Справа № -11 -а-1042/07р.
Головуючий у першій інстанції - Федорчук Р. В.
Доповідач - Сілкова І.М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2007року Колегія судців судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого
судді -Приндюк М.В.

суддів -
Сілкової І.М., Лук'янець Л.Ф.

за участю
прокурора - Рабінчук Т.І.

засуджених -
ОСОБА_1,ОСОБА_2. та ОСОБА_3

захисників
- ОСОБА_4. та
ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями
прокурора, яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції Сівакової
І. М., захисника засудженого ОСОБА_1.- ОСОБА_6. та засуджених ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2006 року,
яким -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець м. Києва, громадянин України, з середньою

освітою, розлучений, не працюючий, проживав в АДРЕСА_1, раніше судимий:

засуджений за ч.
1 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі; ч. 4 ст. 187 КК

України на 11
років позбавлення волі з конфіскацією майна; ч. 2 ст. 186 КК України на 5

років
позбавлення волі; ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення
волі; ч. 2

ст. 190 КК
України на 2 роки позбавлення волі; ст. 395 КК України на 6 місяців арешту.

На підставі ст.
70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого

покарання більш
суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі

строком на 12
років, з конфіскацією всього належного йому майна.

По епізоду
вчинення грабежу відносно потерпілого ОСОБА_35 за ст. 186 ч.2 КК України -
виправданий.

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець та мешканець АДРЕСА_2, громадянин України, із
середньо-спеціальною освітою,

неодружений, не працюючий, раніше судимий: 17.08.2004

року Білоцерківським міським судом Київської обл. за ч. 1 ст.

286, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на

підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування

покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки,

2

засуджений за ч.
3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України
до призначеного покарання по даному вироку частково приєднана невідбута частина
покарання за вироком Білоцерківського міського суду Київської області від
17.08.2004 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі
строком на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Цим же
вироком був засуджений ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення
волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, з покладанням на нього обов'язків
передбачених ст. 76 КК України.

Вирок щодо
ОСОБА_3 в апеляційному порядку не оскаржується.

Встановила:

За
вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за вчинення: умисного вбивства
ОСОБА_7.; розбійних нападів з метою заволодіння чужим майном, поєднаних з
погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров'я особи, яка
зазнала нападу, вчинених ним як особою, яка раніше вчинила розбій, за
попередньою змовою групою осіб, спрямованих на заволодіння майном у великих
розмірах; відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно та поєднаного
з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, а також
за таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у житло, повторно,
за попередньою змовою групою осіб; повторне заволодіння чужим майном шляхом
зловживання довірою та порушення правил адміністративного нагляду.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3. за
вироком суду також визнані винними у таємному викраденні чужого майна,
поєднаного з проникненням у житло, вчиненому повторно, за попередньою змовою
групою осіб.

Вищезазначені
злочини вчинені за таких обставин.

Так,
25.01.2005 року приблизно о 04 год.
00 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в стані наркотичного сп'яніння, знаходячись в
приміщенні ігрового салону ТОВ «Максі-Геймз» в м. Києві на площі Либідській, 1,
на грунті раптово виниклих неприязних стосунків під час сварки з громадянкою
ОСОБА_7, дістав з кишені шнурок від спортивних штанів, накинув на шию останньої
та став її душити. Від механічної асфіксії ОСОБА_7. померла на місці скоєння
злочину. Після вчинення вбивства ОСОБА_7., ОСОБА_1, помітив біля трупа на
підлозі гроші в сумі 300 гривень та скориставшись тим, що за його діями ніхто
не спостерігає, з метою власного збагачення заволодів ними. Крім того, ОСОБА_1
заволодів мобільним телефоном «Моторола», що належав потерпілій ОСОБА_7, а
також шляхом зламу дверцят ігрових автоматів салону ТОВ „Максі-Геймз"
заволодів грошима на загальну суму 700 гривень.

Також,
ОСОБА_1 26.11.2004 року приблизно о 23 год.
00 хв. за попередньою змовою з трьома невстановленими слідством особами,
щодо яких матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи в м. Києві по
вул. Ліхачова, біля будинку 8-а, вчинили напад на ОСОБА_8, погрожуючи
потерпілому пістолетом-запальничкою, який останній сприйняв як бойовий і
погрозу сприйняв як реальну загрозу для свого життя та здоров'я, тобто
погрожуючи насильством, небезпечним для життя та здоров'я особи, яка зазнала
нападу, заволоділи майном ОСОБА_8 на загальну суму 1 128 гривень, а також
нанесли потерпілому кілька ударів руками і ногами в різні частини тіла, які
згідно судово-медичної експертизи № 116/И від 11.03.2005 року відносяться до
легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 30.11.2004 року ОСОБА_1 близько 20 год. 00 хв. в м.
Василькові, Київської обл.
по вул. Шевченка, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, погрожуючи ножем
та фізичною розправою відносно неповнолітнього ОСОБА_9

3

відкрито
заволодів його мобільним телефоном, чим завдав останньому матеріальної шкоди на
загальну суму 650 гривень.

15.12.2004 року ОСОБА_1, близько 19 год. 00 хв.
перебуваючи у м. Фастів,

Київської обл., провулок
Суворова, погрожуючи
неповнолітньому ОСОБА_10 ножем,

приставивши його до шиї останнього, тобто із застосуванням насильства, яке
є

небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, відкрито заволодів його
мобільним

телефоном «Моторола-С550» вартістю 600 гривень, після чого з місця події
втік.

Крім
того, ОСОБА_1 спільно з не встановленою слідством особою, матеріали відносно
якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою, 07.01.2005
року близько 21 год. 15 хв., знаходячись на бульварі Дружби Народів, 3-а, в м.
Києві, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства
небезпечного для життя та здоров'я особи здійснили напад на гр. ОСОБА_11 та
погрожуючи йому пістолетом-запальничкою, який він сприйняв як бойовий і погрозу
сприйняв як реальну для свого життя та здоров'я, відкрито заволоділи плеером
«Ай-Рівер», МРЗ-диском та мобільним телефоном Сименс-С45, чим спричинили
останньому матеріальну шкоду на загальну суму 602 гривні.

20.01.2005 року ОСОБА_1 близько 13 год. 00 хв.
перебуваючи в м. Фастів,

Київської обл., по вул.
Радянській, в під'їзді будинку № 8, з метою заволодіння чужим

майном, погрожуючи гр. ОСОБА_12 ножем, який приставив йому до шиї, тобто із

застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, відкрито

заволодів його мобільним телефоном «Соні Єриксон Т-136», чим завдав
потерпілому

матеріальних збитків на суму 540 гривень.

31.01.2005
року, ОСОБА_1 близько 10 год.
00 хв., з метою відкритого заволодіння чужим майном із застосуванням
насильства, знаходячись в м. Фастів, Київської обл., по вул. Червоноармійській, в під'їзді будинку № 41,
погрожуючи гр. ОСОБА_13 вколоти його голкою, якою нібито раніше користувався
хворий на СНІД, тобто застосувати насильство, яке є небезпечним для життя чи
здоров'я, вчинив напад на останнього намагаючись заволодіти його мобільним
телефоном, вартістю 900 гривень. Потерпілий ОСОБА_13., сприйнявши загрозу
"як реальну, захищаючись, наніс ОСОБА_1. удар по нозі і не дав останньому
заволодіти своїм майном.

Крім
того, в цей же день, близько 13 год.
00 хв., ОСОБА_1, з метою
відкритого викрадення чужого майна, перебуваючи в м. Фастів, Київської обл., по вул. Соборній в
під'їзді будинку № 66 погрожуючи громадянці ОСОБА_14. ножем, тобто із
застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров'я потерпілої,
відкрито заволодів її мобільним телефоном «Сіменс Е-600», чим спричинив
останній матеріальної шкоду на суму 2025 гривень.

06.02.2005
року, ОСОБА_1 приблизно о 13 год.
40 хв. з метою заволодіння чужим майном, зайшов у магазин «Зв'язок», що
розташований у будинку № 145 по вул. Червоноармійській в м. Києві та погрожуючи
ножем, тобто із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи
здоров'я особи, вчинив напад на гр.ОСОБА_15. та заволодів майном, що належить
СПД-ФО «Пугач О. Г.», а саме: мобільними телефонами «Самсунг С-200», «Самсунг
Е-300», «Самсунг Х-450», «Самсунг С-100», картками поповнення рахунку
операторів мобільного зв'язку «КиївСтар» номіналом: 25 гривень - З шт., 50
гривень - 1 шт., оператора «ЮМС» номіналом: 30 гривень - 6 шт., 60 гривень - 1
шт., оператора «Джинс» номіналом: 10 гривень - 5 шт., 20 гривень - 12 шт.,
грошима в сумі 1 109 гривень, а всього заволодів чужим майном на загальну суму
6 260 гривень.

