Справа № 1-149/2008р.
ВИРОК

Іменем України

18 серпня 2008 року
м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області
в складі:

головуючого: Совгири Д.І.,

при
секретарі: Спічко
А.В.,

з участю
прокурора: Цвигуна Б.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного
суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с.Григорівка Могилів - Подільського
району, жителя АДРЕСА_1, громадянина України, українця, освіта середня,
розлученого, непрацюючого, раніше судимого: 18 травня 2001 року
Могилів-Подільським районним судом за ч.3 ст.81 КК України до 3 років
позбавлення волі, 25.12.2003 року Староміським районним судом умовно -
достроково звільнений строком 3 місяці 3 дні,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно
із виконавчим листом № 2-12 АЕ від 22 січня 1998 року ОСОБА_1 було зобов'язано
сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 12
січня 1998 року і до повноліття дочки. Підсудний ОСОБА_1 дане рішення суду не
виконував і аліменти не сплачував, у зв'язку з чим за період з серпня 2000 року
по травень 2008 року у нього утворилася заборгованість в сумі 7696 гривень. У
зв'язку з цим ОСОБА_1 неодноразово викликався працівниками Могилів-Подільської
Державної виконавчої служби та попереджався ними про кримінальну відповідальність
за ч. 1 ст. 164 КК України. Проте незважаючи на це, підсудний тривало,
систематично та наполегливо ухилявся від виконання обов'язку по сплаті
аліментів на користь своєї неповнолітньої дочки і протягом вказаного періоду
коштів на її утримання взагалі не сплачував.

Підсудний,
ОСОБА_1, свою вину в пред'явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.
164 КК України визнав повністю і суду пояснив, що аліменти на користь ОСОБА_2
для утримання їхньої неповнолітніх дитини не сплачував, так як ні в Вінницьку
ИК №86, де він відбував покарання, ні в ПП «Дари садів», де працював,
виконавчий лист не надходив, тому він гадав, що ОСОБА_2 відмовилась від
аліментів і йому не потрібно їх
сплачувати. Неодноразово він викликався в відділ державної виконавчої служби та
попереджувався про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 164 КК України в
разі несплати аліментів. Давав зобов'язання погасити заборгованість по
аліментах та сплачувати їх в добровільному порядку, однак цього не робив.
Розкаюється у вчиненому.

Потерпіла,
ОСОБА_2, суду пояснила, що підсудний взагалі після розлучення
ніколи дитиною не цікавився, коштів на її утримання їй не надавав і аліменти
згідно рішення суду не сплачував. Цивільний позов в сумі 7696 гривень -
підтримала.

Оскільки
фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудний та інші учасники
судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у
добровільності та істинності їх позицій немає, то суд згідно ст. 299 КПК
України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав
недоцільним виклик свідків по справі, а обмежився допитом підсудного,
потерпілої та дослідженням матеріалів справи.

Крім
визнання вини підсудним, показів потерпілої, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК України підтверджується і матеріалами справи, а
саме: поданням начальника ВДВС Могилів-Подільського міськрайонного управління
юстиції про порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи за ст. 164 КК
України (а. с. 4); виконавчим листом № 2-12АЕ/1998 від 22 січня 1998 року про
стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а. с.
6-7); постановою про відкриття
виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом (а. с. 5); письмовими
попередженнями ОСОБА_1 про можливість
настання кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України (а. с. 11),
розрахунком заборгованості по аліментам (а. с. 15-23), та іншими матеріалами справи.

Зібрані
в судовому засіданні докази свідчать, що підсудний ОСОБА_1, з серпня 2000 року
по травень 2008 року здійснив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням
суду коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, (аліментів), тобто вчинив злочин, передбачений
ч.1 ст. 164 КК України.

При
призначенні покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину - злочин, передбачений ч.1 ст.
164 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу винного -за місцем
проживання характеризується посередньо,те що він хворіє відкритою формою
туберкульозу і обставини справи.

Пом'якшуючою
покарання обставиною згідно ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння
розкриттю злочину.

Обтяжуючих
покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На
підставі вищевикладеного, суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного
можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому
покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, пов'язане з обмеженням волі,
та застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням.

Суд залишає без розгляду цивільний позов потерпілої, оскільки у відділі ДВС
є виконавчий документи щодо стягнення з підсудного заборгованості по аліментах.

Керуючись
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити
йому покарання у вигляді 1 (одного) року
обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного
покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

Міру
запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу
залишити раніше обрану у вигляді підписки про невиїзд.

Цивільний
позов ОСОБА_2 у сумі 7696 гривні залишити без розгляду.

Вирок
може бути оскаржений протягом 15 діб до апеляційного суду Вінницької області.

Головуючий: