Єдиний унікальний номер 725/6915/14-к
Номер провадження 1-кп/725/284/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000104 від 17.11.2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Борівці, Кіцманського району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, розлученого, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 у жовтні 2014 року вчинив умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби при наступних обставинах:
Так, 10.04.2014 року ОСОБА_5 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією, яку проходив на посаді головного сержанта 3-ї аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «сержант».
29 жовтня 2014 року о 14 год. 20 хв. командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_7 в розташуванні військової частини НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_2 , довів до сержанта ОСОБА_5 наказ №127 від 29.10.2014 року «Про переведення особового складу до нового місця служби», згідно якого особовий склад в кількості 10 військовослужбовців зобов`язаний був прибути до військової частини НОМЕР_2 до АДРЕСА_3 .
Під час проходження військової служби сержант ОСОБА_5 зобов`язаний був діяти у відповідності до Конституції України, вимог військової присяги та статутів Збройних Сил України.
Положенням ст.ст.17,65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Згідно вимог ст.ст. 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон) передбачено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Проходячи військову службу на вищевказаній посаді сержант ОСОБА_5 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 30, 37, 128, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак, в порушення зазначених вимог Військової присяги, військових статутів Збройних сил України та Законів України сержант ОСОБА_8 , знаючи про те, що на виконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 127 від 29.10.14р. він зобов`язаний вибути до нового місця служби (військова частина НОМЕР_2 ), а також будучи повідомленим про відповідальність за відмову виконати наказ, біля 14 год. 20 хв. 29 жовтня 2014 року, перебуваючи у військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , відчуваючи свою безкарність, умисно, відкрито відмовився виконати наказ командира частини та отримувати припис на вибуття до нового місця служби і без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 не вибув.
Таким чином, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 , всупереч вимогам ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про те, що на виконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_1 №127 від 29.10.2014 року він зобов`язаний вибути до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), а також будучи повідомленим про відповідальність за невиконання наказу, через особисту недисциплінованість, з метою уникнути вибуття за межі Чернівецької області, біля 14 год. 20 хв. 29 жовтня 2014 року, перебуваючи на території військової частини, що знаходиться в АДРЕСА_2 , умисно, відкрито відмовився виконати вищезазначений наказ командира частини та, у подальшому, без поважних причин до нового місця служби не вибув.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні непокори визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах відмовився виконати наказ начальника. У вчиненому щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.402 ч.1 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення те, що даний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, по місцю проходження служби характеризується негативно, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.

Суд враховує, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції статті обвинувачення.
Крім того, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст.75,76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_5 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.402 ч.1 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1