Дата документу Справа № 220/101/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/985/15
Єдиний унікальний № 220/101/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку дистанційно в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001123 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоочеретувате Великоновосілківського району Донецької області, громадянина України, учня 1-го курсу Великоновосілківського професійного ліцею, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , законного представника обвинуваченого - ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність зазначає, що санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено покарання, зокрема у виді громадських робіт на строк від 80 до 240 годин. Згідно з ч. 1 ст. 100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від 30 до 120 годин. Усупереч цих норм кримінального закону та ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначив неповнолітньому ОСОБА_6 покарання у виді 30 годин громадських робіт, розмір якого не передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, при цьому мотивуючи у вироку необхідність призначення саме такого покарання на положення ст. 69 КК України не посилався.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; законного представника обвинуваченого, захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які заперечували проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04 березня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 30 годин громадських робіт. Міра запобіжного заходу не обиралась.

Згідно вироку, 27.12.2014 року, приблизно о 10.00 годині, неповнолітній ОСОБА_6 , знаходився у приміщенні магазину «Все від 35 грн.», розташованому на території Великоновосілківської автостанції за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 , де взяв з вішалки з одягом дві пари брюк - джинсів «VARXDAR DENIM», вартістю кожні по 130 грн., та пішов з ними до примірочної, де у нього виник умисел на їх крадіжку. Скориставшись тим, що залишився поза полем зору продавця магазину, він, діючи умисно із корисливих мотивів, таємно сховав брюки-джинси під куртку, одягнену на ньому, вилучивши таким чином майно із законного володіння власника і вийшов до торгової зали магазину. Але продавець магазину ОСОБА_11 , виявивши нестачу джинсів на вішалках, зачинила двері магазину і запропонувала присутнім громадянам в магазині повернути викрадений товар, погрожуючи викликом працівників міліції. Розуміючи, що внаслідок дії продавця він не в змозі довести свій злочинний намір до кінця, а саме винести викрадене майно і їм розпорядитися, ОСОБА_6 був вимушений зізнатися у замаху на крадіжку джинсів та повернути їх.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою обвинуваченого та інших учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин провадження, оскільки вони учасниками судового розгляду не заперечувалися. При цьому обвинуваченому були роз`яснені наслідки не дослідження інших доказів, які йому були зрозумілі. Обґрунтованість не дослідження доказів не ставиться під сумнів у апеляційній скарзі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Доводи прокурора про те, що районний суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив неповнолітньому ОСОБА_6 покарання у виді 30 годин громадських робіт, розмір якого не передбачено санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, та у зв`язку з цим прохання прокурора про призначення обвинуваченому покарання у виді 80 годин громадських робіт, є необґрунтованими.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Згідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від 30 до 120 годин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив злочин будучи неповнолітнім, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, а тому суд призначив останньому покарання у виді громадських робіт.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, колегія суддів вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 69 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_6 основне покарання у виді громадських робіт, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч. 1 ст. 185 Особливої частини цього Кодексу, оскільки ряд обставин, що пом`якшують покарання, зокрема те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив злочин будучи неповнолітнім, щиро розкаявся у вчиненому, та з урахуванням особи винного, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, задовольнити частково.

Вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04 березня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - змінити.

Вважати обвинуваченого ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, до покарання у вигляді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4