Справа № 309/2188/14-к
Провадження № 1-кп/309/64/15

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000081 від 11.01.2013 року відносно :

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Вонігово Тячівського району, мешканця АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, не працюючого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 працюючи на посаді старшого державного виконавця відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції, яка відповідно до ст.. 25 ЗУ « Про державну службу» відноситься до 7 категорії посад державних службовців та якому присвоєно 12 ранг державного службовця, будучи службовою особою, уповноваженою на здійснення функцій представника влади, діючи умисно, з корисливих мотивів , які полягали в його протиправному збагаченні, вимагав та одержав від ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця АДРЕСА_2 хабара в розмірі 100 доларів США та 4000 грн. за виконання в інтересах останнього дій з використанням службового становища при наступних обставинах.

Так, на початку жовтня 2012 року ОСОБА_5 під час зустрічі з ОСОБА_6 , який являвся боржником у виконавчому провадженні № 357/8 ( номер ЄДРВП НОМЕР_1 ) відкритому ОСОБА_5 за виконавчим листом № 1-41/10 від 31.12.2010 р., виданий Тячівським районним судом , про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 53975 грн., за припинення вчинення ним у вказаному провадженні виконавчих дій без проведення фактичного стягнення з ОСОБА_6 суми боргу, вимагав від останнього хабара в розмірі 10% від зазначеної суми боргу, що становило близько 5000 грн. погрожуючи при цьому ОСОБА_6 , якщо той не погодиться на його умови, продовжувати вчиняти стосовно нього виконавчі дії. Тоді ж ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 частину визначеного останнім розміру хабара в сумі 100 доларів США , що згідно офіційного курсу НБУ становило 799,30 грн., залишивши їх за вказівкою ОСОБА_5 в приміщенні автомагазину в АДРЕСА_3 .

Одержавши від ОСОБА_6 частину хабара в сумі 100 доларів США і діючи в інтересах останнього 6 жовтня 2012 року ОСОБА_5 склав акт про відсутність у ОСОБА_6 майна, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості, та 18 жовтня 2012 року виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, тобто, використовуючи своє службове становище , вчинив дії та прийняв рішення на користь ОСОБА_6 про що останнього не повідомив. Надалі продовжуючи протиправні дії , в період з жовтня 2012 року по 23 січня 2013 року ОСОБА_5 неодноразово під час телефонних розмов та при зустрічі з ОСОБА_6 вимагав від нього решту хабара. 23 січня 2013 року реалізовуючи свій злочинний умисел на отримання всієї визначеної ним суми хабара зустрівся з ОСОБА_6 на території автозаправної станції «Маркет» , що розташована по вул.. Головній № 444 в смт. Буштино Тячівського району , де в цей же день близько 17 год. знаходячись в салоні свого автомобіля «ВАЗ 21124» д.н.з. НОМЕР_2 особисто одержав від ОСОБА_6 ще 4000 грн. хабара .

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 368 КК України не визнав. Суду пояснив, що працюючи у відділі ДВС Тячівського РУЮ у нього на виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_6 грошових коштів на користь ОСОБА_7 . У даному виконавчому провадженні ним були вчинені всі передбачені чинним законодавством дії спрямовані на виконання рішення суду, зокрема перевірено майновий стан боржника, накладено арешт на майно, внесено до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон. Після цього у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_6 майна на яке можливо звернути стягнення у рахунок погашення боргу, ним була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.

Під час спілкування з ОСОБА_6 ним було з`ясовано, що ОСОБА_6 часто виїжджає в Росію , а тому попросив його привезти запчастини на його автомобіль та дав для цього ОСОБА_6 4000 грн. , однак протягом тривалого часу ОСОБА_6 запчастини не привозив. Під час телефонних розмов ОСОБА_6 кожного разу обіцяв їх привезти.

23 січня 2013 р. він знаходився в с. Стеблівка Хустського району , оскільки повинен був забрати довідку з сільської ради. Увімкнувши свій мобільний телефон він побачив багато пропущених дзвінків від ОСОБА_6 . Зателефонувавши йому ОСОБА_6 призначив зустріч на АЗС « Маркет» , яке розташоване біля смт. Буштино. В автомобілі ОСОБА_6 дав йому 4000 грн. за запчастини , які ОСОБА_6 повинен був придбати в Росії. Дані гроші він поставив на переднє пасажирське сидіння. Після того, як ОСОБА_6 вийшов з автомобіля він побачив , що до його автомобіля підбігають незнайомі люди і він злякавшись їх, оскільки йому неодноразово погрожували, поїхав з території АЗС в напрямку смт. Буштино. На одній з вулиць він побачив, що за ним їде автомобіль, який був на АЗС, після чого він зупинився, залишив автомобіль на вулиці , а сам через двір втік , після чого на поїзді поїхав у Росію.

Відповідно до норм ст. 56 КПК України - потерпілий є одним з основних учасників кримінального провадження, від процесуальної активності якого залежить з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення; пояснення потерпілого можуть бути складовою та різновидом доказів, а також використовуватись при здійсненні інших процесуальних прав, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді для обґрунтування позиції чи думки з питань, які виникають у провадженні.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду ствердив, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з нього на користь ОСОБА_7 суми боргу. Виконавцем у цьому провадженні був ОСОБА_5 . Під час розмови ОСОБА_5 пообіцяв, що за 10 % він суми боргу його документи у виконавчій службі «пропадуть». На дану пропозицію він погодився, однак повідомив , що всієї суми на той час він дати не може, і буде віддавати частинами. Через декілька днів, як було домовлено раніше при зустрічі, він на прохання ОСОБА_5 передав 100 доларів США продавцю в автомагазині в АДРЕСА_3 , які продавець магазину пообіцяв передати ОСОБА_5 . Після передачі грошей він передзвонив ОСОБА_5 та повідомив, що гроші залишив в автомагазині. Через деякий час ОСОБА_5 почав неодноразово йому телефонувати та вимагати решту суми, при цьому використовував слово «запчастини», а саме питав «коли будуть запчастини ?». Також був випадок коли він безпосередньо зустрівся з ОСОБА_5 біля стадіону в с. Вонігово Тячівського району, та під час зустрічі вимагав від нього решту суми. Під час телефонних розмов ОСОБА_5 йому погрожував, що якщо він до нового року не дасть решту суми він «дасть хід» його справі. Жодних офіційних документів від ОСОБА_5 він особисто чи по пошті не отримував , а тому вважав, що його справа не закрита. Оскільки на той час він переходив проживати до нового будинку, всі зароблені ним кошти витрачалися на будівництво, а тому грошей для ОСОБА_5 у нього не було , після чого він вирішив звернутися до працівників міліції. Жодних домовленостей з ОСОБА_5 щодо придбання автозапчастин за кордоном у нього не було.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів; докази, будучи належними і допустимими, мають властивість слугувати засобами пізнання вчиненого злочину та обумовлюють ті об`єктивні зв`язки, які існують між ними і обставинами минулої події; відсутність такої взаємодії може свідчити лише про відсутність доказів.

Норми ст.91 КПК України визначають обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, такі як подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, тощо.

Винуватість обвинуваченого також стверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду ствердила, що рішенням Тячівського районного суду з ОСОБА_6 , на її користь було стягнуто суму боргу у розмірі приблизно 53 тис. грн.. Виконавче провадження перебувало у ОСОБА_5 . Вона неодноразово приходила до ОСОБА_5 , який їй повідомляв , що вона нічого не досягне тому, що у ОСОБА_6 немає ніякої власності. Одного дня їй передзвонив ОСОБА_5 та повідомив , що їй необхідно прийти у відділ ДВС куди також прийде і ОСОБА_6 . Прийшовши до відділу ДВС ОСОБА_6 не було , однак вона будучи біля дверей чула, як ОСОБА_5 говорив по телефону з ОСОБА_6 і сказав « Вона прийшла , ти нічого не журися, я все рішу, все буде добре». Також одного разу їй передзвонив ОСОБА_6 , який повідомив , що вона нічого не доб`ється , оскільки він дав гроші ОСОБА_8 .

Суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_7 оскільки до підсудного вона упереджено не відноситься; підстав його оговорювати вона немає; показання свідка підтверджується іншими доказами у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_9 суду ствердив , що він був понятим , при тому як у приміщенні Тячівського РВ УМВС помічали гроші, а саме посипали порошком і писали на купюрах номіналом 200 грн. слово «хабар». Також він був присутній , на АЗС «Маркет» та сидів з працівниками міліції в машині, і він бачив , як на великій швидкості з АЗС поїхав автомобіль ВАЗ темного кольору. Інші працівники міліції, які також були на АЗС поїхали за даним автомобілем. На місці , де стояв автомобіль ВАЗ темного кольору, і який на великій швидкості поїхав в напрямку смт. Буштино, працівниками міліції було виявлено одну купюру номіналом 200 грн. Під час просвічування даної купюри на ній було написано слово «хабар» . Дану купюру було вилучено та поміщено в конверт. Після цього він та інший понятий з працівниками міліції поїхали в смт. Буштино. В смт. Буштино на одній з вулиць був виявлений автомобіль ВАЗ темного кольору , який раніше був на АЗС. Даний автомобіль в його присутності працівниками міліції було опечатано.

Суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_9 оскільки до підсудного він упереджено не відноситься; підстав його оговорювати він немає; показання свідка підтверджується іншими доказами у кримінальному провадженні

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_10 суду ствердив , що з ОСОБА_5 він знайомий з школи . Декілька разів ОСОБА_5 приходив в автомагазин в якому він працює. Потерпілого ОСОБА_6 він не знає і від нього для ОСОБА_5 гроші не брав.

Незважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_5 його вина в інкримінованому йому злочині, крім показів потерпілого ОСОБА_6 свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 повністю доводиться оглянутими та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

- Протоколом огляду грошових коштів з фототаблицями, з якого вбачається, що 23.01.2013 р. о/у СДСБЕЗ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області в присутності понятих на 20 купюрах номіналом 200 грн. , які добровільно надав ОСОБА_6 , здійснив напис невидимим барвником «хабар» ( т.1 а.с. 23-31)

- Протоколом огляду місця події від 23.01.2013 р. з якого вбачається, що на території АЗС «Маркет» в смт. Буштино по вул.. Головній № 444 виявлено та вилучено одну купюру номіналом 200 грн. серії КА 3410195, при просвічуванні якої наявний напис «хабар» ( т.1 а.с.32-34)

- Протоколом огляду місця події від 23.01.2013 р. з якого вбачається, що в смт. Буштино по вул.. Шевченка навпроти будинку № 65 виявлено автомобіль ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору, дверцята, капот, та багажне відділення якого не відкриваючи в присутності понятих були опечатані .( т.1. а.с. 35-37)

- Протоколом обшуку автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору від 24.01.2013 р. яким стверджено , що при просвічуванні ультрафіолетовою лампою на внутрішній ручці лівих дверцят автомобіля з боку водія, на кермі, важелі коробки передач, важелі ручного гальма спостерігається невидимий барвник жовтуватого кольору. На підлозі автомобіля з правого боку виявлено дві купюри номіналом 200 грн. серії ВГ 6131722 та серії ВЄ 2834255, які при просвічуванні ультрафіолетовою лампою світяться барвником жовтого кольору та наявний напис барвником блакитного кольору «хабар» . Також на підлозі з даними купюрами лежать два мобільні телефони « NOKIA C5» IMEI НОМЕР_3 та «SAMSUNG GTI 2122 B» IMEI НОМЕР_4 . (т.1 а.с.108-113)

- Протоколом огляду документів від 25 січня 2013 року з якого вбачається, що матеріали виконавчого провадження № 357/8 ЄДРВП 31610933 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 53975 грн. перебували на виконанні у державного виконавця ОСОБА_5 ( т.1 а.с. 213-216)

- Протоколом за результатами аудіо та відеоконтролю за особою від 23.01.2013 року, в якому зафіксовано зміст розмови між ОСОБА_5 (№1) та ОСОБА_6 ( № 2). З даного протоколу вбачається , що на запитання потерпілого ОСОБА_6 підсудний ОСОБА_5 відповів , що отримав від ОСОБА_6 100 доларів США та повинен отримати ще 4000 грн. Також з даного протоколу вбачається , що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 , 4000 грн. та про наявний між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 усний договір за умовами якого ОСОБА_5 , винесе на користь ОСОБА_6 любу постанову. ( т.2 а.с.103-105)

- Протоколом про контроль за вчиненням злочину від 23 січня 2013 року в якому відображено хід контролю за вчиненням ОСОБА_5 злочину. Зокрема про отримання 10.01.2013 року заяви від ОСОБА_6 про вимагання хабара; внесення 11.01.2013 р. відомостей до ЄРДР за № 0000081 за ч.3 ст.368 КК України; ідентифікацію (помічення) грошових коштів в сумі 4000 грн.; зміст розмови між ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 та факт передачі ОСОБА_6 грошей в сумі 4000 грн. підсудному ОСОБА_5 який зафіксовано за допомогою технічних пристроїв «Сафарі» та «Оберіг»; факт залишення ОСОБА_5 після отримання від ОСОБА_6 грошей в сумі 4000 грн. місця події території АЗС « Маркет» побачивши працівників міліції з відеокамерою та зрозумівши , що проводиться фіксація його діяльності.( т.2 а.с.116-119)

Також незважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_5 його вина в інкримінованому йому злочині, крім показів потерпілого ОСОБА_6 свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та досліджених в судовому засіданні письмових доказів повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні звуко і відеозаписів , які органом досудового розслідування долучено до матеріалів кримінального провадження.

На оглянутому в судовому засіданні відеозаписі чітко зафіксовано факт передачі ОСОБА_6 підсудному ОСОБА_5 4000 грн. та факт отримання останнім вказаної суми грошей, а також їх розмову, яка письмово відображена у протоколі від 23.01.2013 р аудіо та відеоконтролю за особою. Також на відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_5 побачивши , що до його автомобіля підбігають працівники міліції з відеокамерою покидає територію АЗС « Маркет».

Зазначені докази, сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, визнається і оцінюється судом як належні та допустимі, а у сукупності достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення

Позиція обвинуваченого щодо не визнання ним своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення на думку суду є цілеспрямованою та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів, та поясненнями потерпілого та свідків.

Слід зазначити, що під час допиту у суді ОСОБА_5 не визнаючи свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 368 КК України ствердив, що 4000 грн., які він отримав від ОСОБА_6 є грошима , що він дав останньому для придбання автозапчастин для його автомобіля. Під час судових дебатів та у останньому слові ОСОБА_5 змінив свою позицію щодо даних грошей та ствердив, що він шахрайським способом хотів заволодіти грошима ОСОБА_6 .

Суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про необхідність винесення виправдувального вироку за ч.3 ст.368 КК України, та перекваліфікації дій ОСОБА_5 , на ст.. 190 КК України, оскільки такі доводи є надуманими, нічим не підтверджені та суперечать встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам.

Також суд не може взяти до уваги , як на підставу для виправдання ОСОБА_5 у вчиненні інкриміновано йому злочині твердження підсудного та його захисника про недоведеність факту отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_6 100 доларів США , оскільки під час дослідження в судовому засіданні звуко і відеозапису вбачається, що ОСОБА_5 визнав факт отримання ним даної суми грошей . При цьому суд критично оцінює покази , які дав у судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_10 , який є односільчанином підсудного.

Також суд не може взяти до уваги, як на підставу для виправдання ОСОБА_5 у вчиненні інкриміновано йому злочині твердження підсудного та його захисника про відсутність у ОСОБА_5 мотиву для отримання хабара, оскільки виконавче провадження відносно ОСОБА_6 було закрито 18 жовтня 2012 р. а подія злочину мала місце 23 січня 2013 року, оскільки згідно чинного законодавства відповідальність за одержання хабара настає незалежно від того, виконала чи не виконала службова особа обумовлене, збиралася чи ні вона його виконувати. Вчинені хабарником за винагороду дії можуть бути як цілком законними (входити до його компетенції, здійснюватися в установленому порядку тощо), так і неправомірними. Відповідальність за одержання хабара настає незалежно від того, до чи після вчинення обумовлених дій був отриманий хабар.

