АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/91/15 Справа № 202/9/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

заявника ОСОБА_7

розглянувши 21 січня 2015 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2015 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою було відмовлено в задоволені клопотання старшого слідчого СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, погоджене прокурором прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська про арешт майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_8 або іншій особі розпоряжатись будь-яким чином та використовувати зазначене майно, в межах кримінального провадження за №0003850, внесеного до Єдиного реєстру судових розслідувань 06 листопада 2014 року.

В обґрунтування постановленої ухвали, слідчий суддя вказав на те, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які відомості щодо повідомлення про підозру будь-яким особам, відсутні достатні дані, які вказують на вчинення кримінального правопорушення конкретною особою чи причетність будь-якої особи до вчинення кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування за № 0003850. За таких обставин, враховуючи положення ст.ст.170, 173 КПК України, клопотання слідчого є передчасним, та в його задоволенні відмовив.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, заявник ОСОБА_7 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді. Мотивуючи вимоги, посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановленою з допущенням істотних порушень норм матеріального та процесуального права. При цьому, ОСОБА_7 вказує, що в даному кримінальному провадженні є необхідність, обгрунтовані підстави та процесуальна можливість для накладення арешту на майно та заборони розпорядження майном кв. АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належить їй та сину ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності . Частки у вказаній квартирі виділені не були. 06 листопада 2014 року документи на вказану квартиру було викрадено, у звязку з чим вона звернулась до Індустріального РВ Дніпропетровського МУ м.Дніпропетровська та заява була зареєстрована в ЄДРДР за № 0003850.

01 жовтня 2014 року було укладено договір про продаж квартири на користь ОСОБА_10 . Згідно довідки №1290 від 25 листопада 2014 року, виданої КП ЖЕП №50 ДГС в квартирі окрім неї та ОСОБА_8 також зареєстрований та проживає її малолітній син ОСОБА_11 , 2005 року народження. На сьогоднішній день ? частини квартири знову готується до перепродажу.

З викладеного вище вбачається, що вказана квартира фактично була предметом кримінального провадження та незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту та заборони розпорядження квартирою, призведе до втрати цієї квартири.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи заявника ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає, що скарга задоволенню не підлягає, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі, про істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При розгляді клопотання слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 173 КПК України вислухав думку учасників процесу, дослідив матеріали клопотання і кримінального провадження та дійшов вмотивованого висновку про необхідність відмовити в його задоволенні.

Вказана квартира належить ОСОБА_7 та її сину ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності . Частки у вказаній квартирі виділені не були. 06 листопада 2014 року документи на вказану квартиру було викрадено, у зв`язку з чим вона звернулась до Індустріального РВ Дніпропетровського МУ м.Дніпропетровська та заява була зареєстрована в ЄДРДР за № 0003850, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.

01 жовтня 2014 року було укладено договір про продаж квартири на користь ОСОБА_10 . Згідно довідки №1290 від 25 листопада 2014 року, виданої КП ЖЕП №50 ДГС в квартирі окрім неї та ОСОБА_8 також зареєстрований та проживає її малолітній син ОСОБА_11 , 2005 року народження. На сьогоднішній день ? частини квартири знову готується до перепродажу.

Отже, в матеріалах клопотання відсутні будь-які відомості щодо повідомлення про підозру будь-яким особам, відсутні достатні дані, які вказують на вчинення кримінального правопорушення конкретною особою чи причетність будь-якої особи до вчинення кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного державного реєстру досудового розслідування за № 0003850. За таких обставин, враховуючи положення ст.ст.170, 173 КПК України, клопотання слідчого є передчасним, та в його задоволенні, слідчий суддя обгрунтовано відмовив.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за наслідками розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею були дотримані вимоги ст.ст. 172, 173 КПК України, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов законного, вмотивованого та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування ухвали суду першої інстанції колегією суддів не встановлено, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про арешт майна залишити без змін.

Судді: ------------------------- -------------------------- -----------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4