Дата документу Справа № 227/4427/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 227/4427/14-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/189/15 Доповідач ОСОБА_2
Категорія ст. 125 ч.2
КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палат з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Білозерське, Донецької області, громадянку України, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено: за ст. 125 ч. 2 КК України до 120 годин громадських робіт.

Постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь Добропільської міської ради на відшкодування витрат на лікування потерпілої 1660, 10 грн.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку, 18 липня 2014 року о 18-00 годині, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , у ході сварки, на ґрунті виниклих неприязних взаємовідносин між нею та неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою завдання останній тілесних ушкоджень, умисно хватала останню за волосся, нанесла ОСОБА_8 декілька ударів ногою по тулубу. Після чого пакетом з полімерного матеріалу, в якому знаходився сільськогосподарський серп, кілька разів вдарила неповнолітню ОСОБА_8 в область голови, в результаті чого потерпілій були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним через суворість призначеного покарання. Вказує на те, що суд не взяв до уваги усіх пом`якшуючих обставин, а саме: вона раніше не судима, надавала допомогу органам досудового розслідування, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, скоєний нею злочин не є тяжким, її щиросердечне каяття та повне визнання вини. Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначивши покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції від 12 серпня 2014 року та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02 вересня 2014 року Апеляційний суд Запорізької області за визначеною територіальною підсудністю переглядає справи, які підсудні Апеляційному суду Донецької області.

Заслухавши доповідача; думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим та заперечував проти задоволення апеляції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 , виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима характеризується позитивно за місцем проживання.

Доводи обвинуваченої в апеляційній скарзі про те, що судом не взято до уваги її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, спростовуються матеріалами кримінального провадження. Так згідно, матеріалам провадження та запису судового засідання від 23 жовтня 2014 року, обвинувачена ОСОБА_7 частково визнавала провину в скоєнні інкримінованого їй злочину, пояснювала суду, що не мала наміру спричинити неповнолітній ОСОБА_8 тілесні ушкодження, удари серпом потерпілій не наносила.

Дійсно, суд при призначенні покарання не взяв до уваги наявність у обвинуваченої двох неповнолітніх дітей. Проте ця обставина не впливає на вид та розмір призначеного покарання, оскільки воно відповідає тяжкості скоєних злочинів, даних про особу винної.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку у зв`язку з тяжкістю призначеного покарання за доводами апеляційної скарги.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи та кваліфікація дій в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Добропільского міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженою - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий: Судді: