Провадження № 1-кп/317/211/2015
Справа № 317/1643/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000899 від 23.05.2015 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
10.06.2003 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 164 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік;
21.01.2015 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді 90 годин громадських робіт,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
03 березня 2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя прийнято рішення, яким з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 20.02.2012 р.

Проте ОСОБА_5 , маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), достовірно знаючи про необхідність їх сплати та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 ,в період часу з 01.11.2014 р. по 30.04.2015 р., маючи спрямованість на невиконання рішення суду, протягом тривалого часу, систематично, злісно ухилявся від сплати аліментів, і не створив умов для отримання достатніх для сплати аліментів доходів, матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не надавав.

Внаслідок цього, заборгованість по сплаті аліментів у період часу з 01.11.2014 р. по 30.04.2015 р. становить 4492,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, визнав повністю і пояснив, що з 1996 року має хронічне захворювання міжхребцеву грижу, був на інвалідності, в інкримінований період не мав роботи, знаходився на утриманні матері. В період з 01.11.2014 по 30.04.2015 р.р. дітям не допомагав, оскільки не мав можливості. До центру зайнятості не звертався, оскільки не мав коштів виїхати з села. 03 липня 2015 року сплатив 300 гривень аліментів.

Оскільки обвинувачений дав свідчення в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини справи, враховуючи думку прокурора, потерпілої, які вважають, що можливо розглянути справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого, який також не заперечував проти вказаного порядку розгляду справи, а також з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 , що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 164 КК України, оскільки він вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 164 КК України.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має хронічну хворобу хребта, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи особу винного, думку прокурора, потерпілої, зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті.

Суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового злочину.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 не обирати.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1