АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11-104/2007р. Головуючий 1-ї інстанції
ч. 2 КК Доповідач апеляційної інстанції Дзюба
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі
Головуючого: Ржепецького О.П. Суддів: Войтовського С.А., Дзюби Ф.С, за участю
прокурора: Брек Г.С. захисника: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві
кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2 та його
захисника ОСОБА_1
на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.09.2006р. яким:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця м. Миколаєва, раніше судимого:

- 27.04.2000р. Центральним районним
судом м. Миколаєва за ст. 142
ч. 2 КК
України (1960р.) - до 5-ти
років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 20.04.2006р. Центральним районним
судом м. Миколаєва за ст. 187
ч. 2 КК
України - до 7-ми років
позбавлення волі,

- засуджено
за ст. 187 ч.2 КК
України - до 8-ми років
позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70
ч. 4 КК
України шляхом часткового складання покарань, враховуючи покарання за вироком
Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.04.2006р. остаточно призначено
до відбуття покарання у вигляді 8-ми
років 6-ти місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
належить йому на праві приватної власності.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 440 грн. в
рахунок погашення матеріальної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним в тому, що
27.03.2005р. близько 2230 години він, за попередньою змовою з
невстановленою в ході досудового слідства особою, з корисливих мотивів, з метою
заволодіння чужим майном, стали безпричинно наносити удари руками й ногами
потерпілому ОСОБА_3, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, які потягли
короткочасний розлад здоров'я та заволоділи відеокамерою, мобільним телефоном
та іншими речами потерпілого, чим спричинили останньому матеріальну шкоду на
загальну суму 3903 грн.,
після чого зникли з місця скоєння злочину, а викраденим розпорядились на свій
розсуд.

В апеляціях засуджений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_1 просять вирок
суду скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування, так як на їх
думку воно проведено неповно і одностороннє з суттєвим порушенням норм
процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_1 в підтримку
доводів апеляцій, прокурора, яка вважала за необхідне вирок суду залишити без
змін, перевіривши доводи апеляції, вивчивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляції задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Дослідженими в судовому засіданні доказами вина
засудженого ОСОБА_2 в скоєнні розбійного нападу доказана.

Так, в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе
не визнав і заперечував свою причетність до скоєння злочину.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_2 його вина
підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що 27.03.2006 року він зі своїм
знайомим ОСОБА_4 біля 23
години ЗО хвилин направилися в бар "Тріумф". Проходячи по
території будинку офіцерів вони розійшлися. Йому на зустріч йшли двоє молодих
хлопців, один із яких наніс йому удар кулаком в обличчя і почав утримувати за
руки. Це був підсудний ОСОБА_2, а другий ударив ногою в обличчя. Він не зміг
вчинити опір і вони заволоділи його майном, а саме: сумкою-чохлом для
відеокамери вартістю 78 грн., відеокамерою "Панасонік" з
комплектуючими на суму 3353 грн., відеокасетою "Соні" вартістю 32
грн., мобільним телефоном "Нокія-3510"- 300 грн., стартовий пакет
"МОБИ"- 35 грн., спортивною курткою - 75 грн., гаманцем - 30 грн.,
посвідчення водія, ключі від автомобіля та квартири, які матеріальної цінності
не представляють. Злочином йому заподіяна матеріальна шкода в розмірі 3903
грн., яка частково відшкодована.

Також йому через деякий час за винагороду незнайомий
чоловік повернув документи.

Під час знаходження в райвідділі він у вікно побачив як
по вулиці вели ОСОБА_2 і одразу його впізнав як особу, що здійснила на нього
напад, про що повідомив працівників міліції. Після цього вони пред'явили йому
ОСОБА_2 для впізнання та склали протокол.

Свідок ОСОБА_5, свідчення якого були досліджені судом,
показав, що на
початку квітня 2005 року його знайомий на
ім'я ОСОБА_4 передав йому документи ОСОБА_3 і сказав, що він за
винагороду може повернути їх власнику. При цьому ОСОБА_4 йому повідомив, що
його знайомі побили ОСОБА_3, так як він неправильно себе поводив (а.с. 61).

Свідок ОСОБА_6,
свідчення якого були досліджені судом, показав, що він працював таксистом
на маршруті "001".
Приблизно в кінці березня він знаходився на роботі і йому зателефонував
ОСОБА_3 і попросив під'їхати до будинку АДРЕСА_1. Коли
він під'їхав до цього будинку, то там окрім ОСОБА_3 був ОСОБА_4 та інші. Йому
повідомили, що ОСОБА_3 ограбили
і вони їздили по району з метою найти грабіжників. Потім він завіз ОСОБА_3
в лікарню. Через деякий час ОСОБА_3 запропонував йому повернути документи
ОСОБА_4у за винагороду, так як у його не було коштів розрахуватися за
використання таксі. Пізніше ОСОБА_3 і ОСОБА_2 пропонували йому придбати
відеокамеру ОСОБА_3, але він відмовився. Зі слів ОСОБА_3 йому відомо, що
ОСОБА_2 брав відеокамеру і показував її знайомому. На прохання ОСОБА_3 він
возив його на зустріч з покупцем відеокамери, яка відбулася біля магазину
"Леваневець", що на 1-му
КП.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що в березні-квітні 2005 року до його
підійшов сусід ОСОБА_3 і запропонував купити відеокамеру. Он взяв відеокамеру
додому і показав її батькам, які відмовилися її покупати, так як не було
грошей. На роботі він повідомив, що є для продажу відеокамера і охоронець з
банку погодився її купити. Наскільки йому відомо, що ОСОБА_3 продав охоронцю
відеокамеру за 1500 грн.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він працює в банку охоронцем разом з
ОСОБА_9, який запропонував йому придбати відеокамеру з комплектуючими і показав
її. При цьому пояснив, що камеру продає його знайомий ОСОБА_3. Після роботи
йому додому зателефонував ОСОБА_9 і передав телефон ОСОБА_3, з яким вони
домовилися про зустріч на наступний день в районі 1-го КП. На зустріч з
ОСОБА_3ом він вийшов зі своїм батьком. ОСОБА_3 приїхав на машині, в яку вони
сіли і подивилися відеокамеру, яку була у ОСОБА_3. Вони придбали цю відеокамеру
за 1500 грн.

Ці свідчення підтверджуються даними виїмки відеокамери
"Панасонік" у ОСОБА_1 (а.с. 85), а також даними пред'явлення
фотокарток для впізнання ОСОБА_1, який впізнав ОСОБА_3, як особу, що продала
йому відеокамеру (а.с. 86).

Згідно даних судово-медичної експертизи № 495 від 06.04. 2005 року ( а.с. 14) у ОСОБА_3 мали
місце тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, крововиливів,
припухлості м'яких тканин, рани в області лиця, голови, які виникли внаслідок
дій тупих твердих предметів, можливо в строки і при обставинах вказаних
освідуємим, що підтверджує показання потерпілого в частині застосування до
нього під час нападу насильства з боку ОСОБА_2 та іншої особи і підтверджує
причетність засудженого до скоєння злочину.

З урахуванням сукупності досліджених доказів, суд
правильно прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 в скоєнні злочину і
правильно кваліфікував його дії за ст. 187
ч.2 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном з застосуванням
насильства, що є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, кваліфікуючими
ознаками якого є скоєння розбою за попередньою змовою групою осіб та особою,
яка раніше вчиняла розбій.

Доводи апелянтів про те, що не здобуто доказів вини
засудженого ОСОБА_2 є безпідставними і спростовуються вище наведеними доказами.
Ставити під сумнів свідчення потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6, а також
інші докази, про причетність засудженого ОСОБА_2 до розбійного нападу, підстав
у колегії суддів не має, як і немає підстав для скасування вироку суду, про що
просять апелянти.

Керуючись ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2006 року відносно
ОСОБА_2, без змін.

Головуючий:

Судді: