Справа № 215/484/15-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого: судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора: - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, маючому на утриманні неповнолітню дитину, працюючого в ТОВ Терни - Сервісмонтаж на посаді електрогазозварювальника, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуваючого, мешкаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 164 ч. 1, 185 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
31.12.2014 року приблизно о 11.00 годині ОСОБА_4 знаходився в АТБ маркеті по вул. А. Головко,10 В в Тернівському районі м. Кривого Рогу, де в той час купував собі продукти харчування. В той момент проходячи повз відділ горілчаних виробів ОСОБА_4 на вищевказаному відділі побачив дівчину, в якої з правої кишені явно було видно її мобільний телефон марки Sony Xperia J чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1979,10 гривень, з встановленою в нього сім-картою оператору Київстар № НОМЕР_2 , вартістю 15 гривень. В той час у ОСОБА_4 раптово виник умисел на таємне викрадення мобільного телефону марки Sony Xperia J, який належить ОСОБА_5 . Проходячи повз ОСОБА_5 , ОСОБА_4 штовхнув потерпілу таким чином, що з її кишені непомітно для неї витягнув належний їй мобільний телефон марки Sony Xperia J. Після чого викрадений мобільний телефон ОСОБА_4 поклав до кишені своєї куртки. З викраденим майном ОСОБА_4 покинув приміщення АТБ маркету по вул. А. Головко 10 В в Тернівському районі м. Кривого Рогу, таким чином у ОСОБА_4 була явна можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, рішенням Тернівського районного суду № 2 2021 від 17.07.2007 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, до повноліття дитини на користь матері ОСОБА_7 , починаючи стягнення з 17.07.2007 року.

З 01.01.2014 року ОСОБА_4 , діючи з метою невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, незважаючи на неодноразові попередження державного виконавця про працевлаштування, необхідності виконання своїх обов`язків і можливості притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, аліменти не виплачував і ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. В Тернівському районному центрі зайнятості м. Кривого Рогу на обліку по працевлаштуванню не перебував і не перебуває.

Державним виконавцем ОСОБА_4 неодноразово попереджався про необхідність працевлаштування, виконання своїх обов`язків, а також про притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Однак, ОСОБА_4 , належних висновків не зробив, на попередження державного виконавця не реагував, ніяких заходів, направлених на погашення заборгованості по виплаті аліментів не вживав та продовжував злісно ухилятись від сплати аліментів.

02.10.2014 року ОСОБА_4 працевлаштувався до ТОВ Терни - Сервісмонтаж, електрогазозварювальником, однак, незважаючи на обов`язок, в Тернівський ВДВС Криворізького МУЮ про це не повідомив, чим продовжив злісно ухилятися від сплати аліментів.

Згідно до п.10 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження зі змінами від 09.03.2011 року розмір щомісячних виплат розраховувався державним виконавцем, виходячи із середнього розміру заробітної плати по даній місцевості. Період злісного ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів складає 12 місяців та 3 дні з 01.01.2014 року по 03.01.2015 року.

Ухилення ОСОБА_4 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини привело до утворення заборгованості по аліментах на адресу матері дитини ОСОБА_7 , яка станом на 03.01.2015 року склала 45006,76 гривень, що згідно Закону України "Про виконавче провадження" зі змінами від 09.03.2011 року перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за 6 місяців, яка за станом на 03.01.2015 року складає 6055,58 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 164 ч. 1 КК України за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей(аліментів), а також за ст. 185 ч.1 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину за пред`явленим йому обвинувальним актом у повному обсязі.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, кваліфіковані за ст.ст. 164 ч. 1, 185 ч. 1 КК України, погоджуючись з кваліфікацією вчинених ним діяннях, та прокурор не заперечував щодо встановлених обставин, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями.

Таким чином, суд приходить до висновку що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 скоєне ним, мало місце, і містять склад кримінальних правопорушень передбачених за ст.ст. 164 ч. 1, 185 ч. 1 КК України, в яких він винен.

З врахуванням зазначеного, за скоєні кримінальні правопорушення передбачені ст.ст.164 ч. 1, 185 ч. 1 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з вимог ст. 65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Згідно до вимог ст. 66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання за скоєні кримінальні правопорушення ОСОБА_4 , є визнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, його щире каяття.

Враховуючи характери і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, згідно до вимог ст. 12 КК України, особу обвинуваченого, його характеризуючи данні, що за місцем мешкання характеризується позитивно, його відношення до скоєного, щире каяття у скоєному, визнання вини, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів з його сторони, є покарання не пов`язане з позбавленням волі.

На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 164 ч. 1, 185 ч. 1 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ст. 164 ч. 1 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, за ст. 185 ч. 1 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_4 покарання строком на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засуджену періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти органи кримінально-виконавчої служби про зміну місця проживання.

Речові докази: мобільний телефон Sony Xperia J, ІМЕІ НОМЕР_1 який зберігається згідно постанови про долучення до кримінального провадження речових доказів у ОСОБА_5 повернути останній.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: