривень, починаючи з 14.10.2004 року до повноліття дитини. За рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2011 року, було збільшено розмір аліментів, обвинувачений був зобов`язаний до щомісячної сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 600 гривень.

Однак, ОСОБА_4 , умисно, в порушення ст.51 ч.2, 124 ч.5 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, в період часу з 01 грудня 2010 року до 01 червня 2012 року, злісно ухилявся від встановлених рішенням суду платежів на утримання своєї дитини, іншої матеріальної допомоги ОСОБА_5 на утримання дитини не надавав, на попередження державної виконавчої служби про кримінальну відповідальність за ухилення від виплати аліментів не реагував, офіційно працюючи приватним підприємцем, довідку про доходи до ВДВС Індустріального району ДМУЮ не надав, в результаті чого, утворилася заборгованість по виплаті аліментів на загальну суму 10 378 грн. 48 коп.

ОСОБА_4 , свою вину визнав повністю, пояснив суду, що дійсно згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2004 року, він був зобов`язаний до щомісячної сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 170 гривень, починаючи з 14.10.2004 року до повноліття дитини. Після того, за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2011 року, було збільшено розмір аліментів до 600 гривень. В період часу з 01 грудня 2010 року до 01 червня 2012 року, він не сплачував аліменти на утримання сина, в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, в результаті чого, утворилася заборгованість по виплаті аліментів на загальну суму 10 378 грн. 48 коп.

Про винність ОСОБА_4 , у скоєнні інкримінованого йому діяння, суд робить висновок виходячи з наступних доказів: рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2011 року (а.п.14), виконавчого листа № 2-5677 від 14.03.2005 року, № 2-1144/2011 від 12.05.2011 року (а.п. 43), відповідно до яких ОСОБА_4 був зобов`язаний до сплати аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно свідоцтва про народження є сином обвинуваченого (а.п. 16); довідки розрахунку державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів (а.п. 37, 55)

Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, в зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не заперечуються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, що суд відносить до пом`якшуючої його покарання обставини, при цьому вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо засуджений протягом одного року іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

На вирок може бути подана апеляція в судову палату по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1 .