АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/781/416/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 152 ч.2-4 (117 ч.2-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у закритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , в інтересах останнього адвоката ОСОБА_8 , поданими на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Олександрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, такого, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
· 27.04.2005 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки;
· 24.06.2005 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки;
· 24.06.2009 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки;
· 13.09.2012 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, звільнений 23.04.2014 року ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області умовно-достроково на один рік сім місяців сім днів,
визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, за ч. 2 ст. 153 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років; на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного попереднім вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.

Ухвалено стягнути на користь держави 1 091 гривню 92 копійки у компенсацію витрат, понесених Кіровоградською обласною лікарнею на лікування потерпілої

Ухвалено стягнути на користь потерпілої ОСОБА_9 2 202 гривні 85 копійок у відшкодування завданої їй кримінальним правопорушенням майнової шкоди, та 5 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення: зґвалтування вчинене повторно або особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених статтями 153 - 155 КК України, та задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене повторно, або особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених статтями 152 або 154 КК України.

Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 07 липня 2014 року приблизно о 00 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Леніна в с. Михайлівка, Олександрівського району, Кіровоградської області, діючи умисно, маючи на меті задовольнити свій статевий потяг, наздогнав ОСОБА_9 , яка йшла додому попереду нього по вказаній вулиці та реалізовуючи свій злочинний намір на вчинення природного статевого акту із застосуванням фізичного насильства, повторно, усвідомлюючи при цьому свою фізичну перевагу над потерпілою ОСОБА_9 , схопив її рукою за обличчя та міцно тримаючи з застосуванням сили затягнув до території домоволодіння по АДРЕСА_1 . Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 звалив потерпілу ОСОБА_9 на землю, здавлюючи рукою за шию, та не даючи чинити опір стягнув з неї штани та плавки. Розуміючи, що ОСОБА_9 фізично слабша, ОСОБА_7 , діючи всупереч волі останньої, вступив із нею в статевий акт до фізіологічного його закінчення.

Крім того, після насильницького задоволення своєї пристрасті природнім способом в ОСОБА_7 виник умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом 07 липня 2014 року в зазначений період часу ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , вчинив з потерпілою ОСОБА_9 , насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом шляхом здійснення аногенетального контакту.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом ОСОБА_7 , у зазначений вище час 07 липня 2014 року за адресою АДРЕСА_1 , вчинив з потерпілою ОСОБА_9 насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, шляхом оралогенітального контакту.

О 05 годині 15 хвилин 07 липня 2014 року ОСОБА_7 , задовольнивши свою статеву пристрасть, дозволив потерпілій ОСОБА_9 вдягнутись та піти додому.

