Справа № 359/4704/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/494/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 37 21.05.2015

УХВАЛА

Іменем України
21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого - судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_8 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2015 року щодо, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, з вищою освітою, працюючого державним регістратором в Головному управлінні юстиції у м. Києві, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить на час винесення вироку 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 6 958 гривень та моральну шкоду у розмірі 2 000 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на проведення автотоварознавчої експертизи на користь ОСОБА_10 у розмірі 650 гривень та моральну шкоду у розмірі 3 000 гривень.

Вироком вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 15 квітня 2014 року близько 23 години за адресою: АДРЕСА_2 , на паркувальному майданчику виникла словесна суперечка між раніше не знайомими чоловіками, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з приводу паркувальних місць їх автомобілів. Між ними відбулась розмова, яка тривала приблизно 10 хвилин. Дана розмова в цілому мала мирний характер. ОСОБА_10 спілкувався толерантно та ввічливо звертаючись з проханням до ОСОБА_7 перепаркувати його автомобіль в інше місце. При цьому чітко пояснив свою позицію ОСОБА_7 , що він завжди паркується на даному майданчику , та в нього є усна домовленість з головою ОСББ про те, що це паркувальне місце яке зайняв ОСОБА_11 є його і він давно тут паркується. Крім того пояснив, що проживає в даному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , сьомий під`їзд та його балкон знаходиться навпроти даного паркувального майданчику, що дає можливість спостерігати за своїм автомобілем з вікон своєї квартири. Обвинувачений заперечив, мотивуючи тим, що він перший вже припаркував свій автомобіль на даному місце, крім того зазначив, що також проживає в будинку АДРЕСА_2 . Також зауважив, що правил паркування та домовленостей з ОСББ ніколи не існувало. І кожен мешканець їхнього будинку паркується там де є вільне місце.

На даному паркувальному майданчику можливо поставити три автомобілі. ОСОБА_7 припаркувався посередині, з обох боків від його автомобіля місця були вже зайняті іншими автомобілями.

При даній розмові був також присутній приятель обвинуваченого ОСОБА_12 , який перебував разом з обвинуваченим в салоні автомобіля. Потерпілий усвідомлюючи категоричну позицію обвинуваченого та не бажаючи конфліктувати, припаркував свій автомобіль в інше місце, та обидва спокійно розійшлись. Разом з тим, по дорозі до дому ОСОБА_7 здалась поведінка ОСОБА_10 дуже нахабною, а його ввічливість при розмові з ним підозрілою та провокуючою, про що він поділився по дорозі до дому з своїм приятелем ОСОБА_12

17 квітня 2014 року близько 18 години 40 хвилин, ОСОБА_7 , перебував на паркувальному майданчику, який розташований поряд з його будинком, де він проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . В цей же час у нього раптово на грунті помсти виник злочинний умисел направлений на вчинення хуліганських дій шляхом пошкодження автомобіля марки "MITSUBISHI LANCER 1.3", 1996 року випуску, зеленого кольору, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , що знаходився на території паркувального майданчику за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Чубинське, вул. Погребняка, біля будинку № 14.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території вище вказаного паркувального майданчику, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, ігноруючи загально визнані правила поведінки в суспільстві, ОСОБА_7 маючи малозначний привід, що полягає у використанні розмови з ОСОБА_13 від 15 квітня2014 року з приводу місць паркування у їхньому дворі, з метою самоствердженя за рахунок пошкодження чужого майна, підійшов до автомобіля марки "MITSUBISHI LANCER 1.3", з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який був розташований на вказаному паркувальному майданчику, та за допомогою дерев`яної бити, яка знаходилася в його правій руці, наніс механічні пошкодження даному автомобілю.

Після цього, ОСОБА_7 продовжуючи свої хуліганській дії, почав голосно нецензурно виражатися в адресу ОСОБА_13 та провокувати останнього на бійку. Даний конфлікт був припинений працівниками міліції.

В результаті вчинення кримінального правопорушення, власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_9 , було заподіяно матеріальну шкоду на суму 6 958 (шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок. Потерпілим ОСОБА_10 сплачено процесуальні витрати на суму 650 (шістсот п`ятдесят ) гривень 00 копійок відповідно до вартості робіт по автотоварознавчій експертизі автомобіля марки "MITSUBISHI LANCER 1.3", з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , яка була сплачена на користь суб`єкту оціночної діяльності ПП "Авто - експрес".

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.1 ст.296 КК України на три місяці арешту, автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER 1.3"» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_9 та у користуванні ОСОБА_10 .

