Справа
№ 1 -224/2007 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 липня 2007 року. Крюківський районний суд М. Кременчука
Полтавської області в

складі: судді Кобзія Б.І., при секретарі Сердюк Т.В.,

з участю прокурора Рябих С. В., Яроменка P.O.,

адвокатів ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 ОСОБА_13, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М. Кременчуці кримінальну справу по
обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця с. Сухе Кобеляцького району
Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого,
не судимого, не працюючого, проживаючого в с. Сухе Кобеляцького району
Полтавської області,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженця с. Млинок, Онуфріївського району Кіровоградської
області, українця, громадянина України, з н/вищою освітою, холостого,
не працюючого, проживаючого
вАДРЕСА_1 судимого 03.02.2006 року
Бабушкінським районним судом М. Дніпропетровська по ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення
волі з застосуванням ст. 75 КК України з
випробуванням іспитовим строком 1 рік,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3народження, уродженця с. Млинок Онуфріївського району
Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, холостого,
не судимого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2

- в скоєнні злочину, передбаченого
ст. ст. 187 ч.4, 121 ч.2 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 . ОСОБА_2,
ОСОБА_3 обвинувачуються в тому,
що вони, діючи за попередньою
змовою групою осіб, скоїли умисний злочин, передбачений
ст. ст. 187 ч.4 та 121 ч.2 КК України, за наступних обставин.

28.10.2006
року близько 02 год. 30 хв. знаходячись у стані алкогольного сп'яніння біля
магазину «Кошик», розташованого на
перехресті вулиць Красіна та Пролетарська у місті Кременчуці, ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, побачили
раніше незнайомого їм чоловіка, яким був
ОСОБА_4 , що сидів біля магазину на
лавочці. ОСОБА_1 , підійшовши до ОСОБА_4 , та дізнавшись що у того є мобільний
телефон і гаманець, вирішив заволодіти
його майном. Реалізуючі свій злочинний
умисел, ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_2. та ОСОБА_3, які стояли неподалік і запропонував їм
відкрито заволодіти майном ОСОБА_4 . На пропозицію ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 погодились. Далі ОСОБА_1
, ОСОБА_2 і ОСОБА_3, маючи злочинний намір на напад з метою
заволодіння чужим майном, усвідомлюючи
суспільно-небезпечний характер своїх дій,
передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою подолання опору, напроти магазину «Бомонд», розташованого на першому поверсі будинку № 30
по вул. Пролетарській у місті Кременчуці
скоїли напад на ОСОБА_4
, наносячи йому удари руками і ногами
по голові, шиї та інших частинах
тіла, завдавши не менше 14 ударів. Після
цього, заволоділи майном ОСОБА_4 - шкіряним піджаком чорного кольору вартістю 600
гривен, мобільним телефоном «Нокія
3100» ІМЕІ. 50531 вартістю
499

гривень, гаманцем вартістю 20 гривень, грошима в сумі 50 гривень, а всього на суму 1 169 гривень. З метою
приховування злочину, відтягнули
потерпілого за кіоск, розташований біля
зупинки громадського транспорту «вулиця Красіна», де його і залишили. Викраденим майном
розпорядилися на власний розсуд. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень настала
смерть ОСОБА_4 . Згідно
висновку експерта у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми
обличчя, з причинениям закритих
багатооскольчатих переломів обох скулових кісток, закритого багатооскольчатого перелому
верхньої щелепи, закритого перелому
нижньої щелепи зліва, відкритого
перелому кісток носа, відкритого
перелому лівого скулового
відростку лобної кістки, ран, ссаднин і крововиливів на обличчі, крововиливів в м»які тканини обличчя, крововиливів і ран на слизовій оболонці щік і
губ, гострої зовнішньої та внутрішньої
кровотечі, що ускладнилася аспірацією
кров»ю. Закритої травми шиї з переломом лівого великого рожка підязикової
кістки, переломом лівого верхнього рожка
щитовидного хряща, масивних крововиливів
в м»які тканини шиї, крововиливів на
шиї. Крововиливів під слизову оболонку і ран слизової оболонки прямої кишки.
Ссаднин на тулубі і нижніх кінцівках.