В результаті насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім способом та зґвалтування потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: саден по всій поверхні сідниць, синців на лобі справа, правому стегні, лівому стегні, садна на слизовій верхньої губи, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 673 від 05.09.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, також в ділянці статевих органів маються пошкодження у вигляді: крововиливу в ділянці дівочої пліви, рани в ділянці правої малої статевої губи та рани в ділянці лівої статевої губи, розриву лівої стінки піхви та відносяться згідно висновку судово-медичної експертизи № 673 від 05.09.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційних скаргах:
обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати, призначити новий судовий розгляд, вказуючи на незаконність оскаржуваного вироку суду, невідповідність його фактичним обставинам справи, необ`єктивність судового розгляду.
В обґрунтування своїх вимог наводить наступні доводи.
Вважає не доведеною свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.
Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою висновок експерта № 158 від 01.08.2014 року, відповідно до якого у змивах з його статевого члену не виявлено будь-яких біологічних слідів, що походили б від потерпілої, а саме крові або ж клітинного епітелію.
Вказане, за переконанням обвинуваченого, свідчить про те, що він не вчиняв зґвалтування потерпілої (кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 152 КК України).
І, навпаки, тим же висновком експерта встановлено наявність у змивах статевого члену обвинуваченого слина потерпілої, що, на думку обвинуваченого, свідчить про те, що ним вчинено саме зґвалтування потерпілої неприроднім способом, - тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 153 КК України.
При цьому, наведене обвинуваченим, залишено судом першої інстанції при ухваленні стосовно нього обвинувального вироку, і судом не зазначено у вироку, чому він бере до уваги одні докази та залишає поза увагою інші;
захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції у частині обвинувачення за ч. 2 ст. 152 КК України скасувати, закрити кримінальне провадження щодо її підзахисного за цією частиною статті обвинувачення; вирок суду першої інстанції в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 153 КК України змінити, призначивши мінімальний строк покарання у межах частини статті обвинувачення.
Свої вимоги мотивує наступними доводами.
Вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 152 КК України слід скасувати з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, в частині засудження за ч. 3 ст. 153 КК України змінити з підстав невідповідності висновків суду.
Вироком суду встановлено: ОСОБА_7 , діючи всупереч волі потерпілої ОСОБА_9 , користуючись фізичною перевагою, вступив із нею у статевий акт до його фізіологічного закінчення.
Зазначені обставини спростовуються доказами, дослідженими безпосередньо під час судового слідства, а саме, відповідно до висновку експерта № 503 від 21.07.2014 року встановлено, що в мазках та тампонах з вмістом піхви, анального отвору потерпілої ОСОБА_9 морфологічним методом та орієнтовною реакцією з картопляним соком, сліди сперми не знайдені.
Крім того, висновком експерта № 518 від 14.08.2014 року встановлено, що на одязі потерпілої, в пошукових вирізках та змивах, а саме на плавках, блузці, штанях, на пучку трави, вилученому під час огляду місця події, слідів сперми не знайдено.
За переконанням особи, яка подала апеляційну скаргу, підтвердженням того, що обвинувачений не вступав із потерпілою в статевий акт природнім способом, свідчить висновок експертизи № 181 від 01.09.2014 року, яким встановлено при судово-медичній експертизі чоловічих джинсових шортів крові та клітин піхвового епітелію не знайдено.
Суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 152 КК України, послався як на доказ винуватості ОСОБА_7 , на висновок експерта № 158 від 01.08.2014 року (встановлено наявність слини на тампоні-змиві зі статевого члену ОСОБА_7 , походження якої від потерпілої не виключається), однак, зазначене, на думку захисника, спростовує винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, оскільки по своєму змісту підтверджують обставину, що обвинувачений, повернувшись додому, не виконував будь-яких дій, спрямованих на приховання слідів, які б підтверджували про вступ обвинуваченого з потерпілою у статевий акт природнім способом.
Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , котрі підтримали апеляційну скаргу захисника у повному об`ємі, просили вирок суду першої інстанції за ч. 2 ст. 152 КК України скасувати, закрити провадження, у зв`язку із відсутністю в діях обвинуваченого складу вказаного кримінального правопорушення, за ч. 2 ст. 153 КК України пом`якшити призначене судом обвинуваченому покарання, прокурора котрий заперечив щодо задоволення апеляцій сторони захисту, висловився про необхідність залишення без змін оскаржуваного вироку суду як законного та обґрунтованого, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Обвинувачений ОСОБА_7 , суду першої інстанції пояснив, що 07 липня 2014 року вступив у статеві зносини із потерпілою ОСОБА_9 аногенітальним та оралогенітальним шляхом, за згодою останньої, у природній спосіб у статеві стосунки із потерпілою не вступав.
Під час апеляційного розгляду справи, обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України, а саме у вчиненні задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене повторно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів не входить в оцінку доказів, та обставини подій, що відбувалися, пояснень сторони потерпілої, які не зазначені у вироку та не були предметом апеляційного оскарження.

Не зважаючи на часткове визнання ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненому, його винуватість доводиться сукупністю доказів по кримінальному провадженні, що їх оцінено судом першої інстанції, при ухваленні обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 .

Згідно вироку суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 , пояснила, що - 07 липня 2015 року, приблизно в 00 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 зупинив її на вулиці Леніна напроти будинку 138 смт. Михайлівка, Олександрівського району, та застосовуючи до неї силу відвів її на подвір`я, зґвалтував, вступав з нею в статевий контакт проти її волі, як природнім способом, так і в аногенітальний та оралогенітальний статевий контакт, застосовував до неї фізичну силу, не даючи чинити опір.

Згідно з показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_10 , - її дочка ОСОБА_9 , яка є потерпілою по справі, 07 липня 2014 року своєчасно не повернулась зі свята Івана Купала, разом зі своїм сином ОСОБА_9 шукали її, приблизно о 05 годині 00 хвилин, дочка повернулась додому, мала забруднений вигляд, почувала себе хворобливо, після чого вони разом з сином відвезли її в лікарню, пізніше дочка розповіла, що її зґвалтували.

Свідок ОСОБА_9 надав суду першої інстанції показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_10 , суду показав, що разом з матір`ю, 07 липня 2014 року, з ночі до ранку шукав сестру, а після того як вона повернулась додому відвезли її до лікарні.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 суду першої інстанції надали показань з приводу того, що про події. які сталися, дізналася від інших осіб.

Аналогічних показань суду першої інстанції надали свідок ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_14 - про те, що на святі Івана Купала бачили обвинуваченого ОСОБА_7 . Про події, які сталися, дізналися від інших осіб.

Крім наведених доказів, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується й наступними доказами матеріалів кримінального провадження:
· епікризом МКСБ № 12371 підтверджується, що потерпіла ОСОБА_9 знаходилась на стаціонарному лікуванні в гінекологічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні з 07.07.2014 року по 11.07.2014 року, діагноз при поступленні пошкодження стінок піхви, метроррагия, діагноз при виписці розрив лівої стінки піхви, кровотеча, 07.07.2014 року була проведена операція ушивання розриву стінки піхви (т. 1 а.с. 52);

· висновком експерта № 503 від 21.07.2014 року підтверджується в мазках і тампонах з вмістом піхви, анального отвору ОСОБА_9 морфологічним методом та орієнтовною реакцією з картопляним соком сліди сперми не знайдені, в тампонах з вмістом піхви та анального отвору ОСОБА_9 знайдена кров, в тампонах з вмістом піхви та анального отвору ОСОБА_9 волосся не знайдено (т. 1 а.с. 85-86).

· відповідно до висновку експерта № 673 від 05.09.2014 року у ОСОБА_9 мались тілесні ушкодження у вигляді: саден по всій поверхні сідниць, синців на лобі справа, правому стегні (4), лівому стегні (4), садна на слизовій верхньої губи. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), могли утворитись в термін вказаний постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В ділянці статевих органів маються пошкодження у вигляді: крововиливу в ділянці дівочої пліви, рани в ділянці правої малої статевої губи (1) та рани в ділянці і статевої губи (1), розриву лівої стінки піхви, які могли утворитись від травматична контакту з тупим об`єктом (об`єктами) що має обмежену контактуючу поверхні можуть відповідати строку вказаному в постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. Пошкодження утворились від не менш 14-ти травматичних впливів. Локалізація та взаєморозташування тілесних ушкоджень доступні для спричинення власноруч, але не характерна. Враховуючи локалізацію, взаєморозташування та морфологічні ознаки пошкодження виключається можливість їх утворення при падінні на сідниці як на плоску, та і виступаючі поверхні. При судово-імунологічному дослідженні в мазках і тампонах з вмістом піхви, анального отвору ОСОБА_15 сперми не знайдено, в тампонах з вмістом піхви та анального отвору ОСОБА_9 знайдена кров. В тампонах з вмістом піхви та анального отвору ОСОБА_9 волосся не знайдено ( Висновок експерта судово-імунологічної лабораторії № 503 від 21.07.14року ). Внаслідок травматичного впливу в ділянці статевих органів відбулось ушкодження зовнішніх та внутрішніх статевих органів (п.1.2.4) що викликало короткочасний розлад здоров`я потерпілої (т. 1 а.с. 87-88).

