Справа № 344/5910/15-к
Провадження № 11-кп/779/307/2015
Категорія ч.1 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представників ДОПКЛ№3 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2015 року про продовження застосування щодо ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою щодо ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, -

задовольнено заяву лікаря-психіатра Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 ОСОБА_11 , та продовжено застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру (далі ПЗМХ) у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Своє рішення суд мотивував тим, що у відповідності до постанови Мостиського районного суду Львівської області від 11 лютого 2010 року, у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України (далі КК), щодо ОСОБА_10 були застосовані ПЗМХ у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. У відповідності до постанови Івано-Франківського міського суду від 23 липня 2010 року, ОСОБА_10 було змінено вид ПЗМХ на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Окрім цього, у відповідності до висновку комісії лікарів-психіатрів від 21 квітня 2015 року, ОСОБА_10 потребує продовження ПЗМХ у зв`язку із його нестабільним психічним станом. Враховуючи ці дані, а також те, що, під час судового засідання захисник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 ствердив про погіршення стану здоров`я свого підзахисного, і що він перебуває на добровільному лікуванні в Івано-Франківській ОПНЛ №1, а також із врахуванням того, що щодо нього є кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК, суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання про необхідність продовження застосування щодо ОСОБА_10 . ПЗМХ у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Не погодившись із таким рішенням суду, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу (далі АС), в якій покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали, а висновок суду про нестабільний психічний стан його підзахисного, не підтверджується доказами, які є в матеріалах справи, а тому він є передчасним.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні заяви лікаря-психіатра про продовження ОСОБА_10 обраних йому ПЗМХ.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення захисника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , який підтримав подану АС, просить ухвалу суду скасувати та ухватити нову, якою відмовити у задоволенні зави лікаря-психіатра; пояснення прокурора ОСОБА_6 та представників ДОПКЛ №3 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечили проти АС адвоката ОСОБА_9 , просять залишити ухвалу судді без зміни; перевіривши матеріали справи за заявою лікаря-психіатра, колегія суддів приходить до висновку, що АС захисника ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Апеляційний суд зазначає, що висновок суду про продовження застосування до ОСОБА_10 обраних йому ПЗМХ у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, є обґрунтований належно дослідженими і правильно оціненими в судовому засіданні доказами.

Покликання захисника в АС на те, що ухвала суду є незаконною та необ`єктивною, спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо продовження ОСОБА_10 . ПЗМХ у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, суд першої інстанції послався на висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №10 від 21 квітня 2015 року. У відповідності до даних цього висновку, ОСОБА_10 щомісячно приходив на огляд до дільничного лікаря-психіатра, однак при зверненні 20 березня 2015 року було встановлено, що його стан змінився в гіршу сторону. Комісією лікарів констатовано, що в процесі лікування стан пацієнта такий, що потребує продовження застосування ПЗМХ у виді надання примусової психіатричної допомоги в амбулаторних умовах.

Покликання захисника ОСОБА_9 на незаконність вказаного висновку, оскільки він складений комісією лікарів, які не мають відповідної кваліфікації, колегія суддів вважає надуманими. Як вбачається з даного документу, до складу лікарської комісії увійшли лікарі-психіатри ОСОБА_12 (голова комісії) та лікарі ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , які мають вищу медичну освіту, з присвоєнням їм відповідних кваліфікаційних категорій, а також значним стажем роботи в галузі психіатрії. Як пояснила під час апеляційного розгляду лікар ОСОБА_7 вона як і ОСОБА_12 мають вищу кваліфікаційну категорію. Враховуючи ці дані, і що захисник ОСОБА_9 не представив апеляційному суду доказів на підтвердження доводів щодо некомпетентності лікарської комісії, в колегії суддів немає підстав сумніватися в достовірності даних щодо кваліфікації лікарів-психіатрів, а відтак законність даного ними висновку щодо стану психічного здоров`я ОСОБА_10 є поза будь-яким сумнівом.

Захисник ОСОБА_9 у своїй АС покликається також на те, що суд безпідставно відмовив йому у призначенні амбулаторної психіатричної експертизи. Дійсно, в матеріалах справи є ухвала суду від 10 червня 2015 року, якою адвокату ОСОБА_9 відмовлено у проведенні стаціонарної амбулаторної судово-психіатричної експертизи в умовах Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №1. Своє рішення суд мотивував тим, що висновок лікарів-психіатрів щодо психічного стану ОСОБА_10 від 21 квітня 2015 року не викликає сумнівів, є повним, зрозумілим, достатнім для прийняття рішення по справі. Окрім цього, в резолютивній частині ухвали зазначено, що дана ухвала суду оскарженню не підлягає. За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними покликання захисника ОСОБА_9 на однобічність та неповноту судового розгляду.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи та як було встановлено в ході апеляційного розгляду, по кримінальному провадженні за №0000365 від 25 січня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК, за постановою слідчого Івано-Франківського МВ УМВС ОСОБА_13 від 07 квітня 2015 року було призначено судово-психіатричну експертизу. Як вбачається з копії висновку судово-психіатричного експерта №122, наданого апеляційному суду, ОСОБА_10 виявляє ознаки упередженої поведінки, внаслідок чого рекомендовано обстеження в умовах стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

В ході апеляційного розгляду захисником також було додано виписку №846/2015 із медичної карти стаціонарного хворого ОМКВ ОПНЛ №3 ОСОБА_10 , з якої видно, що йому рекомендовано нагляд лікаря ОКПНД.

Враховуючи такі дані, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо необхідності продовження ОСОБА_10 надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Стосовно покликань захисника ОСОБА_9 на те, що ухвала суду винесена поза межами строку дії попередньої ухвали про продовження строку застосування до ОСОБА_10 ПЗМХ, то вони є безпідставними. З матеріалів справи видно, що вперше судове засідання за заявою лікаря-психіатра було призначене на 08 травня 2015 року, однак у зв`язку з перебуванням головуючого на зборах в Апеляційному суді Івано-Франківської області, засідання було відкладене на 13 травня 2015 року. В судовому засіданні від 13 травня 2015 року було оголошено перерву до 25 травня 2015 року, однак того дня воно не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого у складі колегії суддів по іншому кримінальному провадженні. Засідання від 02 червня 2015 року також не відбулось через неявку прокурора, і судовий розгляд перенесений на 10 червня 2015 року, на якому було ухвалено судове рішення. Враховуючи це, колегія суддів не вбачає в діях суду ознак затягування процесу, оскільки відкладення судових засідань відбувалось з об`єктивних, незалежних від суду, причин.

Враховуючи всі вищеперелічені обставини, апеляційний суд вважає, що в діях суду першої інстанції немає ознак порушення норм кримінального процесуального закону, на що покликається захисник ОСОБА_9 у своїй АС, а також відсутня неповнота та однобічність судового розгляду, а висновки суду про необхідність продовження ОСОБА_10 . ПЗМХ обґрунтовані наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування ухвали суду щодо ОСОБА_10 , а тому АС захисника ОСОБА_9 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів , -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2015 року про продовження застосування щодо ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без зміни.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2