У х в а л а

і м е н е м У к р а ї н и

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:

головуючого
Паневіна В.О.,

суддів
Коротких О.А., Школярова В.Ф.,

за участю прокурора
Брянцева В.Л.,

засудженого
ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 17 квітня 2007року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду
Дніпропетровської області від 1 грудня
2006року

Даним вироком:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого, 20 травня 1998
року за ст. 140 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі, 29 червня 1999 року за ст.ст. 140 ч. 2,
142 ч. 1 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого від
подальшого відбування покарання 18 липня 2002року умовно-достроково на 1 рік 4
місяці, -

засуджено за ст.115 ч.2 п.п.1, 4 КК України до довічного
позбавлення волі.

ОСОБА_1 визнано судом винним і засуджено за умисне
вбивство двох осіб, з особливою жорстокістю, вчинене за таких обставин.

18 червня 2006 року, близько 3-ї години ОСОБА_1, будучи в
стані алкогольного сп'яніння, прийшов до будинку АДРЕСА_1, де проживала його
співмешканка ОСОБА_3, для з'ясування відносин, оскільки вона припинила з ним
фактичні шлюбні стосунки.

Зайшовши в будинок, ОСОБА_1 побачив, що у ліжку сплять
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

На ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків, з
ревнощів, ОСОБА_1 вирішив убити їх обох. Для реалізації свого наміру він у
літній кухні взяв ніж, повернувся в будинок, включив світло та розбудив ОСОБА_3
і ОСОБА_4.

Усвідомлюючи, що в кімнаті знаходиться дочка ОСОБА_3,
ОСОБА_5, яка також прокинулася, ОСОБА_1 умисно, з метою вбивства, завдав ОСОБА_4 удар ножем в область грудної
клітки справа, після чого почав бити потерпілого головою об цегляну піч.

Продовжуючи свої дії, в присутності неповнолітньої
ОСОБА_5 та усвідомлюючи, що спричиняє дитині особливі моральні страждання,
ОСОБА_1, умисно, з метою вбивства, наніс ОСОБА_3 декілька ударів ножем в
область живота.

Потім ОСОБА_1, діючи з особливою жорстокістю щодо обох
потерпілих, які ще були живі, відрізав ОСОБА_4 статевий орган, а ОСОБА_3 ліву
молочну залозу.

Від заподіяних тілесних ушкоджень у вигляді
колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням легень та аорти ОСОБА_4 помер на місці події.

Від заподіяних
тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаного поранення передньої черевної
стінки з пошкодженням печінки та
підшлункової залози ОСОБА_3 померла на місці події.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений
ОСОБА_1 не оспорюючи свою причетність до вчиненого злочину, порушує питання про
скасування вироку та направлення справи на додаткове розслідування. Посилається
на те, що його засуджено з порушенням
закону, оскільки вирок не ґрунтується на переконливих доказах його винності в
умисному вбивстві, в тому числі й з особливою жорстокістю. Вважає, що вбивство
вчинив у стані сильного душевного хвилювання, а не на ґрунті неприязнених
відносин. На його думку, висновок суду,
що ампутація статевого органу та
молочної залози у потерпілих була
здійснена ним коли вони були живими, є неправильним, оскільки потерпілі
в той час були без свідомості. Суд
поклав в основу вироку суперечливі показання неповнолітнього свідка ОСОБА_5,
яка під час нанесення ножових поранень потерпілим була в іншій кімнаті. Вказує
на те, що перші показання він давав під психологічним тиском слідчого. Не
погоджується з висновком судово-психіатричної експертизи, оскільки, як він
вважає, належним чином не встановлено його психічний стан, оскільки злочин
вчинив у стані афекту. На його думку, суд безпідставно визнав обтяжуючою
обставиною вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. При розгляді справи
належним чином не з'ясовані дані, які характеризують його особу, що вплинуло на
тяжкість призначеного покарання. Вважає, що під час досудового слідства було
порушено його право на захист, оскільки під час відтворення обстановки і
обставин події та при виконанні вимог ст. 218 КПК України захисник не був присутній.
Судом було допущено істотне порушення кримінально
процесуального законодавства, зокрема, вирок не було постановлено в нарадчій
кімнаті.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, прокурора Брянцева В.Л.
про залишення вироку без змін, захисника ОСОБА_2, який підтримав касаційну
скаргу засудженого в частині пом'якшення покарання, засудженого ОСОБА_1, який
підтримав касаційну скаргу та просив скасувати вирок, а справу направити на
додаткове розслідування, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Судом правильно
встановлено фактичні обставини справи і зроблено обґрунтований висновок про
доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину. Такий висновок ґрунтується на
зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах.

Як під час досудового слідства так і в судовому засіданні
ОСОБА_1 визнавав частково себе винним у вчиненні злочину та пояснював, що 18
червня 2006 року близько 3-ї год. з ревнощів, вчинив умисне вбивство ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 шляхом заподіяння
смертельних ножових поранень, при
цьому ОСОБА_3 відрізав ліву молочну
залозу, а ОСОБА_4 статевий орган.

Такі показання ОСОБА_1 об'єктивно узгоджуються з іншими
доказами по справі.

Зокрема з протоколу огляду місця події вбачається, що у
будинку АДРЕСА_1 виявлено трупи ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 з ознаками насильницької
смерті.

