АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/780/15 Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 185 ч.2 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15 червня 1998 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ст. ст. 206 ч.2, 140 ч.2, 42 КК України (1960 року), призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Звільнений 26 червня 2000 року на підставі ст. 5 ЗУ «Про амністію»;

- 12 лютого 2004 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ст. ст. 121 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3 КК України, призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Звільнений 28 березня 2008 року умовно достроково, не відбутий строк 8 місяців 12 днів;

- 08 вересня 2009 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2 КК України, призначено покарання у вигляді 2 років 8 місяців 12 днів позбавлення волі. Звільнений 26 жовтня 2011 року по відбуттю строку покарання;

- 27 липня 2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 122 ч.1 КК України, призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. Звільнений 26 липня 2013 року по відбуттю строку покарання;

- 07 квітня 2014 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2 КК України, призначено покарання у вигляді 3 місці арешту. Звільнений 14 листопада 2014 року по відбуттю строку покарання;

засуджено за ст. 185 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому відраховувати з моменту фактичного затримання 24 грудня 2014 року.

Запобіжний захід тримання під вартою.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку, 09 серпня 2014 року, близько 19-10 год., знаходячись на лавочці біля будинку № 42, розташованого по вул. Гризодубової в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, скориставшись тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розмовляють між собою та за його діями не спостерігають, шляхом вільного доступу із сумки ОСОБА_8 таємно викрав її гаманець з грошима у сумі 1 350 грн., а також мобільний телефон «Samsung GT-E 1080W» у корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 200 грн., з сім картою мобільного оператору «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1 550 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оскаржуючи кваліфікацію дій та доведеність вини, вважає вирок незаконним через тяжкість призначеного покарання, вважає, що при призначенні покарання не було враховано всіх пом`якшуючих обставин. Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідача; думку та останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримання доводів своєї апеляційної скарги; думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження, допитом обвинуваченого ОСОБА_7 , який визнав вину в пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі.

У зв*язку з тим, що на підставі ч.3 ст. 349 КК України фактичні обставини справи судом першої інстанції не досліджувались, обвинувачений позбавлений можливості оскаржувати їх в апеляційному порядку.

Щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, то у відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості скоєного ним суспільно небезпечного діяння, яке у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння аналогічних злочинів, судимості у встановленому законом порядку не зняті і не погашені,його негативну характеристику за місцем проживання. Врахував також правдиві і послідовні покази ОСОБА_7 , які сприяли встановленню обставин кримінального провадження, його активне сприяння розкриттю злочину, і призначив покарання близьке до мінімального.

З урахуванням особи обвинуваченого, призначення йому покарання не пов*язаного з позбавленням волі є неможливим, оскільки, раніше ОСОБА_7 уже неодноразово призначалось покарання тільки у виді позбавлення волі, і кожний раз після його умовно - дострокового звільнення, він знову скоював злочини і, навіть, під час умовно- дострокового звільнення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, про те, що судом призначено ОСОБА_7 занадто суворе покарання є безпідставними.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку у зв`язку з тяжкістю призначеного покарання за доводами апеляційної скарги.

Суд першої інстанції постановив своє рішення на фактичних обставинах справи, воно відповідає закону, є обґрунтованим та не підлягає скасуванню. Доводи апеляції не спростовують рішення суду і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних и кримінальних справ, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий :

Судді: