Провадження 1- кп/200/247/15
Справа 2002153/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: Головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

за участю:

потерпілого ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005343 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 11.02.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 186, 75 КК України до одного року позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на один рік;

· 23.04.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, 71 КК України до одного року одного місяця позбавлення волі. Звільненого з місць позбавлення волі 21.05.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк один місяць сімнадцять днів;

· 11.02.2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, 75 КК України до трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на два роки,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22.08.2014 року близько 14.00 годині неповнолітній ОСОБА_7 , зайшов до приміщення магазину «Бронь», розташованого по вул. Леніна, 1-б в м. Дніпропетровську, де побачив на столі мобільний телефон «Нокіа 6300» вартістю 350 грн., який належав потерпілому ОСОБА_5 , і реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, взяв зі столу вищевказаний мобільний телефон, сховав його під одягом та утримуючи при собі, вийшов з магазину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_7 шляхом вільного доступу, діючи з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинив останньому майнову шкоду у сумі 350 грн.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені потворно, кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст. 185 КК України.

30 березня 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 була укладена угода про примирення, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_7 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та відшкодувати заподіяну потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 350 грн. при підписанні угоди. В угоді сторони погодилися на призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015 року остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді трьох років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на два роки та з покладанням та ОСОБА_7 обов`язків згідно п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання та роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що він дійсно скоїв зазначений злочин при обставинах встановлених в ході досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження. Він добровільно, без насильства та примусу заключив угоду з потерпілим про примирення. Умови, зміст укладеної між ним та потерпілим угоди про примирення та наслідки її невиконання йому повністю зрозумілі. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України. Він згоден з призначенням йому покарання, зазначеного в угоді, та просив суд затвердити угоду про примирення.

Потерпілий ОСОБА_5 у суді просив затвердити укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_7 угоду про примирення, оскільки він дійсно добровільно, без насильства та примусу заключив угоду з обвинуваченим про примирення. Умови, зміст укладеної між ним та обвинуваченим угоди про примирення та наслідки її невиконання йому повністю зрозумілі. Він згоден з призначенням ОСОБА_7 покарання, зазначеного в угоді про примирення. Шкода завдана злочином відшкодована у повному обсязі. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор у суді не заперечував проти затвердження укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 угоди про примирення, оскільки зміст, порядок та умови її укладення відповідають нормам діючого законодавства, вона укладена добровільно, та просив винести обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 з призначенням йому покарання, узгодженого між сторонами, яке відповідає вимогам кримінального законодавства.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_4 також просили затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Вислухавшидумку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0005343, суд приходить до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої і середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як встановлено в суді ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення середньої тяжкості, та його дії органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно. ОСОБА_7 в суді свою провину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив обставини його скоєння, викладені в матеріалах кримінального провадження та обвинувальному акті, які об`єктивно підтверджуються дослідженими судом у судовому засіданні доказами кримінального провадження № 0005343: протоколом огляду від 10.12.2014 року, згідно якого було оглянуто приміщення магазину «Бронь» по вул. Леніна, 1-б м. Дніпропетровську ( а.с. 7-9), протоколом огляду від 17.01.2015 року, згідно якого були оглянуті надані потерпілим ОСОБА_5 коробка з мобільного телефону «Нокіа 6300», гарантійний талон та ДВД диск з відеозаписом камер відео спостереження магазину «Бронь» за 22.08.2014 року ( а.с.17-20), висновком судово-товарознавчої експертизи № ГО-192 від 28.01.2015 року, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «Нокіа 6300» станом на 22.08.2014 року складала 350 грн. ( а.с. 29-30), протоколом огляду від 31.01.2015 року за участю ОСОБА_7 , згідно якого був переглянутий ДВД диск з відеозаписом з камер відео спостереження магазину «Бронь», у ході якого ОСОБА_7 впізнав себе на відеозапису та розказав про обставини скоєння крадіжки (а.с.53-55), протоколом проведення слідчого експерименту від 03.02.2015 року за участю ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_7 , знаходячись на місці скоєння злочину, а саме в приміщенні магазину «Бронь» по вул. Леніна, 1-б в м. Дніпропетровську, розказав та показав механізм та обставини вчинення ним крадіжки мобільного телефону з магазину ( а.с. 59-63).

Зазначена угода про примирення укладена та підписана сторонами добровільно, без насильства та примусу. Форма, зміст та порядок укладення зазначеної угоди відповідають вимогам ст. ст. 469, 471, 473 КПК України.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст.ст. 65,75,76 КК України і буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин у неповнолітньому віці, раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, в скоєнні злочину щиро розкаюється, відшкодував завдану злочином шкоду.

Укладена угода про примирення не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено, сторони між собою примирилися, таким чином підстав для відмови в затвердженні зазначеної угоди, встановлених ст.474 КПК України не має.

Керуючись ст.368, 370, 371, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Затвердити укладену 30 березня 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 угоду про примирення.

Визнати винним ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, узгоджене сторонами в угоді про примирення від 30 березня 2015 року, у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015 року остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п 2,3,4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання та роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 - особисте зобов`язання - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

У випадку невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м. Дніпропетровська