Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 1-266/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2011 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі:

головуючого Подопригори Л. І.

при секретарі Лєсна Н. В.,

з участю прокурора Заяц Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянство України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше не судимого,-

за ч.3 ст. 185 КК України,

В с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_1 з метою незаконного збагачення та вчинення крадіжки чужого майна 26.09.2011 року близько 23 години, проник до господарства, розташованого по вул. Будівельна,63, с.Бишкінь Лебединського району, яке належить ОСОБА_2, де зайшовши до незачиненого на запірні пристрої приміщення сараю, розташованого в даному господарстві, скоїв крадіжку кобили віком 20 років, яка належить ОСОБА_3, вагою 454 кг, вартістю, згідно довідки ТОВ «Лебединський мясокомбінат»№ 107 від 03.10.2011 про розмір закупівельної ціни, 11,00 гривень за 1 кг живої ваги, на суму 4994,00 грн., чим спричинив потерпілому майнову шкоду. Викрадену кобилу підсудний вивів з даного господарства та в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний вину свою визнав повністю та пояснив, що влітку 2011 року він зі своїм батьком їздив до с.Бишкінь Лебединського району, де батько хотів обміняти коня на кобилу у одного із мешканців села, але той чоловік відмовився від обміну. Знаючи, де знаходиться ця кобила він в середині вересня 2011 року він вирішив викрасти її. 26.09.2011р. він приїхав до с.Бішкінь і пішов до господарства, де як йому було відомо знаходилася кобила. Підійшовши до господарства через хвіртку зайшов на подвір'я та підійшов до сараю, в якому знаходилася кобила. Двері до сараю на запірні пристрої зачинені не були. Він відчинив двері зайшов до сараю, звідки вивів кобилу білого кольору, а також там же в сараї взяв шкіряну вуздечку, після чого сів верхи на кобилу і виїхав через город з господарства. Наміру на викрадення вуздечки не мав, а лише взяв її для того, щоб можна було їхати верхи на кобилі. Потім він проїхав по селу та виїхав в ліс, де по лісовій дорозі поїхав до с.Куданівка. Приїхавши до с.Куданівка відвів кобилу до нежилого господарства, де привязав її в сараї. Вуздечку забрав із собою. На слідуючий день був затриманий працівниками міліції. Свою вину у скоєному визнає повністю, щиро розкаюється в скоєному. З вартістю викраденого згоден.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України, за згодою учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших, що були зібрані в ході дізнання та досудового слідства, стосовно фактичних обставин справи, які правильно розуміють підсудний та інші учасники процесу і які ніким не оспорювались.

Тому, суд обмежився дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу підсудного дійшов до висновку, що дії підсудного необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку), поєднану з проникненням в інше приміщення.

При призначенні покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що підсудний вину свою визнав повністю.

Враховуючи наявність обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що підсудний раніше не судимий, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, тяжких наслідків від злочину не настало, збитки відшкодовані, думку потерпілого,суд вважає можливим, застосувавши ст.. 69 КК України, перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, визначивши покарання у вигляді громадських робіт. Суд вважає, що саме така міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Міру запобіжного заходу суд вважає необхідним залишити підписку про невиїзд.

Речові докази по справі кобилу та шкіряну вуздечку, що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_3, суд вважає необхідним йому повернути за належністю.

На підставі наведеного, керуючись ст..ст. 299, 323-324 КПК України

П Р И Г О В О Р И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання за цим законом, застосувавши ст.. 69 КК України, у вигляді громадських робіт терміном 200 годин.

Міру запобіжного заходу залишити підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу.

Речові докази по справі кобилу та шкіряну вуздечку, що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_3, вважати повернутими за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду на протязі 15 діб з моменту оголошення, через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя

ОСОБА_4