Справа № 487/2102/15-к
Провадження № 1-кп/487/277/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015 року. Заводський районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Миколаєві питання щодо угоди про примирення в кримінальному провадженні №0001058 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Будапешт, Угорщина, проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, працюючого по найму, раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 відповідно до цивільно-правового договору від 27.10.2014р. прийнятий на посаду продавця консультанта ФОП ОСОБА_4

27.10.2014р. для виконання покладених на ОСОБА_5 обов`язків між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №124, відповідно до якого ОСОБА_5 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення ввіренних йому коштів та товарно-матеріальних цінностей.

ОСОБА_5 , будучи матеріально відповідальною особою ФОП ОСОБА_4 , за ввірене йому майно та грошові кошти відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність №124 від 27.10.2014р., мав в розпорядженні ваучери поповнення рахунку різних операторів мобільного зв`язку та товарно-матеріальні цінності, які він повинен був реалізувати на торгових точках ФОП ОСОБА_4 в м.Миколаєві.

Так ОСОБА_5 працюючи на посаді продавця консультанта ФОП ОСОБА_4 , 24.02.2015р. близько 07-00 години, отримав ваучери поповнення рахунку різних операторів мобільного зв`язку та товарні матеріальні цінності, після чого у останнього виник корисливий умисел на заволодіння чужим майном, а саме привласнення ввірених йому грошових коштів за реалізований товар.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 направився на точку реалізації ФОП ОСОБА_4 , який знаходиться на перехресті АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , з метою реалізації вказаних товарів та отримання за них грошових коштів. Діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 реалізував картку поповнення рахунку «Вебмані 50$» номіналом 50 доларів США в кількості 1 штуки загальною вартістю 2100 грн, та привласнив отримані від її реалізації кошти в сумі 2100 грн. Після вчинення вищевказаних дій, ОСОБА_5 розпорядився незаконно привласненими ним грошовими коштами в сумі 2100 гривень, чим завдав збитки ФОП ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.191 КК України, як привласнення та розтрата чужого майна, яке було ввірене особі.

На підставі ч. 1 ст. 474 КПК України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про примирення, укладена «19» березня 2015 року між ФОП ОСОБА_4 та обвинуваченим.

На момент укладення угоди, матеріальна шкода потерпілому відшкодована частково в сумі 1500 гривень.

Потерпілого вважає, що обвинувачений за кримінальне правопорушення повинен понести покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що дійсно, як продавець ФОП ОСОБА_4 , привласнив отримані від продажу картки «Веб мані 50$» грошові кошти в сумі 2100 гривень, які витратив на власні потреби.

Додав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст.474 КПК України, які йому були роз`яснені судом, до цього часу відшкодував потерпілому частину заподіяної шкоди в сумі 1500 грн. та зможе відшкодувати залишок невідшкодованих коштів в сумі 600 грн. до 01 липня 2015 року.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила свідчення обвинуваченого, додавши, що угода укладена добровільно і це спосіб повернути кошти, привласнені обвинуваченим.

На виконання вимог ст.474 КПК судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

Прокурор проти затвердження угоди не заперечував.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.1 ст. 191 КК України, як привласнення та розтрата чужого майна, яке було ввірене особі.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Так, ОСОБА_5 вчинив злочин, віднесений до категорії середньої тяжкості, умисний та закінчений.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ФОП ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази по даному провадженню відсутні.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, стст.374, 474 475 КПК, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 19.03.2015 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001058.

ОСОБА_5 визнати винним вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, і призначити йому узгоджене між сторонами угоди про примирення від 19.03.2015 року покарання у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня у його проголошення.

Суддя ОСОБА_1