Справа № 1-283/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: Бутельської Г.В.

при секретарі: Нетесі С.М.

за участю прокурора: Клюкіної С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за звинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гр. України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого, 17.06.2010 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.186 КК України до 240 годин громадських робіт, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4 та області,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_1 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинений повторно, за наступних обставин.

27 березня 2011 року близько 01.00 год. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходився у кафе «Фенікс», що у Центральному сквері в м. Кіровограді, розташованого на розі вул. Преображенська та вул. ОСОБА_2, де у підсудного виник намір на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_3 Діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, ОСОБА_1, вийшовши з потерпілим на вулицю, застосовуючи насильство яке не є небезпечним для життя і здоровя потерпілого, наніс ОСОБА_3 не менше 3 ударів кулаком та долонею правої і лівої руки в область обличчя, від яких останній впав та отримав тілесні ушкодження у виді садна на лівому колінному суглобі, садна по боковій поверхні тазу зправа, синця по боковій поверхні тазу зліва, які згідно висновку експерта № 429 від 30.03.2011 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_1, подолавши таким чином опір та волю потерпілого, з лівої кишені куртки ОСОБА_3, відкрито, повторно викрав мобільний телефон «ОСОБА_4 К790 І», вартістю 500 грн., в якому була сім-карта мобільного оператора звязку «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 3 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 513 грн.

З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину після допиту потерпілого визнав повністю, не заперечив проти фактичних обставин справи і показав, що дійсно 27 березня 2011 року близько 1-ї години ночі він був випивший та знаходився в Центральному сквері у кафе «Фенікс» в м. Кіровограді, так як там працювала його дівчина. Знаходячись у кафе побачив як декілька незнайомих йому хлопців дивились у бік потерпілого, який сидів за столиком, і говорили щоб його набити. Почувши це, він підійшов до потерпілого з тим щоб попередити конфлікт. Вказав що потерпілий був пяний, він взяв його за руку і вивів на вулицю, сказавши, що на вулиці все пояснить. Коли вивів потерпілого з кафе то повів його до стоянки таксі, по дорозі пояснив, що його хотять набити. Біля квіткового магазину, що розташований на вуглу у сквері, потерпілий став обзивати нецензурною лайкою його та тих хлопців, що його хотіли побити. Вказав, що за те, що потерпілий його обзивав, він наніс йому декілька ударів в область обличчя, від чого потерпілий упав. В цей час у потерпілого в кишені засвітився телефон, він телефон з кишені забрав і залишив собі щоб продати. Вказав, що намір на пограбування виник коли у потерпілого засвітився телефон у кишені. У вчиненому розкаявся, просив не позбавляти волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що 27.03.2011 року він відпочивав у кафе «Фенікс» в м. Кіровограді, був випивший, конфлікту ні з ким у нього не було. До нього у кафе підсів підсудний і запропонував вийти на вулицю. Коли вони вийшли на вулицю то відійшли від кафе у сквер. В цей час між ними почалась сварка, з приводу чого пояснити не може. В процесі сварки підсудний наніс йому два удари в область голови. Вказав, що від другого удару він упав. Від удару свідомість не втрачав, памятає, що коли піднявся то підсудний розвернувся і пішов в сторону центра міста. В цей час він виявив відсутність мобільного телефону. Після чого, він повернувся у кафе бо думав, що туди прийде підсудний, хотів у нього дізнатись за телефон. Однак пробувши у кафе 10 хв., підсудного не дочекався. Зазначив що коли вони з підсудним сварились, то неподалік стояв якийсь хлопець, що виходив за ними з кафе. Також зазначив, що коли він вставав із землі то відчував, що в кишенях щось шукають, він відчув чужу руку, крім підсудного поруч нікого не було. Також вказав, що коли в кафе не дочекався підсудного, то пішов на те місце де виник конфлікт з тим щоб пошукати телефон, але телефон не знайшов. Також він не бачив щоб телефон випадав з кишені куртки. Не памятає щоб потерпілий вів його за руку із кафе із-за того, що його хотять побити, у той вечір у нього ні з ким конфлікту не було. Ствердив, що до підсудного претензій матеріального і морального характеру не має.

Вина підсудного підтверджується доказами, дослідженими в порядку ч.3 ст.299 КПК України, оскільки покази підсудного відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Суд кваліфікує діяння підсудного ОСОБА_1 за ч.2 ст.186 КК України, як вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинений повторно.

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Підсудний вчинив тяжкий злочин, як особа за місцем проживання характеризується позитивно, раніше судимий.

Обставинами, помякшуючими покарання підсудного, суд визнає щире каяття.

Обставиною, обтяжуючою покарання підсудного, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає можливим виправлення засудженого ОСОБА_1 без відбування покарання, відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним за ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу на апеляційний період змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши ОСОБА_1 з-під варти в залі судового засіданні.

Речові докази по справі, що повернуто під зберігальну розписку потерпілому, залишити ОСОБА_3О, як йому належні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб, через даний суд, з моменту його проголошення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Г. В. Бутельська