Справа № 1109/8457/12
Номер провадження 1/404/51/13
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2013 року Кіровський райсуд м. Кіровограда

в складі:

головуючого судді......................................ОСОБА_1

при секретарі..............................................ОСОБА_2

з участю прокурора...................................ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, молдованина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого охоронцем в магазині Копілка м. Кіровограда, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 12.04.2012 року Ленінським райсудом м. Кіровограда за ч.3 ст.289, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ст.69 КК України до штрафу в сумі 1700 грн.,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального висновку ОСОБА_4 вчинив:

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення, при наступних обставинах:

10.10.2011 року приблизно о 02.48 годин гр. ОСОБА_4, маючи намір на таємне викрадення чужого майна прийшов до магазину Цифротех, що розташований в торгівельному центрі ОСОБА_3 кишеня за адресою м. Кіровоград вул. Маршала Конєва, 2-А. Реалізуючи свій злочинний намір_впевнившись в тому, що він діє таємно від оточуючих та за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_4 діючи умисно та цілеспрямовано з корисливих спонукань, з метою власної наживи шляхом розбиття скла вікна проник до магазину Цифротех, звідки повторно таємно викрав майно вартість якого визначено висновком судово-товарознавчої експертизи № 2765/26 від 09.08.2012 p., планшет Apple iPad Wifi + 3G White, вартістю 5945 грн., планшет Samsung Galaxy Tab P 100 16 Gb White CDMA, вартістю 3757 грн., планшет Samsung Galaxy Tab P 1000 16 Gb White, вартістю 4455 грн., ноутбук Lenovo Idea Pad G565 (59-308682) 15.6 1S59308682CB08889461 вартістю 4439 грн., електрону книгу Amazon Kindle 3 Wi-Fi B008A0A012020XCC, вартістю 1540 грн., електронну книгу Nook The Simple Touch Reader 903007 вартістю 1686 грн., електрону книгу Nook Wi-Fi WTiite 910050, вартістю 1343 грн., а також інше майно вартість якого визначена висновком судово-товарознавчої експертизи № 1604 від 21.11.2011 p., а саме дзеркальний фотоапарат NIKON D3000 18-55 VR. Kit 6692482, вартістю 4333 грн., дзеркальний фотоапарат NIKON D3100 18-55 VR Kit 16110488 вартістю 4981 грн., дзеркальний фотоапарат NIKON D3100 Body 6696837, вартістю 4282 грн., дзеркальний фотоапарат NIKON Body h.o. 6760634 вартістю 5637 грн., об'єктив TAMRON AF 70-300 mm f/4-5.6 Di LD macro 1:2 for Canon 539044, вартістю 1863 грн., об'єктив TAMRON AF 70-

300 mm f/4-5.6 Di LD macro 1:2 for Nikon 221528, вартістю 1711 грн., об'єктив TAMRON AF 70-300 mm f/2.8 XR Di II LD Aspherical (IF) for Canon 244452 вартістю 3483 грн., цифровий фотоапарат Nikon COOLPIX L 110 Black 30379564, вартістю 1895 грн., що належать ОСОБА_5.

Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину, зник викраденим розпорядився на власний розсуд чим спричинив ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 51350 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний, вину по предявленому обвинуваченню не визнав та показав, що ніякого злочину він не вчиняв. Його примусили підписати протоколи та зізнатись у вчиненні даного злочину оперативні працівники міліції, погрожуючи при цьому застосуванням фізичного насилля. При цьому його, також, змусили вказати на свідка ОСОБА_6, як на особу якій він нібито передав для реалізації викрадені речі. Підтвердженням цьому служить те, що навіть при відтворенні, він формально показував як вчиняв свої дії, таким чином підтверджуючи навідні запитання слідчого. Йому просто вказали куди і як необхідно вказувати, а він так і зробив. Раніше із скаргами, він нікуди не звертався, оскільки боявся помсти, а зрозумів, що необхідно говорити правду, тільки в суді і тому наполягає на допиті ОСОБА_6.

Допитані в судовому засіданні свідки, крім ОСОБА_6, зазначені в обвинувальному висновку, будь-яких показань на підтвердження або спростування того, що викрадення вчинене саме ОСОБА_4 суду не надали. Потерпілий, також не зміг вказати, що був свідком тих подій та, що бачив, як саме ОСОБА_4 викрадав належні йому речі. Свідок ОСОБА_6 на неодноразові виклики та за примусовим приводом до суду не зявився. Судові доручення по встановленню його місця знаходження та зобовязання явки до суду, також не виконані.

Тому, після виконання всіх можливих дій направлених на встановлення істини по справі, судом винесене на обговорення питання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування із мотивів неповноти та неправильностей досудового слідства, порушення при розслідуванні норм матеріального та процесуального права .

Прокурор заперечив проти цього, вказавши, що не бачить підстав.

Підсудний залишив дане питання на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін, дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування, виходячи із наступного:

Згідно ст. 22 КПК України( в редакції 1960 року) прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність. Однак, стороною обвинувачення не виконані належно вимоги положень даної статті та не спростовано суперечності між показаннями підсудного та свідками заявленими на підтвердження предявленого обвинувачення, що унеможливлює в подальшому правильність кваліфікації дій підсудного.

Відповідно до ст.74 КПК України (в редакції 1960 року) показання обвинуваченого, в тому числі у яких він визнає себе винним, підлягають перевірці і можуть бути покладені в основу обвинувачення при підтвердженні цього визнання сукупністю доказів, що є в справі. Згідно з вимогами ст.67 КПК України (в редакції 1960 року) ніякі докази для суду, прокурора, слідчого і особи, яка провадить дізнання, не мають наперед встановленої сили, тобто вони підлягають перевірці та повинні оцінюватись на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Тому, явка з повинною (Т.1 а.с. 42) та подальше визнання своєї вини ОСОБА_4 на досудовому слідстві без інших належних та допустимих доказів, не можуть сприйматись судом, як беззаперечний доказ його винності у вчиненні інкримінованого йому в вину злочину. Не може, також прийматись беззаперечно судом та визнаватись, як підставою для виправдання і його відмова від раніше наданих показань про визнання своєї вини, оскільки в справі маються не спростовані показання свідка ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 72-73) на підтвердження вини ОСОБА_4, які відповідно до ст.257 КПК України(в ред. 1960 року) підлягають безпосередній перевірці судом. ОСОБА_7, як зазначалось вище головний свідок обвинувачення, який вказував на вчинення злочину саме ОСОБА_4 до суду на неодноразові виклики не зявився( т.1 а.с. 187-188; Т.2 а.с. 11.30). Приводи суду також не виконані ( т.1 а.с. 198, 207-209; 212.217-219; т.2 а.с. 8,

23-24; 26, 31, 34-35; 67). Не виконаними залишились і неодноразові судові доручення з даного приводу( т.1 а.с. 221, 228-231; 232-239). За наявними встановленими правоохоронними органами обставинами, свідок обвинувачення перебуває за межами території України. Однак, судом дані обставини ставляться під сумнів, оскільки, в той час, як органом досудового слідства надавалась до суду інформація про це, свідок ОСОБА_6 здавав державні іспити в державному педагогічному університеті ім. В. Винниченка, що підтверджено письмовими доказами- відомостями обліку успішності (т.2 а.с. 41-55).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 306 КПК України ( в ред. 1960 року) можливе оголошення показань свідка, явка якого до суду неможлива, проте оголошення показань свідків, які не з'явились в судове засідання, можливе лише за умови підтвердження поважності причин, що перешкоджають явці свідка в судове засідання. Такими причинами можна визнати тривалу хворобу, смерть свідка, стихійне лихо, війну, переїзд в іншу країну на постійне місце проживання та ін. Тобто це причини, які не дають змоги з'явитись свідку в судове засідання протягом тривалого часу. Суд не може визнати поважними причини неявки свідка ОСОБА_6 в судове засідання, оскільки належних підтверджуючих даних відсутності його за зареєстрованим місцем проживання до суду не надано.

