Справа № 739/116/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/291/2015
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в режимі відеоконференції із Новгород-Сіверською УВП №31 Управління ДПтСУ в Чернігівській області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2015 року,

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку апеляційного суду Рівненської області від 01 квітня 2005 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання місцевий суд виходив з того, що покарання у виді довічного позбавлення волі призначене ОСОБА_6 , ґрунтується на вимогах закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нову, якою заміни призначене йому покарання на підставі п.3 ст.74 КК України. Вважає, що суд відмовив у задоволенні клопотання без належної оцінки обставин провадження, що свідчить про упередженість суду і є підставою для скасування ухвали суду.

Вважає, що з урахуванням рішень Конституційного Суду України, якими такий вид кримінального покарання, як смертна кара визнано неконституційним та на підставі яких суди кримінальної юрисдикції мають виконувати закони щодо гуманізації відповідальності, ОСОБА_6 стверджує, що покарання, яке могло бути призначене йому судом є 15 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

В частині ч. 3 ст. 74 КК України йдеться про можливість пом`якшення призначеного покарання в тих випадках, коли в процесі відбування покарання прийнятий новий, більш м`який кримінальний закон.

Тобто підлягали зниженню відповідно до ч.3 ст.74 КК України міри покарання призначені за КК України 1960 року, якщо вони перевищували санкції відповідних статей КК України 2001 року, до максимальних меж покарання, встановлених Кримінальним Кодексом України 2001 року.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком апеляційного суду Рівненської області від 01 квітня 2005 року за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст. 187 КК України (в редакції 2001 року), п.п. 1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України (в редакції 2001 року) із застосуванням ст. 70 КК України (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Даний вирок суду ухвалою Верховного Суду України від 22 вересня 2005 року залишений без змін.

Виходячи з наведеного вбачається, що ОСОБА_6 був засуджений після набрання чинності Кримінальним Кодексом України 2001 року.

Крім того, всі епізоди злочинних дій, в тому числі по обставинах умисного убивства, він вчинив у 2004 році, що передбачало та надавало можливість суду застосувати до ОСОБА_6 такий вид покарання, як довічне позбавлення волі.

Отже відповідно пункту 11 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень КК України в редакції 2001 року на ОСОБА_6 не поширюються правила давності, встановлені КК України в редакції 1960 року, оскільки він засуджений за законом КК України в редакції 2001 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи засудженого про необхідність заміни йому покарання, у зв`язку з прийняттями рішення Конституційного Суду України від 29.12.1999 року, яким визнано неконституційною смертну кару в України, є надуманими, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку апеляційного суду Рівненської області від 01 квітня 2005 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4