№1-кп/522/475/15
№522/2652/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2015 р. Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі обвинувальний акт, зареєстрований в єдиному реєстрі досудових розслідувань за №500006375 по звинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, має двох дітей 1991 р.н., 1993 р.н., мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з обвинувального акту, в липні 2009 р., ОСОБА_6 прийнята на стажування з виправним терміном, на посаду менеджера з продажу метало-пластикових вікон та дверних виробів до СПД ОСОБА_7 . Увійшовши в довіру до ОСОБА_7 та її родича ОСОБА_8 - 01.08.2010 р. з ОСОБА_6 укладено договір про повну матеріальну відповідальність, на посаді менеджера з продажу, при цьому, ОСОБА_6 офіційно працевлаштована не була. ОСОБА_6 , маючи намір на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи, що вона офіційно не працевлаштована стала працювати в салон-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » СПД ОСОБА_7 , в якості менеджера з продажу, і в обов`язки ОСОБА_6 входило оформлення договорів з клієнтами, обробка заказів, прийняття грошових коштів за закази від клієнтів та щоденна передача грошей адміністрації. Таким чином, ОСОБА_6 здійснювала повноваження, щодо розпорядження і зберігання ввірених їй грошових коштів.

09.09.2010 р., ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, уклала угоду з ОСОБА_9 на виготовлення метало-пластикових вікон на загальну суму 13642 гривні. Підписавши угоду, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_9 завдаток за договором в сумі 10000 гривень, які ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладену угоду, а отримані грошові кошти в якості завдатку ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. В подальшому, після проведення ревізії, в листопаді 2010 р., та викриття ОСОБА_6 в заволодінні грошовими коштами, СПД ОСОБА_7 металопластикові вікна виготовила замовнику за власний рахунок. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 10000 гривень.

Крім того, 15.09.2010 р., ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, уклала угоду з ОСОБА_10 на виготовлення метало-пластикових вікон на загальну суму 5025 гривень. Підписавши угоду, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_10 завдаток за договором в сумі 4000 гривень, які ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладену угоду, а отримані грошові кошти в якості завдатку ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. В подальшому, після проведення ревізії, в листопаді 2010 р., та викриття ОСОБА_6 в заволодінні грошовими коштами, СПД ОСОБА_7 металопластикові вікна виготовила замовнику за власний рахунок. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 4000 гривень.

Крім того, 17.09.2010 р., ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, уклала угоду з ОСОБА_11 на виготовлення метало-пластикових вікон на загальну суму 7352 гривні. Підписавши угоду, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_11 завдаток за договором в сумі 6000 гривень, які ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладену угоду, а отримані грошові кошти в якості завдатку ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. В подальшому, після проведення ревізії, в листопаді 2010 р., та викриття ОСОБА_6 в заволодінні грошовими коштами, СПД ОСОБА_7 металопластикові вікна виготовила замовнику за власний рахунок. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 6000 гривень.

Крім того, 23.09.2010 р., ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, уклала угоду з ОСОБА_12 на виготовлення метало-пластикових вікон на загальну суму 3468 гривень. Підписавши угоду, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_12 завдаток за договором в сумі 3468 гривень, які ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладену угоду, а отримані грошові кошти в якості завдатку ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. В подальшому, після проведення ревізії, в листопаді 2010 р., та викриття ОСОБА_6 в заволодінні грошовими коштами, СПД ОСОБА_7 металопластикові вікна виготовила замовнику за власний рахунок. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 3468 гривень.

Крім того, 24.09.2010 р., ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, уклала угоду з ОСОБА_13 на виготовлення метало-пластикових вікон на загальну суму 2277 гривень. Підписавши угоду, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_13 завдаток за договором в сумі 2277 гривень, які ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладену угоду, а отримані грошові кошти в якості завдатку ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. В подальшому, після проведення ревізії, в листопаді 2010 р., та викриття ОСОБА_6 в заволодінні грошовими коштами, СПД ОСОБА_7 металопластикові вікна виготовила замовнику за власний рахунок. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 2277 гривень.

