Справа № 183/179/15
№ 1-кп/183/161/15
В И Р О К
іменем України
09.02.2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

серкретаря ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0003931 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

· 27 травня 2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 164 ч.1 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 року зобов`язаний сплачувати на користь громадянки ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Однак, ОСОБА_6 будучи раніше судимий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 27 травня 2014 року за злочин передбачений ч. 1 ст.164 КК України, маючи не зняту та не погашену судимість, належних висновків для себе не зробив, заборгованість зі сплати аліментів на підставі судового рішення не погасив та повторно, умисно, порушуючи ч. 2 ст. 51, ч. 5 ст. 124 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно положення яких «батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття», в період часу з квітня 2014 року по грудень 2014 року злісно ухилявся від сплати, встановлених рішенням суду, коштів на утримання своєї дитини (аліментів). Будучи працездатним, тривалий час ніде не працював, за сприянням офіційному працевлаштуванні в державні органи не звертався. Іншої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надавав, на попередження державної виконавчої служби про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів не реагував, в результаті чого у ОСОБА_6 утворилася заборгованість по виплаті встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів, а саме 5000 грн.
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинені особою раніше судимою за злочин передбачений цією статтею.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав беззаперечно у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що він визнає усі обставини, зазначені в обвинувальному акті, що стосується скоєння ним злочину, просив розглядати справу на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, наслідки якої йому зрозумілі. Просив суворо його не карати, просив вибачення у потерпілої, зазначив, що працевлаштується та буде надавати кошти на утримання дитини.

Потерпіла в судовому засіданні зазначила, що за час знаходження на виконанні рішення про стягнення аліментів обвинувачений ніколи не сплачував аліменти на утримання дитини, будь-якої іншої допомоги ніколи не надавав. Вона не вірить, що він працевлаштується, тому як вже обіцяв їй це неодноразово, однак обіцянок своїх не виконував. Покарання просила призначити таке, як просив прокурор.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинені особою раніше судимою за злочин передбачений цією статтею і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 164 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_6 суд, керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.

Суд визнає пом`якшувальною покарання ОСОБА_6 обставиною щире каяття, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено, однак суд враховує сукупність всіх обставин, те що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, вчинення ним злочину в період відбування покарання з випробуванням за вироком суду, те, що він на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, не працює, опосередковано характеризується та приходить до висновку про неможливість застосування обвинуваченому покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, або призначення покарання нижче нижчої межі згідно ст. 69 КК України, та вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому покарання згідно зі ст. 50 КК України у вигляді громадських робіт пропорційно до ступеня тяжкості вчиненого злочину.

Суд при призначенні покарання ОСОБА_6 вважає необхідним призначити покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України та на підставі ст. 72 КК України громадські роботи перевести в більш суворий вид покарання - обмеження волі, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання у вигляді одного року обмеження волі за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2014 року, на підставі ст. 72 КК України, менш суворий вид покарання перевести в більш суровий вид покарання, остаточно призначивши покарання ОСОБА_6 у вигляді одного року та тридцяти днів обмеження волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1