АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську кримінальне провадження №0002558 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Жовтневого району м.Дніпропетровська ОСОБА_10 , який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2015 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 191 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

На користь потерпілого ОСОБА_11 з ОСОБА_8 стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 74 603 грн. 59 коп., моральної шкоди 1 000 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду від 14 січня 2015 року виправлено допущену у вироку суду описку, а саме в абзаці першому резолютивної частини вироку після слів: «з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з матеріальною відповідальністю, з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями» добавити «строком на 1 рік».

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 вчинив злочин за наступних обставин.

Перебуваючи на посаді менеджера ТОВ «Автосила» згідно з наказом № 8 від 14 січня 2011 року, в обов`язки якого згідно з посадовою інструкцією входить: здійснення роботи з клієнтами, оформлення договірних та бухгалтерських документів, контроль дебіторської заборгованості клієнта, прийняття участі в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей, ведення обліку, складання та передавання у визначеному порядку товарно-грошових та інших звітів про стан руху та залишку ввірених йому матеріальних цінностей, відповідальність за неякісний контроль за несвоєчасне погашення дебіторської заборгованості, в період з 04 січня 2011 року по 05 квітня 2013 року, виконуючи обов`язки менеджера ФОП « ОСОБА_11 » згідно з договором про спільну діяльність № 1 від 04 січня 2011 року, укладеного між ТОВ «Автосила» і ФОП « ОСОБА_11 », формулював пакет замовлень у покупців товарів ФОП « ОСОБА_11 » в Кіровоградській області та м.Запоріжжя, передавав цей пакет замовлень до офісу ФОП « ОСОБА_11 », розташованого в АДРЕСА_2 , після доставки товару до покупців збирав грошові кошти за поставлений товар, які був повинен не пізніше наступного дня передати ФОП « ОСОБА_11 », однак, маючи умисел на привласнення майна, яке перебувало у його віданні, ОСОБА_8 передавав отримані від покупців грошові кошти не в повному обсязі, внаслідок чого привласнив грошові кошти на загальну суму 74 603 грн. 59 коп., чим спричинив ФОП « ОСОБА_11 » матеріальну шкоду на зазначену суму.

На вирок суду прокурором прокуратури Жовтневого району м.Дніпропетровська ОСОБА_10 , який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, подано апеляційну скаргу та зміни до неї. Прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу про виправлення описки від 14 січня 2015 року і ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч.1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 2 роки. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 74 603 грн. 59 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. Доводи апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ст. 379 КПК України не передбачено внесення змін до вироку суду в частині призначення покарання, у тому числі визначення строку додаткового покарання. Тому вирок суду та ухвала від 14 січня 2015 року підлягають скасуванню у зв`язку з незастосуванням закону, який підлягає застосуванню.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції залишити без змін як законний та обґрунтований, вважає, що вимоги прокурора щодо призначення покарання у вигляді позбавлення волі, з реальним його відбуванням, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має позитивні характеристики, на утриманні малолітню дитину, одружений.

У суді апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 підтримала зміни до апеляції прокурора, просила скасувати судові рішення від 08 січня 2015 року та 14 січня 2015 року та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 зазначене у змінах до апеляційної скарги покарання. Уточнила, що ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України підлягає звільненню тільки від основного покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 не заперечували проти задоволення апеляції прокурора.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, міркування учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали справи у межах апеляції та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, повністю відповідають матеріалам справи, підтверджені доказами, ретельно дослідженими у судовому засіданні, та є правильними. Фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_8 учасниками судового провадження не оскаржуються.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Апеляційним розглядом встановлено, що суд першої інстанції порушив загальні засади призначення покарання, не визначив у вироку розмір додаткового покарання у вигляді позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями. Після ухвалення вироку 14 січня 2015 року суд першої інстанції постановив ухвалу про виправлення описки, згідно з якою необхідно вважати, що строк додаткового покарання становить 1 рік. Така ухвала суду суперечить змісту статті 379 КПК України, оскільки допущені судом першої інстанції порушення при призначенні покарання не є опискою, якою слід вважати неправильне написання слів, а саме: прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків, коли не зачіпається суть судового рішення. Ухвала ж від 14 січня 2015 року про виправлення описки стосується строку призначення додаткового покарання, що впливає на суть судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_8 та ухвала від 14 січня 2015 року про виправлення описки підлягають скасуванню згідно зі ст.ст. 412, 414 КПК України у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України вироку суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог апеляції прокурора про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_11 у більшому розмірі, ніж зазначено у вироку, оскільки прокурор взагалі не зазначив у чому полягає незаконність чи неправильність вироку у частині вирішення цивільного позову та не обґрунтував свої вимоги щодо цивільного позову. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги прокурора про визнання ОСОБА_8 винуватим за ч.1 ст. 191 КК України, оскільки доведеність вини та визнання винуватим ОСОБА_8 і кваліфікація його дій за ч.1 ст. 191 КК України не оскаржуються, вирок суду підлягає скасуванню лише у частині призначення покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Жовтневого району м.Дніпропетровська ОСОБА_10 , який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалу Жовтневого районного суду від 14 січня 2015 року про виправлення описки скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст. 191 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

В інший частині вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2015 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в апеляційному суді Дніпропетровської області.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4