Допитаний
в якості обвинуваченого в ході досудового слідства (т. З а.с. 201-202)
ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінуємого
йому злочину не визнав і показав, що він
28.10.2006 року близько 00 год.40 хв. разом зі своїми знайомими ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 приїхали на маршрутному таксі до зупинки « вулиця Красіна». Зайшли до
магазину «Кошик», де він побачив
чоловіка, який, заплативши гроші за горілку, не взяв пляшку, а забувши її на прилавку, пішов з магазину. Узявши горілку, ОСОБА_1
вийшов на вулицю, підійшовши до
чоловіка і сказав йому, що той забув
горілку в магазині. Цим чоловіком був ОСОБА_4
, який запропонував йому випити
горілку разом. На пропозицію він
погодився, стали випивати. Коли на
вулицю вийшли його товариші, він
запропонував і їм випити, але вони
відмовилися і пішли на квартиру, де
втрьох проживали. ОСОБА_1 хотів
викликати ОСОБА_4
таксі і взяв у нього мобільний телефон,
але в цей час побачив автомобіль таксі,
який стояв неподалік. Разом з ОСОБА_4 підійшли до автомобіля. Однак водій, отримавши інший виклик, поїхав його обслуговувати. Тоді він
запропонував ОСОБА_4
переночувати у нього вдома, але той
відмовився. Побачивши, що ОСОБА_4 сп»янів,
ОСОБА_1 вирішив залишити
мобільний телефон останнього собі. Сховавши телефон у кишеню, близько 01 год. 15 хв. пішов додому.

В
судовому засіданні допитаний в якості підсудного ОСОБА_1 вищеприведені покази підтвердив і
показав, що будучи затриманим
працівниками міліції і доставленим в міськвідділ міліції був підданий катуванню
з застосуванням до нього з боку працівників міліції фізичного та психічного
насильства , що виразилося в його
побитті, погрозах, підключенні електричного струму. Таким
чином, його понудили відмовитися від
послуг захисника та оговорити себе в скоєнні злочину, якого він не скоював. В подальшому, коли йому було забезпечено право на
захист, він відмовився від тих
показів, оскільки вони не відповідають
дійсності і він не має ніякого відношення до скоєного відносно ОСОБА_4 злочину. Може опізнати та назвати працівників
міліції, які застосовували до нього
вищеприведені методи ведення слідства.

Допитаний
в якості обвинуваченого в ході досудового слідства (т.2 а.с. 178-180, т. З а.с. 170-174) ОСОБА_2 свою вину у
вчиненні злочину не визнав та показав,
що він 28.10.2006 року разом зі своїми знайомими ОСОБА_1 і ОСОБА_3 приїхали на маршрутному таксі до
зупинки «вулиця Красіна». Зайшли до магазину "Кошик". В

магазині він та ОСОБА_3
купили продукти харчування. Коли вони вийшли з магазину то побачили, що ОСОБА_1
сидить на лавочці разом з незнайомим чоловіком. ОСОБА_1
підійшов до них та сказав що у того чоловіка є мобільний телефон, гроші і запропонував йому та ОСОБА_3 забрати
у чоловіка його речі. Не погодившись на пропозицію, він та ОСОБА_3 пішли додому, а ОСОБА_1
залишився з потерпілим.
Наступного дня вранці,
ОСОБА_1 показував йому та ОСОБА_3
мобільний телефон «Нокія». При яких обставинах ОСОБА_1 заволодів телефоном йому не відомо. Відносно
потерпілого ніяких злочинних дій не
скоював.

Допитаний
в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_2 вину у скоєнні інкримінуємого
йому злочину не визнав, пояснив, що після затримання працівниками міліції до
нього застосовувалися недозволені методі розслідування, що виразилися в застосуванні до нього
погроз, фізичної сили, протигазу,
електричного струму. Не витримавши знущання і будучи позбавленим права
на захист, він вимушений був оговорити
себе в скоєнні злочину, якого не
скоював. Може опізнати працівників міліції,
які застосовували до нього незаконні методи ведення дізнання та
слідства.

Допитаний
в якості обвинуваченого в ході досудового слідства (т.2 а.с. 172-173, т. З
а.с. 182-183, 186) ОСОБА_3 свою
вину у вчиненні злочину не визнав та показав,
що він 28.10.2006 року разом зі своїми знайомими ОСОБА_1 , ОСОБА_2 приїхали на маршрутному таксі до
зупинки «вулиця Красіна». Зайшли до магазину,
де купили продукти харчування. Коли з ОСОБА_2 вийшли із магазину, то побачили що ОСОБА_1 сидить на лавочці разом з незнайомим
чоловіком. ОСОБА_1 підійшов до них і сказав що у чоловіка є
мобільний телефон і гроші і запропонував йому та ОСОБА_2. забрати у того
чоловіка телефон і гроші. Не погодившись вони з ОСОБА_2 пішли додому, а ОСОБА_1
залишився з ОСОБА_4
. Коли вони вже лягли спати,
повернувся ОСОБА_1 . Наступного дня вранці ОСОБА_1 показував йому та ОСОБА_2. мобільний телефон
«Нокія». На туфлях, в які був взутий
ОСОБА_1 , він бачив сліди крові.
29.10.2006 року ОСОБА_1 розповідав
ОСОБА_2., що у нього болить рука, так як він вдарив якогось чоловіка. Про це
він розповідав і своїй знайомій дівчині на ім»я ОСОБА_5

Допитаний
в якості підсудного в судовому засіданні ОСОБА_3 вину в скоєнні інкримінуємого
йому злочину не визнав, підтвердив
вищеприведені покази і пояснив, що після
затримання працівниками міліції до нього застосовувалися тортури, а саме його били, надягали протигаз і душили, не даваючи можливості дихати, підключали електричний струм, причинили опіки гарячою водою, позбавили права на захист і він, не витримавши, вимушений був оговорити себе в тому, чого не скоював. В ході подальшого досудового
слідства, коли йому було забезпечено
право на захист і виключена можливість застосування відносно нього недозволених
методів слідства, він дав правдиві
покази і заперечує будь-яку причетність до скоєння злочину відносно ОСОБА_4 Зможе опізнати
працівників міліції, які застосовували
до нього вказані методи ведення слідства.

Суд, вислухавши покази підсудних, потерпілої,
свідків, дослідивши матеріали
кримінальної справи, проаналізувавши
зібрані докази, приходить до
висновку, що пред"явлене підсудним
обвинувачення базується лише на первісних показах підсудних, даних ними на початку досудового слідства і в
ході відтворення обстановки та обставин події злочину, яке проводилося в значно обмежений проміжок
часу, в темну пору доби, без участі судово-медичного експерта, що породжує у суду сумніви в можливості
належного його проведення.

У справі
відсутні прямі докази скоєння розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_4 та завдання йому тілесних
пошкоджень, що потягли за собою настання
смерті, підсудними ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2

Із
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 розповідав ОСОБА_2. і знайомій
дівчині ОСОБА_6, що в нього болить рука
через те, що він вдарив якогось
чоловіка. Сам ОСОБА_1 поясняв, що дійсно,
знаходячись в барі в районі морської школи в М. Кременчуці, посварився з якимсь чоловіком і вдарив його.
На цю подію викликався наряд міліції і той чоловік був затриманий. Однак, вказані покази ОСОБА_1 органами досудового слідства не перевірялися.

Не були
встановлені та допитані працівники магазину "Кошик", на яких посилаються в своїх показах
підсудні, та водій таксі, до якого звертався ОСОБА_1 з проханням відвезти ОСОБА_4 додому, інші можливі очевидці подій, які відбувалися в магазині "Кошик"
та біля нього, а також очевидці скоєного
на потерпілого нападу.

Із
висновку судово-медичної експертизи № 1951 від 13.11.2006 року (т.2 а.с. 222)
вбачається, що у ОСОБА_3 були виявлені
тілесні пошкодження у вигляді лінійних ссаднин обох вушних раковин, ран в області кінчика язика, які утворилися можливо від дії електричного
заряду. Пошкодження у вигляді опіку 1-2 ступеню в області живота, які утворилися від дії високої
температури, можливо і гарячої рідини.
Пошкодження у вигляді крововиливу в поясничній області зліва, що утворилися від дії тупого предмета. По
строку дані пошкодження могли утворитися в період 02.11.2006 року - 03.11.2006 року
і по ступеню тяжкості в сукупності відносяться до легких тілесних
пошкоджень, що потягли за собою
короткочасний розлад здоров"я.

Із
висновку судово-медичної експертизи № 1952 від 13.11.2006 року (т.2 а.с. 230)
вбачається, що у ОСОБА_2. виявлені тілесні
пошкодження у вигляді лінійних ссаднин обох вушних раковин, ссаднини в області статевого члена, ран в області кінчика язика, які утворилися можливо від дії електричного
заряду. Пошкодження у вигляді крововиливів в області обох очей, поясничній області зліва і в області грудної
клітки зліва, які утворилися від дії
тупих предметів, можливо від ударів
руками і ногами. По строку дані тілесні пошкодження могли утворитися в період
02.11.2006 - 03.11.2006 року і по ступеню тяжкості в своїй сукупності відносяться
до легких тілесних пошкоджень без короткочасного розладу здоров»я.

Судово-медична
експертиза стосовно ОСОБА_1 на предмет
наявності у нього тілесних пошкоджень в ході досудового слідства не
проводилася. Як вбачається із постанови заступника прокурора М. Кременчука від
24.11.2006 року (т.2 а.с. 235) на підставі надійшовших від підозрюваних заяв
про застосування до них недозволених методів дізнання та слідства прокуратурою
М. Кременчука було проведено перевірку і вказаною постановою в порушенні кримінальної
справи відносно працівників міліції ВКР Кременчуцького МУ УМВС і ВКР
Крюківського РВ УМВС було відмовлено за відсутністю у їх діях складу злочину.
Разом з тим при проведенні вказаної перевірки так і не було встановлено при
яких обставинах утворилися у підозрюваних вказані тілесні пошкодження в той
період 02.11. - 03.11.2006 року, коли
вони , будучи затриманими, утримувалися в приміщеннях Кременчуцького МУ
та Крюківського РВ. Причинені підозрюваним ОСОБА_2. та ОСОБА_3 тілесні
пошкодження є специфічними (дія електричного струму), схожими між собою по місцю розташування і
спричиненими в один і той же період. Ці обставини ставлять під сумнів повноту і
об»єктивність

проведеної
прокуратурою М. Кременчука вищевказаної перевірки та її висновки, а в зв»язку з цим і повноту досудового
слідства.

Як
вказувалося вище в даній постанові,
пред»явлене підсудним обвинувачення грунтується на явках з
повинною, первісних поясненнях підсудних
та їх показах при проведенні відтворення обстановки та обставин події злочину, отриманих від них 02.11.2006 - 03.11.2006
року після їх затримання та в період утворення у них при невстановлених
обставинах вищеперелічених тілесних пошкоджень. Інших доказів причетності
підсудних до скоєння відносно ОСОБА_4
злочину, передбаченого ст. 187 ч.4,
121 ч.2 КК України, крім їх
первісних показів від 02.11. - 03.11.2006 року,
від яких підсудні в подальшому відмовилися, в ході досудового слідства не здобуто.

Відповідно
до ст. 62 Конституції України особа
вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному
покаранню, доки її вину не буде доведено
в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не
зобов»язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не
може грунтуватися на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази
вини осіб, що притягуються до
кримінальної відповідальності, як це
випливає із загальних принципів кримінального права, повинні бути належними, допустимими,
достовірними і достатніми,
здобутими у відповідності до вимог кримінально-процесуального
законодавства. В даному ж випадку визнання підсудними в період 02.11. -
03.11.2006 року своєї причетності до скоєння злочину відносно ОСОБА_4 не може бути визнане такими
доказами, оскільки виникають сумніви у
здобутті їх законним шляхом та в їх достовірності. Не можуть бути визнані
достовірними і допустимими і покази свідків по справі ОСОБА_7(т.2 а.с. 137), ОСОБА_8 (т.2 а.с. 138), ОСОБА_9. (т.2 а.с. 139), які як працівники міліції приймали участь у
проведенні дізнання, називалися
підсудними, як особи, що застосовували до них незаконні методи
дізнання та відносно яких проводилася прокурорська перевірка.

Враховуючи
вищевикладене суд приходить до висновку про те,
що досудове розслідування по справі проведено неповно, оскільки не перевірені покази підсудного
ОСОБА_1 стосовно обставин пошкодження
ним руки при сварці з невстановленою особою в пивному барі біля морської
школи, не встановлені обставини
отримання підсудними ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тілесних пошкоджень, зафіксованих у висновках судово-медичної
експертизи, що свідчить про неналежне та
некваліфіковане проведення прокурорської перевірки і необхідність її додаткового
проведення з залученням працівників обласної прокуратури, не спростовані покази підсудних щодо їх
непричетності до скоєння злочину відносно ОСОБА_4 Неповнота проведення досудового слідства не
може бути усунута в судовому засіданні,
тому справа підлягає поверненню на додаткове розслідування, в ході якого необхідно усунути вищевказані
недоліки досудового слідства, шляхом
проведення процесуальних дій,
передбачених кримінально-процесуальним кодексом України, здобути докази причетності підсудних до скоєння
даного злочину, дати належну юридичну
оцінку їх діям.

Вирішуючи
клопотання захисника підсудного ОСОБА_1
про зміну йому на період проведення слідства міри запобіжного заходу на
підписку про невиїзд, суд приймає до
уваги те, що ОСОБА_1 раніше не судимий, характеризувався позитивно, має постійне місце проживання, знаходиться під вартою на протязі 9
місяців, підстав

вважати, що він зможе негативно впливати на проведення
розслідування по справі або ухилятися від явки до органів слідства та суду не
вбачається, а тому суд приходить до
переконання про можливість задовільнення заявленого клопотання.

Керуючись ст. 281, 165, 165-1 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ОСОБА_2
і ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого
ст. ст. 121 ч.2 і 187 ч.4 КК
України, направити прокурору М.
Кременчука для проведення додаткового розслідування.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_3і ОСОБА_2залишити підписку про невиїзд. Міру
запобіжного заходу ОСОБА_1змінити на підписку про невиїзд та звільнити його
з-під варти в залі суду.

На
постанову протягом 7 (семи) діб з дня її винесення сторони можуть подати
апеляції до апеляційного суду Полтавської області.