У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Косарєва В.І. і Нікітіна Ю.І.

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 22 квітня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Вінницької області на вирок
Староміського районного суду м. Вінниці від 27 грудня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області від 05 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1

Вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 27 грудня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця м. Самбора Львівської області,

громадянина України,

раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 212 , ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України
визнано невинним і по суду виправданим.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 05 квітня 2007 року зазначений вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 органами досудового слідства обвинувачувався у тому, що він,
обіймаючи посаду голови правління закритого акціонерного товариства по
агропромисловому будівництву “Вінницярайміжколгоспбуд”, будучи згідно зі
статутом даного підприємства службовою особою, яка виконує
організаційно-розпорядчі функції, у період з 28 листопада 2000 по 2001 роки
вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що заподіяли
істотну шкоду охоронюваним законом правам і інтересам акціонерів, що спричинили
тяжкі наслідки на суму 135 871 грн., що в 7 992 рази перевищує неоподаткований
мінімум доходів громадян.

Так, 28 листопада 2000 року ОСОБА_1, шляхом службового підроблення, надавши
до Вінницької товарної універсальної біржі завідомо неправдивий витяг із
протоколу загальних зборів акціонерів від 28 листопада 2000 року щодо
реалізації цегельного заводу, згідно з біржовим контрактом №1216 від 28
листопада 2000 року продав нерухоме майно ЗАТ “Вінницярайміжколгоспбуд” -
цілісний майновий комплекс Вороновицький цегельний завод своїй матері -
ОСОБА_2, заподіявши своїми діями істотну шкоду охоронюваним законом правам і
інтересам акціонерів, що спричинили тяжкі наслідки на суму 70 471 грн.

Крім того, 27 лютого 2001 року ОСОБА_1, шляхом службового підроблення,
надавши до Вінницької товарної універсальної біржі завідомо неправдивий витяг
із протоколу загальних зборів акціонерів від 28 листопада 2000 року щодо
реалізації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 нерухомого майна ЗАТ “Вінницярайміжколгоспбуд”,
згідно з біржовим контрактом №300 від 27 лютого 2001 року придбав частину
столярного цеху, частину пилорами, гараж, механічну майстерню, естакаду,
автогараж, автозаправку на суму 30 550 грн., а згідно з біржовим контрактом №
301 від 27 лютого 2001 року продав
ОСОБА_3 частину столярного цеху, частину пилорами на суму 8 550 грн.,
заподіявши своїми діями істотну шкоду охоронюваним законом правам і інтересам
акціонерів, що спричинили тяжкі наслідки на суму 39 1000 грн.

Крім того, 19 жовтня 2001 року ОСОБА_1, шляхом службового підроблення,
надавши до Вінницької товарної універсальної біржі завідомо неправдивий витяг
із протоколу загальних зборів акціонерів від 28 листопада 2000 року щодо
реалізації нерухомого майна ЗАТ “Вінницярайміжколгоспбуд”, згідно з біржовим
контрактом №1070 від 19 жовтня 2001 року продав своєму родичу ОСОБА_4
приміщення медпункту, приміщення складу, адмінбудинок, будівлю сушки, вбиральню
на суму 20 000 грн., а згідно з біржовим контрактом № 1069 від 19 жовтня 2001
року продав ОСОБА_5 приміщення медпункту, приміщення складу на суму 6 300 грн.,
заподіявши своїми діями істотну шкоду охоронюваним законом правам і інтересам
акціонерів, що спричинили тяжкі наслідки на суму 26 300 грн.

До того ж ОСОБА_1 вніс до офіційних документів - податкових декларацій з
податку на додану вартість по ЗАТ “Вінницярайміжколгоспбуд” за лютий, березень
та жовтень 2001 року завідомо неправдиві відомості, що спричинило ненадходження
до бюджету податку на додану вартість у сумі 12 213,25 грн., що спричинило
тяжкі наслідки.

Крім того, ОСОБА_1, зловживаючи своїм службовим становищем, 06 червня 2001
року та 19 жовтня 2001 року без попередньої згоди державного податкового органу
реалізував майно ЗАТ “Вінницярайміжколгоспбуд”, яке знаходилось у податковій
заставі, на загальну суму 34 313 грн., а кошти від реалізації цього майна не
направив на погашення податкового боргу, чим заподіяв тяжкі наслідки державним
інтересам у виді ненадходження податків на суму 34 313 грн.

Крім того, ОСОБА_1 у період часу з 01 січня 2001 по 15 квітня 2002 роки
умисно ухилився від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до
бюджету коштів у значних розмірах на загальну суму 26 702,9 грн. (у тому числі:
податку на додану вартість у сумі 13 548,75 грн., податку з власників
транспортних засобів та самохідних машин і механізмів у сумі 7 094,88 грн.,
земельного податку в сумі 6 059,27 грн.), що в 1 570 разів перевищує
неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Суд, виправдовуючи ОСОБА_1 за всіма статтями обвинувачення, дійшов до
висновку про те, що останній не є службовою особою, а отже - і суб'єктом
інкримінованих йому злочинів. Своє рішення мотивує тим, що ОСОБА_1 на посаду
голови правління ЗАТ “Вінницярайміжколгоспбуд” обраний не легітимно, а згідно з
рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 05 вересня 2006
року керівником підприємства є ОСОБА_6

На переконання суду, умисел ОСОБА_1 на вчинення злочину, передбаченого ч. 1
ст. 212 КК України, ґрунтується на припущеннях, оскільки факт неподання
декларацій не може свідчити про умисел особи на ухилення від сплати податків,
нарахування земельного податку та податку з власників транспортних засобів
проведено безпідставно, а щодо несплати податку на додану вартість від
реалізації майна, то всі кошти від його реалізації надходили на рахунок ДПІ у
зв'язку із перебуванням майна підприємства у податковій заставі.

Виправдовуючи ОСОБА_1 за статтями 364, 365 КК України суд дійшов до
висновку про те, що ОСОБА_1 не є службовою особою, а отже - і суб'єктом
злочинів, а оскільки всі кошти від реалізованого майна надійшли підприємству та
на виплату заборгованості по заробітній платі, то не мало місце настання
суспільно небезпечних наслідків у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом
правам свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським
інтересам, або інтересам юридичних осіб.

У касаційному поданні прокурор, не погоджуючись із судовими рішеннями в
частині виправдання ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 212 КК України у зв'язку
із неправильним застосуванням кримінального закону, порушує питання про їх
скасування з направленням справи на новий судовий розгляд. При цьому, на думку
прокурора, суд дійшов безпідставного висновку про недоведеність підробки
ОСОБА_1витягу із протоколу загальних зборів ЗАТ, не взявши до уваги показання
свідків, які займали керівні посади на підприємстві: ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9та ОСОБА_10і заперечили факт розгляду на загальних зборах акціонерів
питання щодо реалізації майна ЗАТ “Вінницярайміжколгоспбуд”. Вважає помилковим
висновок суду про те, що ОСОБА_1 не був належним чином обраний головою
правління, а тому не є службовою особою та суб'єктом злочинів, у вчиненні яких
йому пред'явлено обвинувачення. Вважає передчасним рішення суду про
недоведеність заподіяння діями виправданого будь-яких наслідків товариству,
оскільки досудовим слідством ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 365
КК України із врахуванням заподіяння шкоди акціонерам товариства, про що
свідчить той факт, що кримінальна справа була порушена за скаргою акціонера
ОСОБА_11 з приводу реалізації майна підприємства без згоди акціонерів. Крім того,
не погоджується із висновком суду про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на
ухилення від сплати податків.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора Сухарєва
О.М., який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що
касаційне подання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтями 323, 327, 334, 370 КПК України вирок суду повинен бути
законним і обґрунтованим. Виправдувальний вирок постановляється у випадках,
коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу
злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.
Мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити підстави для
виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази
обвинувачення. Порушення вимог кримінально-процесуального закону, які
перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і
постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, тягнуть скасування
вироку.

Матеріалами справи встановлено, що ці вимоги закону судом першої та
апеляційної інстанції були порушені.

Постановивши щодо ОСОБА_1 виправдувальний вирок, місцевий суд прийшов до
висновку, що в діянні підсудного немає складу злочину, передбаченого ч. 3 ст.
365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 212 КК України.

Суд обґрунтував свій висновок тим, що ОСОБА_1 не був суб'єктом цих злочинів - службовою особою, так як
загальними зборами ЗАТ “Вінницярайміжколгоспбуд” головою правління не обирався і
діяв від імені підприємства без належних на то повноважень.

Суд першої інстанції відкинув докази обвинувачення
мотивуючи тим, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 05 вересня
2006 року було встановлено, що з 30 жовтня 1998 року зміни керівника та зміни до
установчих документів ЗАТ “Вінницярайміжколгоспбуд” не проводились і його керівником
був ОСОБА_6, що вважав фактом, встановленим рішенням суду, яке набрало
законної сили, що, на його думку, не може бути предметом повторного доказування
при розгляді справи щодо ОСОБА_1

З таким висновком суду погодитись не можна,
оскільки за законом суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті
в судовому засіданні і оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується
на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Суд не врахував, що ніякі докази для суду не мають наперед встановленої
сили.

