Справа № 464/6627/15-к
пр.№ 1-кп/464/314/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.08.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження відносно:

П а р х і н ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр-н України, з професійно-технічною освітою, невійськовозобов`язаний, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше судимий 22.09.14. Сихівським райсудом м.Львова за ч. ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт, покарання не відбуте, -

за ч.2 ст.389 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 був засуджений 22 вересня 2014 року Сихівським райсудом м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт. Даний вирок вступив в законну силу та 16 червня 2015 року ОСОБА_6 , будучи ознайомлений та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування призначеного покарання, скерований для відбування покарання з 17.06.2015 р. в ЛКП «Старий Сихів». На підставі наказу ЛКП «Старий Сихів» за № 45 від 17.06.2015 р. ОСОБА_6 прийнятий для відбування призначеного вироком суду покарання у виді 120 годин громадських робіт. Проте, обвинувачений відпрацював лише 17 та 18 червня 2015 р. вісім годин громадських робіт, після чого з 19.06.2015 р. без поважних причин не з`являвся в ЛКП «Старий Сихів». Таким чином обвинувачений ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, не повідомивши про поважність причини своєї неявки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе в ухиленні від відбування громадських робіт визнав повністю та надав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Пояснив, що 19 червня 2015 року отримав травму голови у зв`язку з чим звернувся за медичною допомогою у 8-му міську клінічну лікарню та перебував на амбулаторному лікуванні. Визнає, що своєчасно не повідомив ЛКП «Старий Сихів» про причини неявки на роботу, не подавши довідки про лікування. Просить суд суворо не карати, врахувати те, що хворіє на астму та гепатит С, має на утриманні малолітнього сина, проживає з матір`ю-пенсіонером інвалідом ІІІ групи та дружиною інвалідом ІІІ групи, яка хворіє на туберкульоз та п`ять місяців знаходиться на стаціонарному лікуванні в туберкульозній лікарні.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України, так як він вчинив ухилення від відбування громадських робіт, будучи особою, засудженою до цього покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення ним злочину невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який не відбув покарання за попереднім вироком, не працює, та суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України, з врахуванням правил ст.72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Сихівським райсудом м.Львова від 22.09.14 р. строком десять (10) днів обмеження волі.

Враховуючи особу обвинуваченого, який хворіє на астму та гепатит С, має на утриманні малолітнього сина, проживає з матір`ю-пенсіонером інвалідом ІІІ групи та дружиною інвалідом ІІІ групи, яка хворіє на туберкульоз та тривалий час знаходиться на стаціонарному лікуванні в туберкульозній лікарні, позитивно характеризується, щиро розкаюється у вчиненому, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробовуванням, так як його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та без покладення на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, с у д , -

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання один рік обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком та остаточно ОСОБА_6 призначити покарання один рік десять днів обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений згідно із ст.395 КПК України до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий