Справа № 1-22/08
В И Р О К

І М “ Я М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2008 р. Ічнянський
районний суд Чернігівської області

в складі:

Головуючого судді - Карапиш Т.В.

при секретарі - Шило О.М.

за участю прокурора - Тишкевич
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ічня справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця м. Ічня, АДРЕСА_1 Чернігівської
області, українця, громадянина України,
освіта середня, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого
ст. 164 ч.1 КК України

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1. злісно ухиляється від сплати
аліментів, встановлених рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської
області від 16 вересня 1999 року на
користь ОСОБА_2., на утримання двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітної плати кожного місяця,
починаючи з 6 вересня 1999 року і до їх повноліття. Станом на 14.03.2008 року
має заборгованість по аліментам 12039грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1.
вину по пред'явленому обвинуваченню визнав повністю і пояснив, що від шлюбу з
ОСОБА_2. має двох дітей, ОСОБА_3. та сина ОСОБА_4. Рішенням суду з нього
стягуються аліменти на утримання дітей в
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але він аліменти не сплачує, так як
зловживає алкоголем , ніде не працює, в центрі зайнятості на обліку не
перебуває. Працює по господарству в людей, від цього має заробіток, але його
ледве вистачає для його проживання. Бажає, щоб його позбавили батьківських прав
щодо його синів, так як він вже декілька років з ними не спілкується і не бажає
їх утримувати.

Вина підсудного повністю підтверджується показами свідків та
зібраними по справі матеріалами справи.

З показів свідка ОСОБА_2. видно, що
підсудний ОСОБА_1., злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей,
аліментів по рішенню суду вже не сплачує більше як чотири роки, ніде не працює,
хоча по стану здоров'я може працювати, але в зв'язку з тим, щоб не сплачувати
аліменти не працевлаштовується, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, що
дає підстави вважати, що останній не
бажає працювати. З дітьми підсудний не спілкується, не допомагає їх виховувати.

Свідок ОСОБА_5. в судовому засіданні вказала,
що підсудний ОСОБА_1. аліменти своїм дітям сину ОСОБА_3 та сину ОСОБА_4 не
сплачує, зловживає спиртними напитками, ніде не працює, хоча по стану здоров'я може працювати, а також в місті є вільні працюючі місця, але підсудний
ухиляється від працевлаштування, навіть не стоїть на обліку в центрі
зайнятості, в зв'язку з чим і вказує причину несплати аліментів, що він не
працює.

Свідок ОСОБА_6. вказала, що вона
проживає по-сусідству з ОСОБА_2. та її синами. Підсудного ОСОБА_1. ніколи в
дітей не бачила, навіть не знає який він є ОСОБА_2., сама утримує дітей,
підсудний не допомагає утримувати дітей, аліментів не сплачує.

Свідок ОСОБА_7, в судовому засіданні
також підтвердила факт злісного ухилення від сплати аліментів ОСОБА_1. на
утримання дітей.

Вина підсудного підтверджується
матеріалами справи:

копією виконавчого листа (а.с.24),
з якого видно, що на підставі рішення
Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16.09.1999 року з ОСОБА_1.
на користь ОСОБА_2. стягнуто аліменти на утримання двох дітей сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітної плати з 6 вересня 1999 року
до виповнення повноліття дітей;

копіями про народження дітей
(а.с.30-31);

копією свідоцтва про розірвання
шлюбу (а.с.32);

повідомленням довідкою центру зайнятості (а.с.58), що
ОСОБА_1. в центр зайнятості з питань працевлаштування не звертався, на обліку
не перебуває.

Таким чином, суд вивчивши матеріали
справи, заслухавши покази свідків, підсудного, проаналізувавши все в
сукупності, прийшов до висновку, що вина підсудного ОСОБА_1. в судовому
засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ст. 164 ч.1 КК
України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей, а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх
дітей, що перебувають на їх утриманні.

Переходячи до вибрання міри покарання,
суд враховує суспільну небезпеку здійсненого злочину, його характер та ступінь.
Особа підсудного ОСОБА_1. по місцю проживання характеризується посередньо.

До пом'якшуючих вину обставин суд відносить щире каяття підсудного ОСОБА_1.
в здійсненому злочині.

Обтяжуючих вину обставин в діях
підсудного ОСОБА_1. суд не вбачає.

Враховуючи вище наведене , суд прийшов
до висновку, що підсудному ОСОБА_1. слід вибрати міру покарання не пов'язану з
обмеженням волі, так як вважає, що він раніше гне судимий, вину визнав
повністю, в чому щиро кається, а також його перевиховання ще можливе без ізоляції від суспільства та без утримання в кримінально-виконавчих
установах .

В зв'язку з тим, що до підсудного
ОСОБА_1. не можна застосувати вид покарання у вигляді виправних робіт, так як
останній ніде не працює, суд вважає застосувати ст.ст. 75,76 КК України і
звільнити засудженого від відбуття міри покарання , якщо він протягом
іспитового строку не здійснить нового злочину та виконає покладені на нього
обов'язки.

Керуючись ст. ст. 321 - 324
КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним за ст.164 ч.1 КК України і призначити йому
міру покарання у вигляді одного року
обмеження волі.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити засудженого
ОСОБА_1. від відбуття міри покарання, якщо він протягом одного року іспитового
строку не здійснить нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки,
передбачені ст. 76 КК України, а саме:
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи та періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Вирок може бути оскаржений в
Чернігівський апеляційний суд через Ічнянський районний суд Чернігівської області протягом 15 діб.

Суддя-підпис

Вірно:

СУДДЯ: Карапиш
Т.В.