Отже, згідно ст.ст. 257, 323 КПК України всі свідки у справі повинні бути допитані в судовому засіданні. Ця вимога закону направлена на виконання принципу безпосередності дослідження доказів у суді та обов'язку суду ґрунтувати судові рішення лише на тих доказах, що досліджувались в ході судового слідства. Але дана неповнота не може бути усунута в судовому засіданні, з причин незалежних від суду.

Відповідно до ст. 16-1 та ст. 261 КПК України, розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності, сторона обвинувачення та сторона захисту користуються рівними правами: на заяву клопотань, подання доказів, участь в їх дослідженні та доведенні їх переконливості.

Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обовязків і здійснення наданих їм прав. Тому, ненадання можливості підсудному безпосередньо поставити запитання свідку, на допиті якого останній наполягає, позбавить його права на належний захист від предявленого обвинувачення. При цьому судом враховується, що очна ставка між ними не проводилась.

Крім цього, судом враховується і той факт, що в період розслідування даної кримінальної справи органами досудового слідства грубо порушено вимоги процесуального права, направлених на встановлення обєктивних обставин вчинення даного злочину. Так, допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали суду, що працюючи в службі державної охорони, вони прибули на місце вчинення злочину через 3 хвилини 30 секунд після спрацювання сигналізації, однак там нікого вже не застали. Час спрацювання сигналізації та час їхнього прибуття фіксується на пульті служби. Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 вказали, що викрасти одній особі таку кількість майна за такий короткий проміжок часу, фактично не можливо. Дані обставини слідчим, в ході відтворення обстановки та обставин подій, не перепровірені (т.1 а.с. 113), а навпаки слідчий обмежився коротким записом отриманої відповіді та незрозуміло яким чином і ким виконаних фотографій ( т.1 а.с. 114-116). Сфальсифіковано слідчим і інші матеріали кримінальної справи. Зокрема, в протоколі огляду місця пригоди від 10.10.2011 року, який проводився в період часу з 03.30 год. до 03.50 год.(т.1. а.с. 14) зазначено, що в ході огляду місця пригоди застосовувалась фотозйомка на фотоапарат Кенон, але слідчим, в супереч цьому та показанням експерта ОСОБА_14 допитаного в суді та наданих фотографій, на підтвердження його слів, що ці фотографії взагалі ніким не вимагались, складено рапорт від 10.08.2012 року та долучено до матеріалів справи, що фото при копіюванні на електронний носій було помилково знищено(т.1 а.с. 15). Фото приєднано до матеріалів справи судом( т.2. а.с. 5,6,16). Після ознайомлення з ними та складеної слідчим Короговською К.М. схемою ( т.2 а.с. 4) з розмірами отвору : 35х 45 см, що утворився після розбиття вітринного скла виникли сумніви, щодо можливості взагалі проникнення в приміщення через нього, щодо обставин розбиття скла(чим та з якої сторони його здійснено) , оскільки частини його у великій кількості чомусь залишились зовні. Встановити дані обставини на даний час суду не можливо, оскільки з показань потерпілого вбачається, що скло вже давно замінено, а залишки розбитого знищені. Не встановлено та не зрозуміло коли і яка саме сигналізація спрацювала в приміщенні магазину, оскільки ці данні

взагалі не вимагались від ВДСО. В протоколах допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9В.( показання яких чомусь слово в слово співпадають т.1 а.с. 68-71) зазначено, що спрацювали датчики розбиття скла, а в суді вони вказали, що черговий їх повідомив про те, що в магазині Велика Кишеня просто спрацювала сигналізація. Не можуть бути поза увагою суду і обставини надання та виконання доручення слідчого, які також перешкоджають встановленню істини по справі та повноти проведення досудового слідства, оскільки воно надається слідчим - 10.08.2012 року ( т.1 а.с. 125), а виконується чомусь - 09.08.2012 року( т.1 а.с. 127, 128), залучається до справи, виходячи із попередніх вказівок ( т.1 а.с. 5, 15) невідомою особою, при цьому будучи зареєстрованими за сумнівними вихідними номерами, виходячи із реєстраційного номера вимоги направленої до Ленінського райсуду м. Кіровограда ( т.1 а.с. 142).

Також, не відповідають дійсності та потребують додаткового зясування обставини викладені в протоколі повторного огляду місця події від 10.10.2011 року в період часу з 10 год. 38 хв. до 11 год. 06 хв. з приводу участі при цьому спеціаліста НДЕКЦ та фіксування слідів злочину( т.1 а.с. 17). Так, в протоколі зазначено, що фотозйомка не проводилась, а імя по батькові спеціаліста, як ОСОБА_7, дані обставини були спростовані повідомленням начальника НДЕКЦ про те, що такий спеціаліст ніколи в них не працював ( т.2 а.с. 1), показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_12, потерпілого ОСОБА_5, та самим експертом на той час - ОСОБА_15, який вказав, що ним дійсно проводилась фотозйомка місця пригоди, вилучались сліди залишені злочинцем : відбитки взуття та рук. ОСОБА_7 дані фотознімки слідчим не витребовувались. Протокол, наявний в матеріалах кримінальної справи він ніколи не бачив та не підписував. На даний час, а фактично із 21.03.2012 року він там вже не працює та чи є і де можуть бути фотознімки і інші речові докази вилучені в ході ОМП йому не відомо. При візуальному порівнянні підписів ОСОБА_16 та понятих, які залучались до ОМП наявних в оригіналах на додатках до протоколу, якими зафіксовано вилучення речових доказів ( т.1 а.с. 82) та у вищевказаному протоколі вони явно різняться. Явно різняться і підписи та записи, виконані від імені ОСОБА_6 в протоколі його допиту ( т.1 а.с. 72-73) та заяві написаній в деканат державного педагогічного університету( т.2 а.с. 39).

Згідно статті 62 Конституції Україниніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до положень ст.281 КПК України (в редакції 1960 року) неправильним визнається досудове розслідування тоді, коли під час його провадження органами досудового слідства були неправильно застосовані чи безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді. Неповним визнається досудове слідство і тоді, коли під час його провадження не були досліджені, або досліджені поверхово чи однобічно обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Раніше зазначені порушення та недоліки призвели до неповноти та неправильності досудового слідства, які не можуть бути усунуті під час судового розгляду у будь-який спосіб, оскільки потребують виконання значного обсягу слідчих та розшукових дій, які є неможливими при розгляді справи судом .

Вказані порушення вимог кримінально-процесуального закону, а також предявлене обвинувачення, яке базується на доказах, що містять суперечності та протиріччя, безпосередньо перешкоджають суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок, надати оцінку доводам захисту та обвинувачення відповідно щодо невинності або винності ОСОБА_4 у вчиненні злочину та позбавляють підсудного на належний захист від предявленого обвинувачення, а тому справа підлягає направленню на додаткове розслідування.

В ході проведення додаткового розслідування слід усунути встановлені судом недоліки відповідно до вимог КПК України, викладені в описовій частині постанови, зокрема встановити наявність всіх фотографій зроблених при огляді місця пригоди, речових доказів, провести після цього детальне відтворення обставин подій з моделюванням розбитого вітринного скла магазину, вітрин і хронометражем часу на проникнення в приміщення викраденням техніки та зникненням з місця пригоди . Крім цього необхідно встановити яким чином та чим було розбите скло, встановити вид сигналізації, який спрацював на пульті ВДСО та від чого саме, зясувати місце

знаходження свідка ОСОБА_6, провести очні ставки із ОСОБА_4, зясувати обставини застосування них недозволених методів фізичного та психологічного насилля, виконати інші дії у випадку необхідності.

Щодо міри запобіжного заходу відносно підсудного, суд визнає за необхідне залишити попередньо обрану підписку про невиїзд.

Розгляд даної справи проведено відповідно до положень КПК України в редакції 1960 року , в межах предявленого обвинувачення та наданих доказів.

Керуючись ст.ст.273, 281 КПК України( в ред. 1960 року) , суд -

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - направити прокурору Кіровського району для організації додаткового розслідування, в ході якого належно та в повній мірі усунути недоліки слідства встановлені та викладені в постанові суду.

Міру запобіжного заходу підсудному на період набрання постановою законної сили залишити попередню - підписку про невиїзд.

Постанова може бути оскаржена протягом 7 діб з дня її винесення до апеляційного суду Кіровоградської області.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1