АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 528/1154/14-к Номер провадження 11-кп/786/135/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 307 КК. Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
особи, стосовно якої вирішується питання про
застосування примусових заходів виховного характеру
ОСОБА_7 ,
його законного представника ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 грудня 2014 року задоволено клопотання ст. слідчого СВ Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області про застосування до неповнолітнього

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учня ПТУ №46 с.Лазірки Оржицького району, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

примусових заходів виховного характеру.

Згідно з ухвалою суду постановлено направити ОСОБА_7 до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків строком на 3 роки.

До моменту направлення до спеціалізованого навчально-виховного закладу, ОСОБА_7 тимчасово, строком на 30 діб, поміщений до приймальника-розподільника ОВС в Харківській області.

Постановлено стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судово-хімічних експертиз в розмірі 589 грн. 68 коп.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

Місцевий суд за результатами розгляду клопотання слідчого встановив, що 18.07.2014 року о 18 год. 02 хв. працівниками РВ УМВС України в Полтавській області, в ході контрольної закупівлі наркотичних засобів, у особи під псевдонімом « ОСОБА_11 » було вилучено чотири коробки з - під сірників з речовиною рослинного походження у висушеному та подрібненому стані, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 988 від 22.07.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою 1,944 г, 2,498 г, 2,541 г, 2,275 г, яку ОСОБА_7 незаконно придбав та збув на території недіючого дитячого садка «Васильок», що в м. Гребінка по вул. Свободи.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання ст. слідчого СВ Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру встановлено, що останній у15-річному віці, тобто, до настання віку з якого настає кримінальна відповідальність вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність ч.2 ст. 307 КК України, а саме дії ОСОБА_7 кваліфіковані як незаконне придбання та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, що є правильним.

В апеляційній скарзі законний представник в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 просить змінити ухвалу в частині застосованого заходу виховного характеру шляхом пом`якшення його виду. Вказує, що застосування найбільш суворого заходу виховного характеру негативно вплине на неповнолітнього та не сприятиме його виправленню.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Водночас, законний представник неповнолітньої особи щодо якої вирішено питання про застосування примусових заходів виховного характеру звернулася до суду з клопотанням про передачу неповнолітнього під нагляд батьків.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , неповнолітнього ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, думку ОСОБА_12 про його згоду на передачу неповнолітнього батькам, міркування прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази та надані стороною захисту додаткові матеріали на обґрунтування можливості застосування до підлітка примусового заходу виховного характеру у виді передачі неповнолітнього батькам, приходить до наступного висновку.

Судом апеляційної інстанції у відповідності з приписами ч.1 ст.501 КПК України та роз`ясненнями, що містяться в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» перевірено докази, що доводять вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння.

Винуватість неповнолітнього у вчиненні ним суспільно-небезпечного кримінального діяння підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, а саме, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової ) дії аудіо- відео контроль особи по кримінальному провадженню № 0000288, заведеного 17.07.2014 року згідно з яким зафіксовано факт збуту ОСОБА_7 4-х сірникових коробок з канабісом на території колишнього дитячого садка « ІНФОРМАЦІЯ_2 »., протоколом про результати контролю за вчиненим злочином від 18.07.2014 року, висновком судово-хімічної експертизи згідно якого надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору в 4-х сірникових коробках є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 1,944 г, 2,498 г, 2,541 г, 2,275 г.

Окрім цього, сам ОСОБА_7 в суді першої інстанції дав визнавальні показання про обставини збуту ним наркотичного засобу.

Як убачається з ухвали суду, місцевий суд застосував до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення строком на 3-и роки, оскільки неповнолітній не піддається виховному впливу батьків, вийшов з-під їх контролю та не може бути виправлений шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру.

За змістом ч. 1 ст. 292 КПК Країни клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру , має відповідати вимогам ст. 291 КПК України, а також містить інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

У відповідності з ч. 3 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька заходів виховного характеру, що передбачені у ч. 2 цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті встановлюється судом, який їх призначає.

Із клопотання слідчого, затвердженого прокурором Гребінківського району Полтавської області про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру ( а.п. 3-5), убачається, що слідчий пропонує застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення строком на 3-и роки.

Згідно зі ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості , може бути звільнений судом від покарання , якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження, 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб , які їх замінять чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за їх згодою, а також окремих громадян на їх прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг 15-річного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує 3-х років. Умови перебування в цих установах та порядок їх залишення визначаються законом.

Статтею 485 КПК України передбачені обставини, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні щодо неповнолітніх.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання слідчого вказані обставини встановлені не повно.

Поміж тим, ні орган досудового слідства, ні місцевий суд, застосувавши до ОСОБА_7 запропонований слідчим вид примусового заходу виховного характеру, не з`ясували питання про можливість його перебування в такій установі за станом здоров`я, позаяк в матеріалах провадження відсутні будь-які медичні документи про стан здоров`я підлітка.

Наразі вони мають суттєве значення, оскільки встановлено перелік захворювань, за наявності яких, відповідно до Інструкції про медичний огляд дітей і підлітків, які направляються в загальноосвітні школи і професійні училища соціальної реабілітації для дітей і підлітків, що потребують особливих умов виховання, затвердженої наказом МОЗ України від 5 травня 1997 року №137/131, діти не підлягають направленню до училищ соціальної реабілітації.

Суд, дослідивши дані про особу неповнолітнього, дійшов висновку, що ОСОБА_7 виховується матір`ю, яка не має на нього належного впливу, він не піддається виховному впливу тощо.

Разом з тим, з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 виховується у сім`ї, до складу якої входять його мати ОСОБА_8 , вітчим ОСОБА_12 та сестра ОСОБА_13 .

ОСОБА_8 та ОСОБА_12 по місцю проживання та роботи характеризуються позитивно, проживають однією сім`єю, мають спільну дитину. ОСОБА_12 колишній працівник ОВС.

Привертає увагу і те, що ОСОБА_7 не перебуває на обліку як дитина відносно якої батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с.48).

Звітом начальника служби у справах дітей Гребінківської РДА з метою його перевиховання рекомендовано застосування до ОСОБА_7 психолого педагогічного впливу, здійснення систематичного контролю за поведінкою, навчанням, захопленням та дозвіллям (а.с.25).

Цим же звітом встановлено, що вихованням неповнолітнього ОСОБА_7 займається мати ОСОБА_8 та вітчим ОСОБА_12 . У сім`ї теплі, дружні, довірливі стосунки, ОСОБА_7 навчається на 1-му курсі в ПТУ №46 за спеціальністю слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування. Має середній рівень знань, до навчання ставиться байдуже. В той же час, відповідально ставиться до своїх обов`язків у побуті, допомагає по господарству, доглядає за молодшою сестрою, шкодує про вчинення правопорушення.

Як убачається з характеристики підлітка з училища його поведінка порівняно з першим семестром, стала достатньо керованою, він не створює конфліктних ситуацій, відсутні пропуски занять без поважних причин, адекватно реагує на зауваження викладачів, але потребує постійного контролю.

Водночас, колегія суддів враховує ставлення неповнолітнього ОСОБА_7 до наслідків діяння, яке він учинив, а саме критичну оцінку ним своєї поведінки, його розкаяння.

Отже, в апеляційній інстанції з урахуванням наявних у провадженні позитивних характеристик з місця проживання та роботи батьків і при з`ясуванні питання щодо можливості передачі ОСОБА_7 під нагляд батьків встановлено, що вони здатні контролювати поведінку сина стосовно його навчання в ПТУ, дома, встановити належний контроль за ним, мають реальну можливість позитивно впливати на сина, посилити виховний вплив на нього.

За таких обставин висновок суду про те, що неповнолітній ОСОБА_7 вийшов з-під контролю батьків, не піддається виховному впливу та не може бути виправлений шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру не відповідає фактичним обставинам справи.

А тому, колегія суддів дійшла висновку про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 примусового заходу виховного характеру у виді - передачі неповнолітнього під нагляд батьків, за їх згодою та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки терміном на 1 рік, а саме, заборонити йому відвідувати розважальні заклади, в тому числі й ті, в яких здійснюється продаж спиртних напоїв.

Невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч.2 ст. 411КПК України вирок чи ухвала підлягають зміні чи скасуванню лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на винуватість чи невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Зважаючи на викладене, судове рішення підлягає зміні, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст. ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 грудня 2014 року, якою задоволено клопотання ст. слідчого СВ Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусового заходу виховного характеру змінити в частині виду примусового заходу виховного характеру.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи виховного характеру у виді - передачі неповнолітнього під нагляд батьків: ОСОБА_8 та ОСОБА_12 за їх згодою терміном на 2 роки 6 місяців та обмеження дозвілля ОСОБА_7 з встановленням особливих вимог до його поведінки терміном на 1 рік, з забороною відвідувати розважальні заклади, в тому числі й ті, в яких здійснюється продаж спиртних напоїв.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження протягом трьох місяців з часу її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4