Справа № 357/7517/13-к
У Х В А Л А

03.09.2013 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Сливка В. В. ,

при секретарі - Святецька Н. В.,

з участю прокурора Пікуля О.О. та обвинуваченого ОСОБА_1, розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002719 від 06.05.2013 року відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Узина, Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, несудимого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 обвинувачується в незаконному придбанні 06.05.2013 року, близько 12 год. 45 хв., 1 млл. наркотичного засобу - опію ацетильованого, який містився у медичному шприці ємністю 2 млл., та незаконному зберіганні його біля себе без мети збуту до 13 год. цього ж дня.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру матеріалів досудових розслідувань за № 0002719 від 06.05.2013 року.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, укладеною обвинуваченим з прокурором під час досудового розслідування 24.05.2013 року, згідно якої ОСОБА_1 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ст. 309 ч. 1 КК України у виді 2 /двох/ років обмеження волі та звільнення останнього від відбування вказаного покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, хз покладенням на обвинуваченого обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

Проте суд, перевіривши угоду на її відповідність вимогам КПК, дослідивши надані прокурором матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про невідповідність зазначеної угоди ч. 7 ст. 474 КПК України, оскільки узгоджене сторонами покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі та звільнення останнього від відбування вказаного покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, за своїм видом не відповідає особі.

Відповідно до положень ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок, і жінок, що мають дітей віком чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців, строкової служби та інвалідів першої і другої групи.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 12.03.2013 року, та індивідуальної програми реабілітації інваліда № 993 від 26.11.2012 року ОСОБА_1 є інвалідом другої групи.

За таких обставин покарання у виді обмеження волі ОСОБА_1 не може бути призначне.

Наведене дає суду підстави для визнання умов зазначеної угоди такими, що не відповідають інтересам суспільства і прушують права та свободи обвинуваченого.

Зогляду на викладене суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні цієї угоди та, зважаючи на те, що вказану угоду було укладено в ході досудового слідства, повернути дане кримінальне провадження прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 471, 474 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_1 та прокурором Пікулем О.О. і кримінальне провадження № 0002719 від 06.05.2013 року відносно ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сливка