У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Вільгушинського М.Й.,
суддів Мороза М.А., Крижановського В.Я.,
за участю прокурора Матюшевої О.В.,
засудженого ОСОБА_5,
захисника ОСОБА_6

розглянула в судовому засіданні 11 грудня 2014 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2013 року щодо ОСОБА_5

Цим вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 368-2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 1 рік обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

В апеляційному порядку справа не розглядалась.

ОСОБА_5 визнано винним і засуджено за те, що він, будучи посадовою особою приватного права, працюючи на посаді заступника директора - технічного директора ТОВ «Аеротехсервіс СІА», з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 і ОСОБА_8 за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень, а за саме повернення кожному свідоцтва техніка з обслуговування повітряних суден на їхні імена, будучи наділеним правом і обов'язком з видачі даних документів, 14 червня 2012 року о 16 год. 30 хв., на території КП «Міжнародний аеропорт Кривий Ріг» отримав від ОСОБА_7 і ОСОБА_8 неправомірну вигоду на загальну суму 16 000 грн., по 8 000 грн. з кожного, після чого повернув їм вказані свідоцтва.

У касаційній скарзі прокурор посилається на безпідставне призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України. Зазначає, що після скасування попереднього вироку, при новому розгляді справи суд мав розглядати її за обвинуваченням, викладеним в обвинувальному висновку - за ч. 3 ст. 368-3 КК України, а не керуватися постановою про зміну обвинувачення. Просить скасувати вирок та направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який касаційну скаргу не підтримав, пояснення засудженого та захисника, які просили залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 275 КПК України 1960 року розгляд справи провадиться тільки в межах пред'явленого обвинувачення.

З матеріалів справи убачається, що 17 грудня 2012 року прокурор Піпка А.А., який підтримував державне обвинувачення в суді, своєю постановою змінив обвинувачення щодо ОСОБА_5 з ч. 3 ст. 368-3 КК України на ч. 1 ст. 368-2 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року попередній вирок від 12 березня 2013 року щодо ОСОБА_5 скасований у тому числі з підстав необґрунтованого засудження його ч. 3 ст. 368-3 КК України за наявністю вищевказаної постанови і підтриманням потерпілими нового обвинувачення.

При новому судовому розгляді прокурор Давидов С.В., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та який подав касаційну скаргу, заявив клопотання про підтримання в суді постанову про зміну обвинувачення з ч. 3 ст. 368-3 КК України на ч. 1 ст. 368-2 КК України (т. 2 а.с. 95). Потерпілі також не наполягали на розгляді справи за обвинуваченням у раніше пред'явленому обсязі.

Тому доводи у скарзі прокурора про істотне порушення судом кримінально-процесуального закону є необґрунтованими.

Як видно з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_5 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи та дані про особу засудженого. Зокрема, суд узяв до уваги те, що він повністю визнав вину та щиро розкаявся, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій, обтяжуючі покарання обставини відсутні, потерпілі не наполягали на суворому покаранні.

Тому суд, виходячи з конкретних обставин справи, дійшовши правильного висновку про те, що зазначені обставини є такими, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, застосував ч. 2 ст. 69 КК України та не призначив ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На думку колегії суддів, обране ОСОБА_5 судом покарання із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Даних, які б свідчили, що в справі неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінально-процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування судових рішень, не встановлено.

Підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2013 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

С у д д і :

М.А. Мороз М.Й. Вільгушинський В.Я. Крижановський