АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/165/15 Справа № 701/201/14-к Категорія: ч. 2 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6
обвинуваченогоОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 05.11.2014 року яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Придніпровське, Чорнобаївського району, Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одружений, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , останній раз засудженого: 03.06.2014 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільненого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

засуджено за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання

· за ч. 1 ст. 122 КК України два роки обмеження волі

· за ч. 2 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.06.2014 року і остаточно призначено покарання у виді 4 років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Строк відбування покарання рахується з моменту затримання, тобто з 18.08.2014 року.

Вирішено долю речових доказів.

встановила:

Вироком суду першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено за те, що він 23.03.2014 року близько 23 год. перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 в ході конфлікту з останнім умисно наніс ОСОБА_9 кулаками обох рух близько 10 15 ударів в область голови та по грудях, від чого останній впав спиною на підлогу, а ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, умисно став наносити удари обома ногами ОСОБА_9 перемінно в область правої частини тулуба, переважно по бедру та ногам, нанісши при цьому близько 5 ударів. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатоуламкового черезвертлюгового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, перелому краю даху суглобової западини правого кульшового суглобу з незначним зміщенням уламків. Вказані ушкодження згідно висновку експерта № 1330 від 14.07.2014 року виникли від дії тупих предметів та по ступеню тяжкості кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та не виключається можливість виникнення даних тілесних ушкоджень у час вказаний в постанові про призначення експертизи, тобто 23.03.2014р.
Він же, 07.06.2014 року близько 19 год., сидячи за столиком біля магазину, розташованого по АДРЕСА_4 , за раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, умисно, з корисливих мотивів викрав чуже майно, а саме: гаманець, вартістю 100 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 600 грн., що належать ОСОБА_10 , який також сидів за вказаним столом під навісом, після чого, з місця вчинення злочину з викраденим зник, чим завдав потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор в кримінальному провадженні подали апеляційні скарги в яких:

· обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій вважає вирок суду занадто суворим та просить пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України, оскільки, на його думку, судом належним чином не було враховано його молодий вік, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, дані про його особу, а також відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

· прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого порушує питання про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання тяжкості злочинів та його особі внаслідок мякості, просить ухвалити новий вирок, яким призначити покарання обвинуваченому до 5 років позбавлення волі. На думку скаржника, судом не в достатній мірі враховано, що ОСОБА_7 вчинив декілька умисних злочинів проти власності за які останній засуджувався судом до позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України. Окрім того, прокурором вказується, що обвинувачений не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо.

Крім того, прокурором подано доповнення до апеляційної скарги в якому зазначається, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, застосувавши положення вимог ч. 4 ст. 70 КК України, тоді як покарання ОСОБА_7 необхідно призначити за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків. Також зазначив, що вказане порушення КК України не є опискою чи арифметичною помилкою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечив проти апеляції прокурора, пояснення прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляції обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг сторін та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні злочинів за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються наявними в провадженні, дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України та кваліфікація дій за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185 КК України і не оспорюється в апеляційних скаргах сторін.

Доводи прокурора про призначення судом обвинуваченому м`якого покарання і твердження обвинуваченого стосовно надмірно суворого покарання для нього, є безпідставними, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд дотримався цих вимог закону і врахував характер, ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх кількість, ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про його особу, його вік та характеристики за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі ті, на які посилається обвинувачений та прокурор у своїх апеляційних скаргах. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено, а тому суд призначаючи покарання обвинуваченому врахував також вимоги ст. 69-1 КК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання, як за видом, так і за розміром відповідає вимогам ст. 65, 69-1 КК України, і підстав вважати його несправедливим внаслідок суворості або м`якості, як про це йдеться у апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого, немає.

Доводи прокурора щодо скасування вироку суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, колегія суддів не знаходить слушними з огляду на наступне.

Згідно з п.4 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту або призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185, ч. 1 ст. 122 КК України і призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднано невідбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.06.2014 року і остаточно визначено йому до відбування 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою суду першої інстанції від 13.11.2014 року виправлено описку допущену у вироці яким засуджено ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч. 1 ст. 122 КК України та постановлено абзац 3 резолютивної частини вироку читати «На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.06.2014 і остаточно призначити покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі».

Оскільки вказані описки не впливають ні на суть обвинувачення, ні на вид та розмір призначеного покарання обвинуваченому, тому судом прийнято рішення про їх виправлення на підставі ст.379 КПК України, яке є законним.

Враховуючи те, що описки допущені судом першої інстанції виправлені у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, колегія суддів вважає вимоги доповнення до апеляційної скарги прокурора безпідставними.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним обґрунтованим і вмотивованим, а апеляційна скарга прокурора з доповненнями та обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурора в кримінальному провадженні з доповненням та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 5 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до приведення вироку суду до виконання залишити попередній - тримання під вартою

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Сторони можуть подати касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :