Справа № 1-12/2008р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 року Корсунь - Шевченківський районний
суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Кіхтенко Н.І.,

при
секретарі Сміян А.В.,

за
участю адвокатів: підсудних -
ОСОБА_1.; потерпілого - ОСОБА_2.:

прокурора
Яценка В.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у
залі суду м.
Корсуня-Шевченківського кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженки с.Козацьке Новоазовського району
Донецької області, громадянку України, українку, одружену,утриманців не маючу, з середньою спеціальною освітою, раніше не судиму, проживаючу у АДРЕСА_1, працюючу виконуючою обов'язки
директора Корсунь-Шевченківського плодоконсервного заводу,

у
вчиненні злочинів,
передбачених ч.1 ст. 175, ч. 1 ст.
366 КК
України;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженки с. Переможенці Корсунь-Шевченківського
району Черкаської області, громадянку України, українку, з
середньою спеціальною освітою, розлучену, на утриманні
має неповнолітню дочку, раніше не суди­му, проживаючу у
АДРЕСА_2, пра­цюючу виконуючою
обов'язки головного бух­галтера
Корсунь-Шевченківського плодокон­сервного заводу,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 366
КК України;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3народження, уродженку с. Анно - Покровка Ширяєвського району
Одеської області, громадянку України, українку,
з середньою спеціальною освітою,
одружену, на утриманні
має неповнолітнього сина, раніше не судиму, проживаючу у АДРЕСА_3, працюючу заступником головного бухгал­тера
Корсунь-Шевченківського плодоконсервного заводу,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.
366 КК України, -

суд

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_3. працюючи виконуючою
обов'язки директора Корсунь-Шевченківського плодоконсервного заводу
згідно розпорядження голови правління Черкаської облспоживспілки за № 145-р від
09.06.2006 року, будучи службовою особою та
виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські
функції відповідно до п. п. 6.1-6.2.3
Статуту підприємства, умисно, допустила безпідставну, умисну невиплату заробітної
плати працівнику товариства більше ніж за один місяць , потерпілому ОСОБА_6. за червень - вересень 2007 р., на загальну суму 946 грн.26 коп.

Крім цього, підсудна працюючи на вказаній
посаді і за вказаний
вище період внесла в офіційні документи завідомо
неправдиві відомості шляхом підписання
та видачі завідомо неправдивих
документів, а саме: підписала звітність по розрахунку суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за червень-вересень 2007
року, яка була надана в Управління Пенсійного фонду України в
Корсунь-Шевченківського районі та
підписала звітність форми 1 ДФ за II та III квартали 2007 року, яка була
надана до Державної податкової інспекції у Корсунь-Шевченківському районі, в яких було зазначено, що заборгованість по
заробітній платі перед працівниками підприємства станом на перше число
вищевказаних місяців, відсутня,
тобто,що заробітна плата всім
працівникам підприємства за червень-вересень
2007 р. виплачена, що не відповідало
дійсності, так як станом на 01.06, 01.07., 01.08 і 01.09.07 р. заробітна плата працівнику
підприємства, потерпілому ОСОБА_6. не
була виплачена , а за серпень місяць заробітна плата йому
взагалі не була нарахована.

Підсудна ОСОБА_4. працюючи
виконуючою обов'язки головного бухгалтера Корсунь-Шевченківського
плодоконсервного заводу Черкаської
області відповідно до наказу № 22 від 30.05.2002 р., будучи посадовою особою та
виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції
відповідно до посадової інструкції, підписала
та надала у Корсунь-Шевченківський районний відділ статистики офіційні
документи, в яких були внесені
завідомо неправдиві відомості, а
саме: у звітах з праці за
червень-вересень 2007 р. зазначено, що заборгованість по заробітній платі перед
працівниками
Корсунь-Шевченківського
плодоконсервного заводу станом
на 01.06, 01.07., 01.08, 01.09.07 р. відсутня, хоча потерпілий
ОСОБА_6. заробітну плату за вказаний період
не отримав, а за серпень місяць заробітна плата йому взагалі не
була нарахована.

Підсудна ОСОБА_5. працюючи
заступником головного бухгалтера Корсунь-Шевченківського плодоконсервного
заводу Черкаської області згідно наказу № 33 від 09.12.2002 року, будучи службовою
особою, умисно, внесла в офіційні документи завідомо неправдиві відомості,
склала, підписала та видала завідомо неправдиві документи.

Так підсудна склала, підписала та надала в Управління
Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківського районі, а також склала, підписала та надала до
Державної податкової інспекції у Корсунь-Шевченківському районі звітність форми
1 ДФ за II та III квартали 2007 р. по розрахунку суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за червень-вересень 2007 року, в якій зазначено, що заборгованість
по заробітній платі перед працівниками підприємства станом на 10.07., 10.08, 10.09.07 року відсутня, хоча потерпілий
ОСОБА_6. заробітну плату за червень-липень не отримав, а за серпень місяць заробітна плата
йому взагалі не була нарахована.

Допитана в якості обвинуваченої та
підсудної ОСОБА_3. показала, що
вона вину у пред'явленому їй обвинуваченні за ст. ст. 175 ч. І, 366 ч. І КК
України визнає повністю, розкаялася у вчиненому, заявила клопотання про
слухання справи у спрощеному порядку, пояснивши, що вона правильно розуміє
зміст цих обставин, немає сумнівів у
добровільності та істинності її
позиції, підсудна розуміє,що у
такому порядку буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи
в апеляційному порядку, які не
були предметом дослідження у судовому засіданні і
дала суду наступні
показання.

Що
підсудна працює виконуючою
обов'язки директора Корсунь-Шевченківського плодоконсервного заводу із травня
місяця 2006 року.

З приводу невиплати заробітної
плати працівнику заводу ОСОБА_6. в сумі
946 грн. 26 коп., вона може показати наступне.

Коли її було призначено на
вищевказану посаду, то у неї постійно були проблеми із ОСОБА_6., так як він не
виконував свої службові обов'язки,будучи
матеріально-відповідальною особою.

13 серпня 2007 року ОСОБА_6.
написав заяву про звільнення. Так
як потерпілий був
матеріально-відповідальною особою,то було створено комісію по прийому матеріальних цінностей від потерпілого, в
ході перевірки було виявлено,
що техніка знаходиться у розукомплектованому стані: автомобіль
і автобус.

Підсудна зобов”язала
ОСОБА_6. щоб він привів дану техніку до належного стану,так як він
її розукомплектував, а потім йому
виплатять заробітну плату і відповідно повністю з ним розрахуються та буде
видано трудову книжку. Але
потерпілий нічого не відремонтував,
заподіявши заводу матеріальну
шкоду і звернувся зі скаргою до прокурора району про невиплату вказаної вище суми.

Станом на 01.10.2007 року у
ОСОБА_6. рахувалася невиплачена заробітна плата у сумі 946,26 грн., із них
компенсація за невикористану відпустку у сумі 352-56 грн. Вказані суми
були виплачені під
час досудового слідства, про
що суду
надано довідку та заяву
самого потерпілого.

Що стосується обвинувачення за ч.1 ст. 366 КК України, то
дійсно,оскільки вказані 946 грн.26 коп. не були
виплачені потерпілому,така сума
заборгованості малась, і вона про
це знала, але разом з тим
підписала звітність з праці
за червень-вересень 2007 р., яка
була надана до Державної податкової інспекції і підписала
звіт до Управління Пенсійного фонду України про те,що всім працівникам заробітна плата за червень-вересень 2007 р. була виплачена на перше число
вказаних місяців, при цьому діяла
в інтересах підприємства, бо хотіла, щоб
автомобілі були відремонтовані і на
підприємство не були
накладені штрафні санкції, тому
і було вказано головному
бухгалтеру ОСОБА_4. та її заступнику ОСОБА_5., яка готувала
документи по звітності, не
відображати не виплачену потерпілому
вказану в обвинуваченні суму.

Допитана в якості
обвинуваченої та підсудної
ОСОБА_4. свою вину визнала повністю, розкаялася у вчиненому, заявила
клопотання про слухання справи у
спрощеному порядку, пояснивши, що вона правильно розуміє зміст цих обставин,
немає сумнівів у добровільності та істинності її позиції, підсудна
розуміє,що у такому порядку
буде позбавлена права оспорювати
фактичні обставини справи в апеляційному
порядку, які не були
предметом дослідження у
судовому засіданні і дала
суду наступні показання.

Що вона працює виконуючою обов'язки головного
бухгалтера Корсунь-Шевченківського плодоконсервного заводу із травня
місяця 2002 року.

З приводу затримки із виплати
заробітної плати потерпілому, який
працював на підприємстві,то вона може показати наступне. У серпні 2005 року,
коли ОСОБА_6. був призначений начальником транспортного відділу, то він приймав
усі матеріальні цінності відповідно до акту приймання-передачі. Крім цього із
ним укладався договір про повну матеріальну
відповідальність. При звільненні ОСОБА_6.
повинен був передати матеріальні цінності комірнику ОСОБА_7. у присутності
комісії,але він їх не передавав. По цій
причині по розпорядженню директора
заводу ОСОБА_3. -ОСОБА_6. не виплачували заробітної плати , до того часу, поки він
не передасть матеріальні цінності у справному стані. При поданні звітності по зарплаті до
Корсунь-Шевченківського відділу статистики за
червень-вересень 2007 р.,який
підписала, вказано,що відсутня
заборгованість по зарплаті за
вказаний період перед працівниками заводу,хоча
така перед потерпілим була. Діяла
в інтересах заводу.

На даний час ОСОБА_6. заробітна
плата та розрахункові виплачені у повному обсязі та йому видана на руки трудова
книжка.

Допитана в
якості обвинуваченої та
підсудної ОСОБА_5. показала, що
вона вину у пред'явленому їй обвинуваченні визнає повністю і розкаялася у
вчиненому, заявила клопотання про слухання
справи у спрощеному порядку,
пояснивши, що вона правильно розуміє зміст цих обставин,немає сумнівів у добровільності та істинності її позиції, підсудна
розуміє,що у такому порядку
буде позбавлена права оспорювати
фактичні обставини справи в апеляційному
порядку,які не були
предметом дослідження у
судовому засіданні і дала
суду наступні показання.

Що вона
працює заступником головного бухгалтера Корсунь-Шевченківського
плодоконсервного заводу з грудня місяця 2002 року. У її посадові обов'язки
входить нарахування заробітної плати, складання звітності по заробітній платі,
надання даних по зарплаті
у податкову інспекцію та до
Пенсійного фонду, і оскільки потерпілий
мав борг по не відремонтованих транспортних засобах,то йому заробітна
плата була нарахована, але не
виплачена. Разом з тим, при складанні
звіту вона вказала в документах до
Управління Пенсійного фонду України звітність, що заборгованість по зарплаті за
червень-вересень 2007 р. перед працівниками заводу відсутня.

Такі ж
дані були складені, підписані і направлені
до Державної податкової інспекції за
цей же період, тобто ІІ і ІІІ
квартал 2007 р.

Таким
чином, суд,на підставі доказів,
добутих в порядку ч.3 ст. 299 КК
України, вважає,що вина підсудних
доказана і кваліфікує їх
дії за ч.1 ст. 366 КК
України, як службове підроблення, тобто умисне внесення в офіційні
документи завідомо неправдивих
відомостей,підписання та видача завідомо неправдивих документів.

А
дії ОСОБА_3. суд
кваліфікує і за ч.1 ст. 175 КК України ,тобто як умисна, безпідставна невиплата зарплати, нею, як керівником
підприємства, більш ніж за один місяць потерпілому ОСОБА_6.

При
призначенні покарання підсудним суд враховує те,що
вчинені злочини, відповідно до ст. 12 КК
України, класифікується як
злочини невеликої тяжкості.

Обставинами,
які пом”якшують покарання підсудних суд визнає те, що до кримінальної
відповідальності притягуються вперше, виключно позитивні характеристики з місця
проживання і роботи, повне відшкодування
шкоди потерпілому, та сплату
відповідної суми до Пенсійного
фонду,щире каяття, що на утриманні у
ОСОБА_5. і ОСОБА_4. і по
одній неповнолітній дитині,що ОСОБА_4. сама виховує дитину,та самі обставини
скоєного ними злочину, думку потерпілого.

Обставин, які
обтяжують вину підсудних не
встановлено.

З урахуванням всіх цих обставин,
суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудних можливе
без ізоляції їх від суспільства,
шляхом призначення покарання у виді штрафу.

В зв'язку з тим, що
підсудні заявили клопотання
про звільнення їх від
покарання за вказані злочини
внаслідок зміни обстановки, так
як вони
перестали бути суспільно
небезпечними, крім того: вину
у вчиненні злочину, який вчинили в інтересах підприємства, вони визнають
повністю і розкаюються у
вчиненому, то суд вважає, що
підсудні можуть бути
звільнені від призначеного покарання на
підставі ч.5 ст. 7 КПК України.

Вказаний закон
передбачає,що суд своїм вироком
може звільнити від покарання особу, яка вчинила злочин невеликої тяжкості,
коли визнає,що з урахуванням бездоганної
поведінки і сумлінного ставлення до
праці дану особу на час розгляду справи в суді не можна вважати
суспільно небезпечною.

Прокурор не
заперечує проти
задоволення вказаного клопотання
і звільнення підсудних від
покарання в зв'язку
із зміною обстановки, а саме:
що на час розгляду
справи у суді підсудні перестали бути
суспільно небезпечними, так як
потерпілому всі збитки відшкодовані, немає жодних
претензій до підсудних, які характеризуються виключно з позитивної сторони.

Відповідно
до правових позицій Верховного
Суду України у випадку, коли справа
надійшла до суду з
обвинувальним висновком, вона має бути розглянута у судовому
засіданні в загальному порядку,
із проведенням судового слідства. Повинні
бути з'ясовані всі визначені
законом питання та роз'яснено обвинуваченому підстави
застосування ст. 7 КПК України, з'ясувавши при цьому і
думку учасників процесу.

Таким чином,
суд, розглянувши справу в порядку
ч.3 ст. 299 КПК України, дійшов до висновку про можливість задоволення заявленого клопотання, оскільки у
судовому засіданні встановлено,що підсудні вчинили
злочин невеликої тяжкості, вину
по якому визнали повністю, розкаялися у вчиненому, вперше притягуються
до кримінальної відповідальності, потерпілий просить
суд не карати
підсудних , збитки йому
відшкодовані в повному об'ємі,
порядок застосування ст. 7 КПК
України підсудним роз'яснений.

Всі пом”якшуючі обставини
та обставини вчинених ними злочинів свідчить про правильну і об'єктивну оцінку
підсудними їх поведінки після вчинення злочинів
та про факт їх виправлення і втрати суспільної небезпеки на час
розгляду справи у суді, що дає
підстави для задоволення
їх клопотання та застосування ст. 7 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє клопотання підсудних, враховуючи при цьому думку
потерпілого та звільняє
їх від призначеного покарання
внаслідок зміни обстановки і втрати ними суспільної
небезпечності.

Керуючись ст. ст. 323,324,
7 ч. 5 КПК України,

суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4та ОСОБА_5винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України і призначити покарання у виді
штрафу в дохід держави, в
розмірі по 30 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, кожній, що на даний
час становить по
510 грн.

Визнати ОСОБА_3винною у вчиненні злочину,передбаченого ч.1 ст. 175 КК
України і призначити
штраф в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що на даний час становить 1700 грн.

На
підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,остаточно призначити до відбуття покарання ОСОБА_3. у виді
1700 грн. штрафу.

На підставі
ст. 74 ч.4 КК
України звільнити ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. від призначеного їм покарання
внаслідок зміни обстановки і
втратою ними суспільної небезпечності. Міру запобіжного заходу у
вигляді підписки про невиїзд
залишити до вступу вироку в законну
силу.

Речові докази:звіти з праці, форми №1-ПВ, додаток
23, розрахунок суми страхових внесків на
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування, форми -1-ДФ,
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого на користь платників податку за червень - вересень 2007 р.,
залишити при матеріалах справи.

На вирок може
бути подана апеляція протягом 15
діб з часу його проголошення.

Головуючий: