АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№11-888 2007р. Головуючий у 1-й інстанції
121 ч.1 Череднікова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року серпня місяця
„31" дня Колегія суддів
судової палати у

кримінальних
справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді-
Мілаша СП.

Суддів-
Лісіченко Л.М. , Слєпухи О.Є.

з участю прокурора - Кашициної О.Є.

та адвоката -
ОСОБА_1.

засудженого -
ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах
захисника - адвоката ОСОБА_1. на вирок
Лубенського міського суду Полтавської області від „1" червня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, непрацюючий,
судимий 15.11. 1994р. за статтею 94 КК України до 11 років позбав­лення
волі, 9.07.2004р. за статтями
185ч.1, 71 КК України до 2-х років і 6
місяців позбавлення волі, 6.07.2007р. умовно-достроково звільнений на 6
міся­ців 3 дні, -

засуджений за ч.
1 ст.
121 КК України до 5 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю
вироків до 5 років 1 3-х місяців позбавлення волі.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3. 2260 грн.05 коп. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди і 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 250
грн. витрат, пов"заних з наданням
юридичної допомоги, а всього 22510 грн.
05 коп.

За
вироком суду він визнаний винним в тому,
що ) січня 2007 року близько 16 години,
перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, прийшов до квартири АДРЕСА_2, де мешкає ОСОБА_3 , вважаючи,
що там знаходиться його співмешканка ОСОБА_4. та стукав в двері. Після
того, як йому їх не відчинили, він вибив вхідні двері та зайшов до квартири.
Побачивши там ОСОБА_4. і ОСОБА_3,
який лежав на дивані, засуджений
на

2

грунті
ревнощів завдав останньому ряд ударів кулаками по обличчю, стягнув потерпілого на підлогу та наніс удари
ногами по різним частинам тулуба ОСОБА_3 і спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент їх
заподіяння

В
апеляціях засуджений і в його інтересах захисник просять скасувати вирок суду
першої інстанції і справу направити на новий судовий розгляд. В них вони
посилаються на те, що суд першої
інстанції, розглядаючи цю кримінальну
справу, допустив неповноту судового
слідства, істотні порушення вимог КПК
України, дав неправильну оцінку доказам
На їх думку місцевий суд безпідставно не призначив психолого-психіатричну
експертизу і не поставив перед експертами питання чи не перебував ОСОБА_2 в
стані сильного душевного хвилювання під час скоєння інкримінованих йому дій і
тому неправильно кваліфікував його дії за ч 1 ст 121 КК України, а необхідно було кваліфікувати дії ОСОБА_2 за
ст 123 КК України

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про залишення вироку без
змін, пояснення засудженого і його
адвоката, які просили задовольнити їх
апеляції, перевіривши матеріали справи і
мотиви апеляцій та приходить до висновку,
що вони не підлягають задоволенню з таких підстав

Винність засудженого у скоєнні злочинів при обставинах, викладених у вироку, підтверджується показаннями потерпілого
ОСОБА_3. про те,
що коли в його квартирі перебувала ОСОБА_4, то в його житло, вибивши двері, увірвався ОСОБА_2 і наніс йому без будь-яких
підстав удари кулаками по обличчю і ногами по тілу, говорячи,
щоб він відстав від ОСОБА_4, аналогічними
показаннями останньої, допитаної в
якості свідка, яка, крім того,
підтвердила те, що ОСОБА_2 и необгрунтовано
приревнував до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
помешкання якого вона прийшла,
вважаючи, що там вже перебуває
ОСОБА_2, показаннями свідка
ОСОБА_5, яка підтвердила, що потерпілого бачила побитого з синцями на
обличчі і він їй пояснив, що його засуджений
побив із-за ревнощів, а, крім того, на дверях були вибиті замки

Ця
обставина підтверджується протоколом огляду місця події - квартири ОСОБА_3 /а с 6-7/ Свідку
ОСОБА_6 відомо, що останнього на грунті
ревнощів побив ОСОБА_2

Як видно
з висновку судово-медичної експертизи /асі 5/,
ОСОБА_3 заподіяні тілесні ушкодження,
які по ступені тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення
і могли бути завдані в строк та при обставинах,
вказаних потерпілим

Під час
відтворення обстановки і обставин події з участю останнього він розповів і
показав як ОСОБА_2 спричинив йому
тілесні ушкодження /а с 73-75/

В ході
такої ж слідчої дії /а с
92-96/, як і у власноручно написаній
явці з повинною /а с 4/
засуджений також підтвердив те, що це
він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_3 Цієї обставини він не заперечував на
досудовому і судовому слідстві Його доводи та їх посилання з захисником в
апеляціях, що ОСОБА_2 перебував у стані
сильного душевного хвилювання, коли завдавав
тілесні ушкодження потерпілому спростовує висновок амбулаторної судової
психолого-психіатричної експертизи /ас 112-117/, згідно якого ОСОБА_2 під час скоєння
інкримінованого діяння хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом
психічної діяльності не страждав і не страждає в даний час, а також не перебував в стані фізіологічного
афекту

Суд
першої інстанції своєю постановою /ас 156/ обгрунтовано відмовив в задоволенні
клопотання захисника про призначення додаткової психолого-психіатричної
експертизи, так як не було необхідності
ставити питання перед експертами про те,
чи перебував ОСОБА_2 в стані сильного душевного хвилювання під час
скоєння інкримінованих дій Давати оцінку такого стану є прерогатива суду, а не експерта Це є юридичний критерій
Експерт-психіатр може в ході експертизи дати відповідь тільки на те, чи була особа в стані фізіологічного афекту
або не була в такому стані під час вчинення діяння

Місцевий
суд правильно встановив умисел і емоційний стан ОСОБА_2 під час нанесення тілесних ушкоджень
потерпілому, який не завдавав
засудженому ніякого насильства і образи,
що підтверджували не тільки ОСОБА_3
і свідок ОСОБА_4., а і не заперечував і сам ОСОБА_2. у власноручно написаній явці з повинною /а.с.
4/ під час допитів в якості підозрюваного /а.с. 83/ і обвинуваченого /а.с. 87/
та в ході відтворення обстановки і обставин події.

Суд
першої інстанції дав правильну оцінку не тільки вказаній експертизі, а і всій сукупності доказів по справі та
прийшов до правильного висновку, що
ОСОБА_2. умисно спричинив ОСОБА_3. тяжкі тілесні ушкодження на грунті
ревнощів, перебуваючи в стані
алкогольного сп"яніння, а не в
стані сильного душевного хвилювання. Тому обгрунтовано кваліфікував суд дії
ОСОБА_2 за ч.1 ст. 121 КК України і не знайшов підстав для
перекваліфікації його дій на ст. 123 КК
України.

Про тяжку образу з боку потерпілого ОСОБА_3. , яка на думку засудженого була в тому, що він у своїй квартирі, перебуваючи в стані алкогольного
сп"яніння, лежав на ліжку під
ковдрою і в помешканні його в той час знаходилась співмешканка, засуджений став стверджувати тільки під час
останнього допиту його в якості обвинуваченого з участю захисника і в апеляції.
Однак, при цьому як в ході
слідства, так і під час судового
розгляду він показував і те, що з
ОСОБА_4. спів мешкав тільки близько двох місяців і його разом з нею на Новий
рік запросив до себе в гості потерпілий. ОСОБА_4. прийшла в квартиру
останнього, вважаючи, що там вже знаходиться ОСОБА_2.

Твердження
засудженого в апеляції про те, що він не
пошкоджував двері в квартирі ОСОБА_3.
спростовуються показаннями останнього,
показаннями свідків ОСОБА_5. ,
ОСОБА_7., протоколом огляду
квартири, речовими доказами та
показаннями самого засудженого на досудовому слідстві /а. с. 4, 9/.

Колегія
суддів не приймає до уваги посилання ОСОБА_2
в апеляції про те, що він у
святковий день 1 січня 2007 року був тверезий,
так як ці його доводи спростовуються показаннями самого ОСОБА_2 , як на досудовому, так і судовому слідстві, де він визнавав те, що в цей день був в стані алкогольного
сп"яніння. Цієї обставини засуджений не заперечував і в ході проведення
психолого-психіатричної експертизи.

По
справі не допущено право на захист засудженого і інших істотних порушень вимог
КПК, які б давали підстави для
скасування вироку суду. Після того, як
ОСОБА_2. заявив клопотання слідчому 27
лютого 2007 року про призначення психолого-психіатричної експертизи /а.с. 97/, слідчий в той же день задовольнив це
клопотання і своєю постановою призначив таку експертизу /а.с. 110/.

Після
проведення вказаної експертизи слідчий ознайомив з нею ОСОБА_2. і як видно з відповідного протоколу останній
не мав ніяких клопотань /а.с. 111/.

Призначаючи
покарання засудженому, суд першої
інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного ним в стані алкогольного
сп"яніння злочину, який на підставі
ст 12 .КК України вважається тяжким, а
також дані його особи та обставини, що
пом"якшують покарання

Суд
обрав йому мінімальне покарання,
передбачене ст. 121 ч.1 КК України, воно відповідає вимогам
ст. 65 КК України.

При таких
обставинах апеляції не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженого ОСОБА_2 і в його інтересах
захисника ОСОБА_1. залишити без задоволення,
а вирок Лубенського міського суду Полтавської області від 1 червня 2007
року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.