Як убачається із рішення Староміського районного
суду м. Вінниці від 05 вересня 2006 року, цим судом було лише вирішено відмовити
у позові закритого акціонерного товариства
“Вінницярайміжколгоспбуд” в особі ліквідатора ОСОБА_12 до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про визнання поважними причини пропуску
строків позовної давності та визнання біржових контрактів купівлі-продажу нерухомості
на Вінницькій товарній універсальній біржі №300 та №301 від 27 лютого 2001 року
недійсними з моменту їх укладення, а щодо ОСОБА_1 жодного рішення прийнято
не було (а. с. 272-274, т. 7).

Отже, обґрунтовуючи вирок щодо виправдання
ОСОБА_1, суд не досліджував обставин, викладених у мотивувальній
частині цього рішення, а надав їм наперед встановленої сили, відкинувши без належного
перевірки докази обвинувачення.

Зокрема, суд не дав жодної оцінки даним
про те, що ОСОБА_1 загальними зборами акціонерів було обрано
членом правління ЗАТ

”Вінницярайміжколгоспбуд”, яке, за матеріалами
справи, обрало його головою правління.

Судом належно не оцінено обставин, які свідчили
про те, що ОСОБА_1
виконував вказані рішення товариства і діяв в межах компетенції його керівника,
зокрема, як голова правління ЗАТ ”Вінницярайміжколгоспбуд” - приймав рішення, підписував
та видавав документи, як голова правління реалізовував майно товариства і подавав
до Вінницької МДПІ податкові декларації, що стверджено наявними у справі доказами.

Як убачається з вироку, суд не дав жодної
оцінки показанням

самого ОСОБА_1, в тому числі під
час судового розгляду справи, про те, що 28 листопада 2000 року його дійсно було
обрано головою правління ЗАТ ”Вінницярайміжколгоспбуд” і він обіймав цю посаду та
виконував свої службові обов'язки, реалізовував майно товариства, розподіляв кошти
на погашення по заробітній платі та податках.

Отже, колегія суддів вважає, що суд фактично
не дав оцінки доказам обвинувачення про те, що ОСОБА_1 був службовою особою
і виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов'язки голови
правління ЗАТ ”Вінницярайміжколгоспбуд”.

Що стосується інших доводів касаційного
подання прокурора про неправильне застосування кримінального закону при обґрунтуванні
відсутності в діяннях ОСОБА_1 складу злочинів у сфері службової і господарської
діяльності, то вони, на думку колегії суддів,
ґрунтуються на законі.

Обґрунтовуючи свій висновок про це, колегія
суддів виходить з того, що дійсно мотив і мета вчинення таких дій можуть бути різними
і на кваліфікацію злочину, як правило, не впливають.

Що ж стосується того, чи є вихід за межі
наданих повноважень явним, суд мав враховувати, наскільки він був очевидним для
службової особи і чи усвідомлював ОСОБА_1 протиправність своєї поведінки. Про наявність
умислу на ухилення від сплати податків, зборів, інших обов'язкових платежів можуть
свідчити й відсутність податкового обліку чи ведення його з порушенням установленого
порядку, що судом враховано не було, як і те, що згідно статті 68 Конституції України
незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду про
виправдання ОСОБА_1 є передчасним, прийнятим із порушенням вимог
кримінально-процесуального закону, без повного, всебічного дослідження обставин
справи і зібраних слідством доказів, а тому не може бути визнаним законним. У
зв'язку з цим вирок суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий
судовий розгляд, під час якого належить, з урахуванням викладених у касаційному
поданні інших доводів, вжити заходів для повного, всебічного дослідження
обставин справи, дати належну оцінку зібраним доказам, в залежності від чого
постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване рішення.

Апеляційний суд, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 за апеляцією прокурора, не звернув
уваги на вказані порушення закону, не перевірив його доводів і докладних
мотивів прийнятого рішення не навів, а тому й ухвала апеляційної інстанції
підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України, колегія суддів

У
Х В А Л И Л А :

касаційне подання першого заступника прокурора Вінницької
області задовольнити.

Вирок Староміського районного суду м. Вінниці від 27
грудня 2006 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 05 квітня
2007 року та окрему ухвалу цього ж суду щодо виправдання ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст.
366 КК України скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий
розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

У решті судові рішення щодо ОСОБА_1
залишити без зміни.

С У
Д Д І :

Присяжнюк Т.І.
Косарєв В.І. Нікітін
Ю.І.