Справа № 159/504/15-к
Провадження № 1-кп/159/53/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 16 лютого 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області під головуванням

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001036 від 11 грудня 2014 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ковель Волинської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, вдови, тимчасово безробітної, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , такої, що має судимість: за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 березня 2010 року засуджено за ст.164 ч.1 КК України до 2 років обмеження волі, звільнено від покарання з іспитовим строком на 3 роки, на підставі постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2011 року іспитовий строк скасовано, направлена для відбування покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області звільнена умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 03 місяця 21 день; обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в :

Будучи зобов`язаною на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2005 року сплачувати аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) на користь особи (осіб), яким малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде переданий на опікування, починаючи з 06.06.2005 року і до досягнення дитиною повноліття, та будучи засудженою 04 березня 2010 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, судимість за який не знята і не погашена у встановленому законом порядку, обвинувачена ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, зокрема добровільно зазначене рішення суду не виконує, аліментів на утримання неповнолітньої дитини не сплачує, попередження державного виконавця про необхідність працевлаштуватися та сплачувати аліменти на утримання дітей ігнорує, в пошуках роботи до Ковельського міськрайонного центру зайнятості не зверталась, будучи попередженою державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, ніяких заходів, щодо погашення заборгованості по виконавчому документу не вживала, матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_6 , який навчався та продовжує навчатися у Головненській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті, не надавала, унаслідок чого в період з 20 березня 2014 року по 31 жовтня 2014 року утворилась заборгованість із сплати аліментів у розмірі 2849,94 грн., яка перевищує сукупну суму виплат за шість місяців відповідних платежів, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 164 КК України.

Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та показала, що достеменно знаючи про те, що на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області вона зобов`язана сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається та перебуває на повному державному утриманні у Головненській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті та усвідомлюючи необхідність сплачувати аліменти на утримання дитини, відповідних платежів не здійснювала. Неодноразово попереджалась державним виконавцем про необхідність працевлаштування та сплачувати відповідні платежі. Офіційно пошуками роботи не займалась, оскільки втратила всі документи і до теперішнього часу займається їх відновленням. У зв`язку з отриманою травмою процес відновлення документів дещо затягнувся. З цих же причин самостійно підшукати постійну роботу, яка б забезпечувала сталі доходи, не змогла.

Крім визнання обвинуваченою ОСОБА_5 винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, винуватість останньої у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 164 КК України повністю доведена зібраними у ході досудового розслідування доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме: копією рішення суду та виконавчого листа по примусовому виконанню рішення Ковельського міськрайонного суду від 21.06.2005 року у справі 2-1287/05 ; копіями листів попереджень Державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції від 19 березня 2014 року №6246/20; від 15 квітня 2014 року №8682/19; від 19 вересня 2014 року №19825/19, якими підтверджується та обставина, що обвинувачена неодноразово попереджалась державним виконавцем як про необхідність виконання рішення суду, щодо утримання неповнолітньої дитини, так і про наслідки невиконання рішення суду, а також про необхідність працевлаштування; копією вироку Ковельського міськрайонного суду від 04 березня 2010 року та постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2011 року, якими доводиться та обставина, що обвинувачена була засуджена за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, судимість за яким не знята і не погашена у встановленому законом порядку.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_4 , даних ході судового розгляду, за час проживання та навчання дитини, ОСОБА_6 , у Головненській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті, обвинувачена ОСОБА_7 аліментів на утримання дитини не сплачувала. У той же час клопоче про призначення обвинуваченій покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, оскільки малолітня дитина, ОСОБА_8 , прагне спілкування з матір`ю і таке спілкування буде на користь дитині.

З довідки відділу Державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції №26460/19 від 23 грудня 2014 року вбачається, що розмір заборгованості із сплати аліментів, що стягуються з обвинуваченої за період 20 березня 2014 року по 31 жовтня 2014 року становить 2849,94 грн.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що у період з 20 березня 2014 року по 31 жовтня 2014 року обвинувачена ОСОБА_5 у лікувальних закладах не перебувала.

Суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані по справі докази приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ст. 164 ч.2 КК України.

Згідно примітки до ст. 164 КК України під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) або на утримання непрацездатних батьків слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду, які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.

Заборгованість обвинуваченої із сплати аліментів в період з 20 березня 2014 року по 31 жовтня 2014 року становить 2849,94 грн., що перевищує сукупну суму виплат за шість місяців відповідних платежів.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_5 , які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинених особою, судимою за злочин, передбачений ч.1 ст. 164 КК України, вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 164 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненного обвинуваченою кримінального правопорушення та особу винного у їх сукупності. Зокрема, суд враховує ту обставину, що унаслідок ДТП обвинваченій було заподіяну травму колінного суглобу, що призвело до тимчасової непрацездатності обвинуваченої.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 суд відносить щире каяття обвинуваченої.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд не вбачає.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 є покарання призначене у межах санкції ч.2 ст. 164 КК України у виді громадських робіт.

Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст. 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.164 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1