Крім того, 24.09.2010 р., ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, уклала угоду з ОСОБА_14 на виготовлення метало-пластикових вікон на загальну суму 13003 гривні. Підписавши угоду, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_14 завдаток за договором в сумі 8000 гривень, які ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладену угоду, а отримані грошові кошти в якості завдатку ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. В подальшому, після проведення ревізії, в листопаді 2010 р., та викриття ОСОБА_6 в заволодінні грошовими коштами, СПД ОСОБА_7 металопластикові вікна виготовила замовнику за власний рахунок. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 8000 гривень.

Крім того, 28.09.2010 р., ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, уклала угоду з ОСОБА_15 на виготовлення метало-пластикових вікон на загальну суму 2503 гривні. Підписавши угоду, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_16 завдаток за договором в сумі 2000 гривень, які ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладену угоду, а отримані грошові кошти в якості завдатку ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. В подальшому, після проведення ревізії, в листопаді 2010 р., та викриття ОСОБА_6 в заволодінні грошовими коштами, СПД ОСОБА_7 металопластикові вікна виготовила замовнику за власний рахунок. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 2000 гривень.

Крім того, 29.09.2010 р., ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, уклала угоду з ОСОБА_17 на виготовлення метало-пластикових вікон на загальну суму 9290 гривень. Підписавши угоду, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_17 завдаток за договором в сумі 7970 гривень, які ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладену угоду, а отримані грошові кошти в якості завдатку ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. В подальшому, після проведення ревізії, в листопаді 2010 р., та викриття ОСОБА_6 в заволодінні грошовими коштами, СПД ОСОБА_7 металопластикові вікна виготовила замовнику за власний рахунок. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 7970 гривень.

Крім того, 30.09.2010 р., ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, уклала угоду з ОСОБА_18 на виготовлення метало-пластикових вікон на загальну суму 33312 гривень. Підписавши угоду, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_18 завдаток за договором в сумі 27000 гривень, які ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладену угоду, а отримані грошові кошти в якості завдатку ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. В подальшому, після проведення ревізії, в листопаді 2010 р., та викриття ОСОБА_6 в заволодінні грошовими коштами, СПД ОСОБА_7 металопластикові вікна виготовила замовнику за власний рахунок. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 27000 гривень.

Крім того, 04.10.2010 р., ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, уклала угоду з ОСОБА_19 на виготовлення метало-пластикових вікон на загальну суму 6328 гривень. Підписавши угоду, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_19 завдаток за договором в сумі 3000 гривень, які ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладену угоду, а отримані грошові кошти в якості завдатку ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. В подальшому, після проведення ревізії, в листопаді 2010 р., та викриття ОСОБА_6 в заволодінні грошовими коштами, СПД ОСОБА_7 металопластикові вікна виготовила замовнику за власний рахунок. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 3000 гривень.

Крім того, 06.10.2010 р., ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, уклала угоду з ОСОБА_20 на виготовлення метало-пластикових вікон на загальну суму 5685 гривень. Підписавши угоду, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_20 завдаток за договором в сумі 3200 гривень, які ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладену угоду, а отримані грошові кошти в якості завдатку ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. В подальшому, після проведення ревізії, в листопаді 2010 р., та викриття ОСОБА_6 в заволодінні грошовими коштами, СПД ОСОБА_7 металопластикові вікна виготовила замовнику за власний рахунок. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 3200 гривень.

Крім того, 07.10.2010 р., ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, уклала угоду з ОСОБА_21 на виготовлення метало-пластикових вікон на загальну суму 7059 гривень. Підписавши угоду, ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_21 завдаток за договором в сумі 3459 гривень, які ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладену угоду, а отримані грошові кошти в якості завдатку ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. В подальшому, після проведення ревізії, в листопаді 2010 р., та викриття ОСОБА_6 в заволодінні грошовими коштами, СПД ОСОБА_7 металопластикові вікна виготовила замовнику за власний рахунок. Таким чином, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 3459 гривень.

Таким чином, в період з 01.08.2010 р. по 29.10.2010 р., ОСОБА_6 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 , на загальну суму 80347 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 на досудовому слідстві кваліфіковані:

· за ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство);
· за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання в якому просить повернути обвинувальний акт по звинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України прокурору для усунення недоліків, мотивуючи клопотання тим, що під час досудового розслідування потерпілою в кримінальному провадженні визнано ОСОБА_7 , однак, на думку представника потерпілої, ОСОБА_7 не може вважатися потерпілою, оскільки, слідчий під час досудового розслідування не ознайомив її у визначеному законом порядку із процесуальними правами та обов`язками, не надав їй відповідну пам`ятку, та не роз`яснив порядок реалізації нею встановлених законом процесуальних прав. Крім того, слідчий не розглянув надану йому заяву потерпілої про визнання потерпілим замість неї, іншого члена її сім`ї, у зв`язку з її хворобою, у порядку ч. 6 ст. 55 КПК України. Також, слідчий відмовив адвокату ОСОБА_4 , як представнику потерпілої у задоволенні клопотанні такого ж змісту, від 12.12.2014 р., і не розглянув заяву члена сім`ї ОСОБА_7 - ОСОБА_8 про визнання його потерпілим, чим, на думку представника потерпілої, слідчий фактично, взагалі, видалив із процесу такого учасника як потерпілий, і позбавив родину ОСОБА_7 можливості реалізувати особисті процесуальні права. Крім того, раніше кримінальну справу по звинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України було повернуто для організації додаткового досудового розслідування, і слідчий, на думку представника потерпілої, не обґрунтовано та безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_6 з одного продовжуваного тяжкого злочину передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, на багато злочинів середньої тяжкості передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, чим створив умови для ОСОБА_6 ухилитись від відповідальності. Крім того, вилучивши потерпілих із процесу, слідчий не взяв до уваги та не інкримінував ОСОБА_6 привласнення нею 24350 гривень, отриманих 05.10.2010 р. від директора ПП «Граммі», та отриманих 01.11.2010 р. від замовника ОСОБА_22 5640 гривень, чим занизив загальну суму привласнених ОСОБА_6 коштів фактично на 30000 гривень, при цьому директора ПП «Граммі`Кошмана було допитано судом під час попереднього судового розгляду. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 , взагалі не була ознайомлена із матеріалами досудового розслідування.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ч. 2 ст. 190 КК України на підставі Закону України «Про амністію у 2011 р.» та закриття кримінального провадження, мотивуючи клопотання тим, що обвинувачена ОСОБА_6 на момент набрання чинності законом мала неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вивчивши клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору; клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2011 р.», та закриття кримінального провадження; вивчивши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування; вислухавши думку прокурора, який заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору, і не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2011 р.», та закриття кримінального провадження; захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , яка заперечувала проти повернення обвинувального акту прокурору, обвинуваченої ОСОБА_6 , яка заперечувала проти повернення обвинувального акту прокурору, та просила звільнити її від кримінальної відповідальності, на підставі Закону України «Про амністію у 2011 р.», та закрити кримінальне провадження; представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , який заперечував проти застосування до обвинуваченої Закону України «Про амністію у 2011 р.», суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2011 р.», та про закриття кримінального провадження задоволенню не підлягає, а обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по звинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України не відповідають вимогам КПК України, у зв`язку з чим, обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування слід повернути прокурору для усунення недоліків, з наступних підстав.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що слідчий надав доступ до матеріалів досудового розслідування представнику потерпілої адвокату ОСОБА_4 але, фактично з матеріалами досудового слідства він ознайомлений не був. Як пояснив прокурор в судовому засіданні ухвалою слідчого судді представнику потерпілого обмежено строк на ознайомлення з матеріалами досудового слідства з 02.02.2015 р. по 06.02.2015 р., проте достеменних та належних відомостей про те, що адвокат ОСОБА_4 був повідомлений про виклик для проведення процесуальної дії не пізніше ніж за три дні до дня коли він був зобов`язаний прибути, як того вимагає ч. 8 ст. 135 КПК України прокурор не надав. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 з матеріалами досудового розслідування ознайомлена не була, в той час як ухвалою слідчого судді вона не була обмежена в часі на ознайомлення, особливо звертаючи увагу на ту обставину що в той період коли було завершено досудове слідство та сторонам кримінального провадження мав бути наданий доступ до матеріалів досудового слідства, як вбачається з довідки КЗ «Білгород-Дністровська Міськрайонна багатопрофільна лікарня» №223 від 16.02.2015 р. ОСОБА_7 30.01.2015 р. була госпіталізована, і знаходилась на лікуванні до 09.02.2015 р. з діагнозом: лакунарний інсульт в басейні правої середньої мозкової артерії.
Крім того. з реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що ОСОБА_7 , взагалі отримувала пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, як того вимагає ч. 2 ст. 55 КПК України. При цьому, слідчий відмовив представнику потерпілої в задоволенні клопотання про визнання потерпілим замість ОСОБА_7 , у зв`язку з її хворобою, яка унеможливлює участь у кримінальному провадженні, її родича - ОСОБА_8 , в порядку передбаченому ч. 6 ст. 55 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 58 КПК України представник потерпілого користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику. Відповідно до вимог ст. 56 КПК України, серед іншого, потерпілий має бути повідомлений про свої права та обов`язки, знати сутність підозри та обвинувачення, має право мати представника та в будь-який момент відмовитись від його послуг, а також має право знайомитись з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 290 КПК України, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні.
Згідно ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Недотримання слідчим передбаченої ст. 290 КПК України процедури надання доступу до матеріалів учасникам кримінального провадження, а в даному випадку не надання доступу до матеріалів досудового розслідування потерпілій ОСОБА_7 є суттєвим порушенням передбачених ст. 56 КПК України прав потерпілого, що унеможливлює подальший розгляд кримінального провадження.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Згідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Крім того, в порушення вимог ч. 2 п. 4 ст. 291 КПК України, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення не відповідає кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 , так як її дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), та за ч. 2 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, однак, в обвинувальному акті під час викладу фактичних обставин кримінального правопорушення слідчим наголошено на ту обставину, що ОСОБА_6 не відобразила в книзі обліку доходів і витрат, та в щоденному звіті про прийняття заказів, і не повідомила ОСОБА_7 про укладені нею угоди, а отримані грошові кошти від замовників метало-пластикових вікон ОСОБА_6 привласнила, і витратила на власні потреби. Крім того, слідчим не вказано, ким на ОСОБА_6 було накладено стягнення, що змусило її працювати з виправним терміном, на посаді менеджера з продажу метало-пластикових вікон та дверних виробів у СПД ОСОБА_7 , як це вказано в обвинувальному акті.

Крім того, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, не зазначені усі процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування та не відображені усі процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування. Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ч. 2 ст. 190 КК України. Згідно ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення про підозру в кримінальному провадженні є процесуальною дією. Відповідно до ч. 4 ст. 278 КПК України дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється особа із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до ЄРДР. В порушення вимог ч. 4 ст. 278 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомості про внесення повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ч. 2 ст. 190 КК України до єдиного реєстру досудових розслідувань.

За таких обставин суд вважає, що обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по звинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ч. 2 ст. 190 КК України слід повернути прокурору Приморського району м. Одеси, так як обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам КПК України, для усунення недоліків.

Клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2011 р.», та про закриття кримінального провадження задоволенню не підлягає, так як на досудовому слідстві порушені права потерпілої особи, і закриття кримінального провадження на цій стадії процесу потягне подальше їх порушення. Зважаючи на це вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності згідно Закону України. «Про амністію в 2011 р.» передчасно.

Керуючись: ст.ст. 55 109, 278, 290, 314 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.

Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування зареєстрований в єдиному реєстрі досудових розслідувань по звинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України повернути прокурору Приморського району м. Одеси, встановивши строк протягом 14 робочих днів з дня набуття ухвалою чинності для усунення недоліків.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України на підставі Закону України «Про амністію у 2011 р.» та закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Одеської області.

Суддя:

20.03.2015