Слід зазначити , що з досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_5 здійснював заходи щодо виконання рішення суду в тому числі звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за кордон. Однак в матеріалах даного провадження відсутні відомості про надсилання ухвали суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_6 на виконання до державної прикордонної служби України. Враховуючи , що потерпілий ОСОБА_6 є далекобійником , і як він ствердив у судовому засіданні постійно виїжджає за кордон, то саме не надсилання ОСОБА_5 ухвали суду на виконання і є фактом вчинення в інтересах ОСОБА_6 дії з використанням службового становища після отримання першої суми хабара .

В судовому засіданні захисник підсудного ствердив, що органом досудового розслідування не доведено факт вимагання ОСОБА_5 від ОСОБА_6 хабара . Суд не погоджується з даними твердженнями виходячи з наступного.

Вимаганням хабара визнається вимагання службовою особою хабара із погрозою вчинення або не вчинення з використанням влади чи службового становища дій, які можуть заподіяти шкоду правам чи законним інтересам того, хто дає хабара, або умисне створення службовою особою умов, за яких особа вимушена дати хабара з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.

В судовому засіданні допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 суду в категоричній формі ствердив, що під час телефонних розмов та особистих зустрічей ОСОБА_5 йому погрожував, що якщо він до нового року не дасть решту суми він «дасть хід» його справі. Враховуючи дані твердження , а також враховуючи , що показання потерпілого є складовою та різновидом доказів, покази потерпілого є послідовними, об`єктивно відображають обставини справи та стверджуються іншими безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому сумнівів у їх правдивості у суду не виникає. Обвинувачений та його захисник, заперечуючи покази потерпілого, не навели доводів та аргументів, які б ставили під сумнів їх правдивість та стверджували упередженість ОСОБА_6 до ОСОБА_5

Відповідно ст.129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємнозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.

Норма статті 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

З врахуванням норм ст.ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого правопорушення.

При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу VIII Конституції України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку , з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст. 368 КК України ( в ред. 07.04.2011р) за кваліфікуючими ознаками одержання службовою особою хабара за виконання в інтересах того хто дає хабара дій з використанням службового становища, поєднане з вимаганням хабара.

При обранні покарання, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу підсудного, який виключно позитивно характеризується за місцем проживання та попереднього місця роботи, раніше не судимий, одружений , має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання - судом не встановлено

Виходячи з обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, а саме те, що підсудний одружений має на утриманні неповнолітню дитину, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та попереднім місцем роботи, суд приходить до висновку про можливість виправлення і перевиховання підсудного без відбування покарання і звільнення його від покарання, з випробуванням , тобто застосувати до підсудного ст. 75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи положення ст. 77 КК України та п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає за необхідне не призначати ОСОБА_5 передбачене санкцією частини 3 статті 368 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Цивільний позов потерпілим по справі не заявлявся.

Речові докази по справі слід вирішити за правилами ст.. 100 КПК України

Заходи забезпечення кримінального провадження до вступу вироку в законну силу залишити грошову заставу

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст..368 ч.3 КК України ( в редакції 07.04.2011 р.) та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків в підприємствах, установах і організаціях усіх форм власності та в органах державної влади і управління строком на три роки без конфіскації майна.

На підставі ст.. 54 КК України позбавити ОСОБА_5 12 рангу державного службовця.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в три роки , не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді грошової застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін, а після вступу вироку в законну силу повернути заставодавцю.

Речові докази по справі матеріали виконавчого провадження № 357/8 ЄДРВП 31610933 на 18 арк., які приєднано до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови слідчого від 25 січня 2013 р. ( т.1 а.с.217-218) після вступу вироку у законну силу повернути до відділу ДВС Тячівського РУЮ.

Речові докази по справі вилучені 23 січня 2013 року під час огляду місця події в смт. Буштино по вул.. Головна № 444 та 24 січня 2013 року під час проведення обшуку в автомобілі ВАЗ 21124» д.н.з. НОМЕР_2 в смт. Буштино по вул.. Шевченка грошові кошти в кількості трьох грошових купюр номіналом 200 грн., які передано на зберігання у відділення № 1 Закарпатського РВ АТ « Брокбізнесбанк» в м. Тячів повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду:

підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1