Згідно з протоколом огляду одягу ОСОБА_1 вбачається, що
на джинсових брюках та кофті, вилучених у засудженого, виявлено кров, яка
згідно з висновком судово-імунологічної експертизи може походити від ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Згідно з даними протоколу відтворення обстановки і
обставин події за участю засудженого, він на місці вчинення злочину розповів та
показав про те, як саме і куди ножем наносив удари потерпілим. Ці показання
ОСОБА_1 повністю узгоджуються з даними протоколу огляду місця події.

З показань свідка ОСОБА_5 вбачається, що коли вона
прокинулася вночі то побачила в кімнаті ОСОБА_1 В руці у нього був ніж, яким
він вдарив ОСОБА_4. Засуджений скинув матір з ліжка та вдарив ногою. На матері
була кров.

Згідно з показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, 18 червня 2006 року після 3-ї год.
до них додому приходив ОСОБА_1, який
повідомив, що вбив колишню співмешканку та її коханця.

За висновками судово-медичних експертиз смерть ОСОБА_3 настала внаслідок проникаючого
колото-різаного поранення передньої черевної стінки справа з пошкодженням
печінки та підшлункової залози, що
супроводжувалося масивною внутрішньочеревною кровотечею. Всі тілесні
ушкодження, в тому числі й ампутація лівої молочної залози, є прижиттєвими.

Згідно з висновками судово-медичних експертиз смерть
ОСОБА_4 настала внаслідок колото-різаного поранення грудної клітки з
пошкодженням легень та аорти. Всі тілесні ушкодження, в тому числі й ампутація
статевого органу, є прижиттєвими.

Сукупність цих та інших наведених у вироку доказів, яким
суд дав правильну оцінку, переконливо свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив умисне вбивство двох
осіб, з особливою жорстокістю.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 115 ч. 2 п. 1,4 КК
України є правильною.

Доводи касаційної скарги засудженого про неправильність
кваліфікації його дій як умисного вбивства двох осіб з особливою жорстокістю, є безпідставними.

Як вірно вказано у вироку апеляційного суду, умисел ОСОБА_1 на умисне вбивство двох осіб з
особливою жорстокістю підтверджується послідовністю його дій, оскільки для
вчинення вбивства він взяв ніж. Спочатку ОСОБА_4, а потім ОСОБА_3 наніс зі значною силою удари ножем, довжина леза
якого складала 14,5 см. Зі значною силою бив головою ОСОБА_4 об піч.

Після чого,
усвідомлюючи що потерпілі живі, ампутував ОСОБА_4 статевий орган, а ОСОБА_3
ліву молочну залозу. Під час вчинення цих дій розмовляв з потерпілими.

Вказані вище
усвідомлені та послідовні дії, як вірно зазначено у висновку стаціонарної
судово-психіатричної експертизи, свідчать про відсутність будь-яких ознак
тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності ОСОБА_1, оскільки він міг
давати звіт своїм діям та керувати ними. Підстав сумніватися в достовірності
цього висновку експертизи немає.

Суд обґрунтовано вказав у вироку на те, що ОСОБА_1
позбавляючи потерпілих життя усвідомлював, що завдає їм особливих страждань.
Крім того, вказані дії були вчинені в присутності дочки потерпілої ОСОБА_5, що
ОСОБА_1 усвідомлював.

Посилання у касаційній скарзі засудженого на те, що
ОСОБА_5 під час вбивства була в іншій кімнаті і її показання суперечливі, є безпідставними, оскільки, як
встановлено у справі, дочка перебувала в тій же кімнаті, що й її матір.

Згідно з показаннями засудженого ОСОБА_1, ввечері,
незадовго до вбивства, він вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_6, тому суд правильно визнав
вчинення засудженим злочину в стані алкогольного сп'яніння , як обставину, що
обтяжує покарання.

Свідок ОСОБА_6
підтвердив ці показання засудженого.

Доводи касаційної скарги засудженого про те, що перші
показання він давав під психологічним тиском слідчого, є безпідставними. Під
час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_1 був присутній захисник. У
подальшому під час допиту як обвинуваченого, а також в судовому засіданні
ОСОБА_1 підтверджував обставини, за яких він вчинив умисне вбивство потерпілих.
З протоколу судового засідання (т.2 а.с. 49) вбачається, що після оголошення
протоколу допиту ОСОБА_1 в якості підозрюваного (т.1 а.с. 54-56) він підтвердив
правильність показань, відображених у протоколі.

Необґрунтованими є і посилання засудженого на те, що під
час досудового слідства було порушено його право на захист.

Як вбачається з протоколу відтворення обстановки і
обставин події за показаннями засудженого, при виконанні даної слідчої дії був
присутній захисник. Також за участю захисника ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами
кримінальної справи. Під час розгляду справи в суді жодних заяв чи клопотань з
цього приводу він не заявляв.

Посилання засудженого на те, що вирок постановлено не в
нарадчій кімнаті, є безпідставним, оскільки це суперечить матеріалам справи,
зокрема, протоколу судового засідання.

Призначаючи покарання
ОСОБА_1 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини що обтяжують
покарання, його особу і з урахуванням
особливої тяжкості вчиненого злочину та тяжкості наслідків, що настали,
обґрунтовано призначив йому покарання у виді
довічного позбавлення волі, як особі, що становить виключну небезпеку
для суспільства. Призначене покарання є справедливим і відповідає вимогам ст.
65 КК України.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів, -

у х в
а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 грудня 2006 року щодо нього
залишити без змін.

С
у д д і :

Паневін В.О. Коротких О.А. Школяров В.Ф.

Суддя
Верховного Суду України Драга В.П.