Вважає, даний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, а також у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що суд у вироку зазначив про наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння, проте не врахував її при призначенні покарання. Також суд призначаючи покарання не дав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового розгляду не визнав вини та не розкаявся у вчиненому. На думку апелянта, суд незважаючи на обставини, що свідчать про підвищену небезпеку особи засудженого та вчиненого ним злочину, дійшов необґрунтованого висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.

Захисник обвинуваченого просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Цивільні позови ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Вважає, що вирок суду є незаконним в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, у вироку невірно вказані покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 . Вказує, що суд невірно визначив мотив кримінального правопорушення, оскільки після пошкодження автомобіля, протиправні дії ОСОБА_7 за змістом обвинувачення полягали лише у нецензурних висловлюваннях. Зазначає, що мотивом дій обвинуваченого було не порушення громадського порядку, а пошкодження майна конкретної особи, з якою у нього був конфлікт та яка на думку ОСОБА_7 пошкодила його автомобіль. Стверджує, що висновок суду про малозначний привід у виді розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , яка відбулася 15 квітня 2014 року та була причиною помсти є однобічним без врахування всіх обставин події.

На думку апелянта, у діях обвинуваченого не має ознак кримінального правопорушення хуліганства, а містяться окремі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.194 КК України умисне пошкодження майна, однак відсутній склад цього злочину.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої ним апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника в підтримку апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_7 доведена показами потерпілого ОСОБА_10 , який показав, що 15.04.2014 року між ним та обвинуваченим виникла словесна суперечка з приводу паркувальних місць їх автомобілів, після чого 17.04.2014 року ОСОБА_7 наніс численні удари по його автомобілю бейсбольною битою, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння та висловлюючись нецензурною лексикою; показами свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що бачив, як ОСОБА_7 наносив механічні пошкодження по автомобілю, що належить ОСОБА_10 за допомогою дерев`яної бити, на зауваження не реагував, поводив себе агресивно, при цьому перебував в стані сп`яніння; показами свідка ОСОБА_15 , який також був очевидцем того, як обвинувачений наносив удари по автомобілю ОСОБА_10 ; показами свідка ОСОБА_16 , який показав, що 17.04.2014 року він в складі слідчо-оперативної групи по приїзду на місце пригоди виявив пошкоджений автомобіль марки "MITSUBISHI LANCER 1.3", що перебуває у користуванні ОСОБА_10 , при спілкуванні з ОСОБА_7 останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе грубо, нецензурно висловлювався в адресу працівників міліції, а при огляді автомобіля марки "OPEL ASTRA", користувачем якого є ОСОБА_7 на задньому сидінні була захована дерев`яна бита, протоколом огляду місця події, висновком спеціаліста автотоварознавчої експертизи та іншими доказами.

Як вбачається з вироку, суд повно та всебічно дослідив всі обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та наявність в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, тому доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.

Враховуючи наведене, доводи апелянта про необхідність скасування вироку і закриття провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України є безпідставними.

Всупереч твердженням захисника покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , викладені у вироку не мають розбіжностей з їхніми показами, даними в судовому засіданні, що зафіксовані технічними засобами. Покази зазначених свідків викладені у вироку в повній мірі відображають суть даних ними пояснень і будь-яких суперечностей не містять, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними та такими, що не відповідають матеріалам справи.

Належним чином дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції вірно зробив висновок, що покази дані обвинуваченим, як під час досудовому розслідування так і при розгляді справи в суді є суперечливими і направлені на уникнення відповідальності за скоєний злочин.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, судом було враховано до уваги тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, про що зазначено у вироку суду.

Посилання прокурора на те, що місцевим судом при призначенні покарання не враховано перебування обвинуваченого під час вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованими.

Як зазначено в мотивувальній частині вироку ОСОБА_7 під час вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння. Тому підстав вважати, що судом не була врахована дана обставина при винесенні вироку апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на вказані обставини, місцевий суд призначив покарання обвинуваченому в межах санкції ч. 1 ст.296 КК України і дійшов обґрунтованого висновку про застосування до нього покарання у виді штрафу, що на думку апеляційного суду є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується доводів прокурора про передачу речового доказу автомобіля "MITSUBISHI LANCER 1.3" належному володільцю, то вони є слушними

Разом з тим, дане питання може бути вирішено судом першої інстанції в порядку виконання вироку.

Порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді даного провадження, які б могли бути підставами для скасування чи зміни вироку, апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим залишає цей вирок без зміни, а апеляційні скарги захисника та прокурора без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та захисника залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Рекомендувати суду першої інстанції вирішити питання про речовий доказ автомобіль «"MITSUBISHI LANCER 1.3"» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 в порядку виконання вироку.

Головуючий:

Судді: