АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Ухвала

Іменем України

4 грудня
2007 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Фоміна Ю.В.

суддів: Захарчука
СВ., Ткаченка В.Л.

з участю
прокурора Руденка В.І.

потерпілого ОСОБА_1

представника

потерпілого ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями
потерпілого ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_3. на вирок Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської області від 11 жовтня 2007 року.

Цим
вироком

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель сАДРЕСА_1, тимчасово непрацюючий, не судимий,
-

засуджений:

·
за ст. 296 ч. 1 КК України на 2 роки обмеження волі;

·
за ст. 121 ч. 1 КК України на 5 років позбавлення
волі.

У
відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно визначено 5 років позбавлення волі.

Строк
відбуття покарання ОСОБА_3 обчислено з моменту взяття під варту.

Справа №
11 -787/07 р Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Кузьменко Л.В.

Категорія ст.
ст. 121 ч.1 , 296 ч. 1 КК України Доповідач: Ткаченко В.Л.

2

Стягнуто з ОСОБА_3. на користь
Житомирської обласної клінічної
лікарні витрати на лікування потерпілого ОСОБА_1 на суму 1318, 35 грн.

Стягнуто
з ОСОБА_3. на користь потерпілого ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди -
6695 грн. та моральної шкоди -40000 грн.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_3 змінений з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Як
визнав суд, 05 червня 2006 року близько
4 години 30 хвилин на вул. Лесі Українки
в с. Ходурки. Новоград -Волинського
району ОСОБА_3. з хуліганських спонукань,
підбіг до потерпілого ОСОБА_1,
1942 року народження, та з явною
неповагою до суспільства, в присутності
громадян, грубо порушуючи громадський
порядок, з особливою зухвалістю, перебуваючи біля домоволодіння ОСОБА_1, умисно,
кулаком правої руки наніс удар ОСОБА_1. в область лівої скроні, внаслідок чого ОСОБА_1. втратив рівновагу та
лівою стороною тіла впав на земляну бровку дороги, вдарившись лівою стороною голови об
асфальтове покриття проїжджої частини дороги,
отримавши тілесні ушкодження, які
згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №72 від 11.06.2007
року, належать до тяжких тілесних за
ознакою небезпеки для життя.

Не
припиняючи своїх хуліганських дій,
ОСОБА_3., перебуваючи біля
ОСОБА_1, який став підніматись з
землі, грубо порушуючи громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати зневагу до існуючих правил
і норм поведінки в суспільстві, з
особливою зухвалістю наніс ОСОБА_1. два удари ногою в ділянку грудної клітини
та живота, спричинивши йому тілесні
ушкодження у вигляді синця на боковій поверхні грудної клітки справа, які згідно висновку комісійної
судово-медичної експертизи №72 від 11.06.2007 року, належать до легких тілесних ушкоджень з
короткочасним розладом здоров'я.

В апеляціях:

- потерпілий
ОСОБА_1. просить вирок щодо засудженого ОСОБА_3. змінити та застосувати ст.
ст. 69, 75 КК України звільнивши його від відбування
покарання з випробуванням. При цьому
посилається на невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання
ОСОБА_3, яке за своїм видом та розміром
є явно несправедливим внаслідок суворості. Крім цього, потерпілий вказує на те, що призначаючи покарання у вигляді
позбавлення волі, суд позбавляє
засудженого можливості відшкодувати завдану шкоду. Відшкодування даної шкоди
для нього

3

як
потерпілого, є необхідною для придбання медичних препаратів і
проведення операцій в
майбутньому по усуненню наслідків травми.

-
засуджений ОСОБА_3. просить
змінити щодо нього вирок суду першої інстанції із застосуванням ст.
ст. 69, 75 КК України та звільнити від відбування
покарання з випробуванням у зв'язку із невідповідністю призначеного судом
покарання його особі внаслідок суворості. Посилається на те, що потерпілий просив суд не позбавляти його
волі, він являється потерпілим 4
категорії від наслідків аварії на ЧАЄС,
хворіє на хронічну серцеву хворобу,
та перебуває у фактичних подружніх відносинах з гр.. ОСОБА_4, 1989 р.н,
яка вагітна від нього. Крім цього,
вказує що внаслідок своєї правової необізнаності не надав суду першої
інстанції документів, які підтверджують
наявність вищезазначених обставин.

Заслухавши
доповідь судді, міркування прокурора
щодо залишення вироку без зміни,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з таких
підстав.

Висновки
суду щодо доведеності винності ОСОБА_3. у вчиненні хуліганства та в умисному
заподіянні потерпілому ОСОБА_1. тяжких тілесних ушкоджень за вказаних у вироку
обставин ґрунтуються на сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, є правильними та в апеляціях не оспорюються.

Що
стосується покарання, яке суд обрав
ОСОБА_3, то воно призначене відповідно
до вимог ст. 65 КК України з урахуванням характеру та
ступеня суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, даних про його особу, а також усіх обставин справи, і є необхідним та достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів,
а тому наведені у апеляціях доводи потерпілого та засудженого про
надмірну суворість призначеного засудженому покарання, колегія суддів визнала необгрунтованими.

Крім
цього, ОСОБА_3, з урахуванням пом'якшуючої обставини, як щире каяття та характеризуючих його особу
даних. суд призначив мінімальне покарання,
передбачене санкцією ч. 1
ст. 121 КК України. Даний злочин
відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, є тяжким.

З апеляції
потерпілого ОСОБА_1 видно, що нанесення
йому тяжких тілесних ушкоджень, потягло
негативні наслідки для здоров'я. Крім того,
перевіряючи матеріали справи встановлено, що потерпілий внаслідок заподіяння йому тілесних
ушкоджень був неодноразово прооперований,
що

4

свідчить про
стійку втрату працездатності.
Також потерпілий є людиною похилого віку. Дана обставина
підтверджує зневагу ОСОБА_3. до норм моральності. Наведені у
апеляції засудженого ОСОБА_3
обставини враховані судом при призначенні покарання і повторно зазначені
ці ж самі обставини, не є підставою для пом'якшення призначеного
йому покарання.

Посилання
захисника, про те, що суд призначаючи покарання, не застосував
ст. ст. 75, 76
КК України - не є підставою для пом'якшення покарання.

Виходячи з
вищенаведеного, колегія суддів
керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України, -

ухвалила:

Апеляції
потерпілого ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_3. залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного
суду від 11 жовтня 2007 року щодо засудженого ОСОБА_3 - залишити без зміни.