· відповідно до висновку експерта № 518 від 14.08.2014 року кров потерпілої ОСОБА_9 належить до групи за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи за ізосерологічною системою АВ0. На одязі потерпілої ОСОБА_9 , а саме на штанях та куртці знайдено слину без домішки сперми і крові. При визначенні групової належності у вказаних об`єктах виявлено антиген Н, що свідчить про походження слини від особи групи . Таким чином, слина в цих об`єктах може походити від потерпілої ОСОБА_9 , або (і) підозрюваного ОСОБА_7 ; На одязі потерпілої ОСОБА_9 , а саме на плавках на блузці, на куртці , та на пучку трави, вилученому при огляді місця події, знайдено кров людини. При визначенні групової належності в об`єктах встановлено групу , в усіх інших об`єктах виявлено тільки антиген Н, що свідчить про походження крові від особи групи . Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від потерпілої ОСОБА_9 , або (і) підозрюваного ОСОБА_7 . Диференціювання крові осіб, одногрупних по системі АВ0, за іншими системами не проводилося, в зв`язку з відсутністю необхідних діагностичних реагентів. На одязі потерпілої ОСОБА_9 , в пошукових вирізках та змивах, а саме на плавках, на блузці, на штанях, на куртці, а також на пучку трави, вилученому при огляді місця події, слідів сперми не знайдено (т. 1 а.с. 113-116).

· відповідно до висновку експерта № 502 кров ОСОБА_7 належить до групи за ізосерологічною системою АВ0 (т. 1 а.с. 126-127).

· відповідно до висновку експерта № 554 кров ОСОБА_9 належить до групи за ізосерологічною системою АВ0 (т. 1 а.с. 132-133).

· відповідно до висновку експертизи № 181 при судово-медичній експертизі чоловічих джинсових шортів сірого кольору (об.№1,2,3,4,5,6,7) крові та клітин піхвового епітелію не знайдено (т. 1 а.с. 138-139).

· відповідно до висновку експерта № 76 від 01.08.2014 року при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 , яких-небудь тілесних ушкоджень (синців, саден, ран) на тілі та статевих органах не виявлено. При судово-цитологічній експертизі (висновок експерта № 158 від 01.08.2014 року) змиву, відбитків з статевого члену, змиву з уретрального каналу від ОСОБА_7 , крові та клітин пахвинного епітелію не виявлено, знайдена слина, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0; статеву приналежність встановити не вдалось через відсутність епітеліальних клітин. Таким чином, враховуючи отримані результати та антигенну характеристику осіб, що проходять по справі, можна прийти до висновку, що слина на тампоні-змиві зі статевого члена ОСОБА_7 могла належати особі або особам, з крові якої або яких міститься антиген Н ізосерологічної системи АВ0 і якавідноситься до категорії видільників, від потерпілої ОСОБА_9 , а також від підозрюваного ОСОБА_7 не виключається (т. 1 а.с. 146-147).

Таким чином, на підставі досліджених доказів, ОСОБА_7 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні зґвалтування вчинене повторно або особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених статтями 153 - 155 КК України, та задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене повторно, або особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених статтями 152 або 154 КК України, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.
Доводи апеляційних скарг про непричетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, - тобто, вчиненні зґвалтування вчинене повторно або особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених статтями 153 - 155 КК України, та недоведеність винуватості ОСОБА_7 по даному обвинуваченню, - є необґрунтованими.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні означеного кримінального правопорушення доводиться сукупністю доказів по кримінальному провадженні, що їх наведено та проаналізовано вище.

Зазначені докази є узгодженими та такими, що не містять суперечностей між собою.

Зокрема, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 , підстав піддавати під сумнів правдивість яких у колегії суддів немає, оскільки такі показання є сталими та незмінними протягом досудового розслідування та судового провадження по справі; потерпіла ОСОБА_9 до вчинення ОСОБА_7 стосовно неї злочинного діяння, - особистих неприязних стосунків з останнім не мала, що виключає можливість того, що потерпіла умисно обмовляє обвинуваченого.

Крім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується й наявними у матеріалах кримінального провадження висновками експертів (що їх наведено вище).

Доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не вступав 07 липня 2014 року у статеві зносини із застосуванням фізичного насильства із потерпілою ОСОБА_9 природнім способом, повністю спростовуються: епікризом МКСБ № 12371, яким засвідчено перебування потерпілої ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні в гінекологічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні з 07.07.2014 року по 11.07.2014 року, із діагнозом при поступленні пошкодження стінок піхви, метроррагия, діагнозом при виписці розрив лівої стінки піхви, кровотеча; ОСОБА_9 07.07.2014 року була проведена операція ушивання розриву стінки піхви (т. 1 а.с. 52); також висновком експерта № 673 від 05.09.2014 року, яким виявлено у ОСОБА_9 характерні тілесні ушкодження статевих органів у вигляді, зокрема, крововиливу в ділянці дівочої пліви, рани в ділянці правої малої статевої губи, рани в ділянці статевої губи, розриву лівої стінки піхви, які могли утворитись від травматична контакту з тупим об`єктом (об`єктами) що має обмежену контактуючу поверхню, внаслідок травматичного впливу в ділянці статевих органів відбулось ушкодження зовнішніх та внутрішніх статевих органів (т.1 а.с.87-88).

На переконання колегії суддів, не виявлення у потерпілої, обвинуваченого, на місці вчинення злочину слідів сперми обвинуваченого, клітин піхвового епітелію, не може бути підставою для виправдання обвинуваченого за ст.152 КК України, оскільки термін знущання обвинуваченого над потерпілою, понад п`ять годин, спосіб та чередування способів задоволення статевої пристрасті, в тому числі і розірвання за допомогою руки внутрішньої частини статевих органів потерпілої, що супроводжувалося обільним довготривалим крововиливом, який було зупинено лише після хірургічного втручання лікарів, природно могли вплинути на збереження зазначених речових доказів. Більш того, для кваліфікації злочину, передбаченого ст.152 КК України не є обов`язковою кваліфікуючою ознакою фізіологічне закінчення обвинуваченим статевого акту.

Процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , що полягає у невизнанні останнім своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, за переконанням колегії суддів, є нічим іншим як способом уникнути відповідальності за це кримінальне правопорушення, яке є тяжким, та спробою уникнути суворого покарання у виді позбавлення волі, передбаченого обвинуваченням.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, правильно врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який негативно характеризується, раніше судимий, на шлях виправлення не став, нові тяжкі кримінальні правопорушення вчинив маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за попереднім вироком, обставини, які обтяжують покарання, - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише за умови його ізоляції від суспільства, призначив йому покарання, в межах санкцій частин статей обвинувачення, визначивши остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, та приєднавши, на підставі ст. 71 КК України, частково невідбуту частину призначеного за попереднім вироком покарання.
Призначене судом першої інстанції покарання колегія суддів визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, таким, що відповідає меті покарання, що передбачено ст. 50 КК України.
Що стосується посилань захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на те, що обвинуваченому ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 153 КК України судом першої інстанції призначено занадто суворе покарання, - вони є безпідставними.

Колегія суддів вважає, - судом першої інстанції, із урахуванням встановлених фактичних обставин кримінального провадження, також правильно враховано й обставини, передбачені ст. 65 КК України, - негативні характеристики особи ОСОБА_7 , той факт, що останній раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжкого злочину та злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, нові тяжкі кримінальні правопорушення вчинив, будучи звільненим умовно-достроково від відбування покарання, призначеного попереднім вироком, маючи не зняту, непогашену у встановленому законом порядку судимість, у стані алкогольного сп`яніння, а тому призначене судом першої інстанції винуватому покарання є обґрунтованим, виваженим, достатнім та необхідним для можливого виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відтак, враховуючи, що під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг свого підтвердження не знайшли, - колегія суддів не знаходить підстав до скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції, як те просять у апеляційних скаргах особи, які їх подали, та вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3