Крім того, в першій декаді жовтня місяця 2004 року, близько 18 год. 00 хв.,
знаходячись біля бару «Уют»
розташованому в смт. Борова Фастівського р-ну Київської обл. по вул. Театральній
підійшов до гр. ОСОБА_16. та застосувавши фізичне насильство, вдаривши його
двічі кулаком по тулубу, відкрито викрав у нього гроші в сумі 700 гривень.

4

18.12.2004 року ОСОБА_1, знаходячись у м. Василькові Київської обл., по вул. Карла
Лібнехта, діючи повторно, відкрито заволодів майном неповнолітнього ОСОБА_17, а
саме мобільним телефоном «Моторола
Е-365», чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну
суму 1190 гривень.

Крім того,
29.01.2005 року, близько 12 год.
00 хв., знаходячись в квартирі АДРЕСА_3, діючи повторно, відкрито викрав мобільний телефон
«Самсунг Х-100» в присутності господарки ОСОБА_18, чим спричинив останній
матеріальну шкоду на загальну суму 850 гривень.

01.02.2005 року ОСОБА_1 продовжуючи свої злочинні дії
направлені на власне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, за
попередньою змовою з ОСОБА_3
та ОСОБА_2., на автомобілі «Деу Ланос» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_3 прибули
в АДРЕСА_4. Приблизно о 09 год.
30 хв., дотримуючись розробленого плану, проникли у приміщення
вищезазначеної квартири звідки таємно викрали майно, що належить гр. ОСОБА_19.
на загальну суму 1150 гривень.

При цьому,
ОСОБА_3, згідно
розподілених ролей, перебував на вулиці і спостерігав за навколишньою
обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки повідомити ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

03.02.2005 року,
ОСОБА_1 з метою таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою з
ОСОБА_3 та ОСОБА_2., на вищезазначеному
автомобілі, приблизно о 10 год.
00 хв., прибули до АДРЕСА_5. Керуючись заздалегідь розробленим злочинним
планом та розподіленими ролями, ОСОБА_3.
залишився в під'їзді зазначеного будинку спостерігати за навколишньою
обстановкою, а ОСОБА_1
та ОСОБА_2 проникли в кв. НОМЕР_3, за вищевказаною адресою звідки
повторно, таємно викрали майно, що належить потерпілій ОСОБА_20 на загальну
суму 1750 грн.

Також, ОСОБА_1
зловживаючи довірою гр. ОСОБА_21.,
перебуваючи у її квартирі за адресою: АДРЕСА_6, близько 12 год. 00 хв., попросив
в останньої мобільний телефон щоб зателефонувати, який остання передала
ОСОБА_1. не підозрюючи про його злочинні наміри. Скориставшись тимчасовою
відсутністю ОСОБА_21., яка вийшла до сусідньої кімнати, заволодівши шахрайським
шляхом телефоном «Самсунг» ОСОБА_1 з місця події втік.

Крім того,
будучи ознайомленим з постановою судді Богунського суду м. Житомир від
16.10.2003 року про встановлення відносно нього адміністративного нагляду,
ОСОБА_1 після звільнення 14.11.2003 року з Житомирської ВК № 4, де відбував
покарання за вироком Фастівського районного суду Київської обл. від 31.03.2000
року за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140,102 КК України 1960 року, прибув до місця
свого проживання у АДРЕСА_7, зареєструвавшись у Фастівському міжрайонному
відділі внутрішніх справ. Маючи умисел на ухилення від адміністративного
нагляду та реалізуючи його, ОСОБА_1 з лютого місяця 2005 року самовільно
залишив вказане місце проживання, чим порушив правила адміністративного
нагляду.

В апеляціях:

- прокурор, яка брала участь в розгляді справи судом першої інстанції,
посилається на неправильне застосування судом кримінального закону в частині
кваліфікації дій засудженого ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки його
діями шкода у великих розмірах потерпілим не була спричинена, а тому ставить
питання про зміну вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2006
року в частині засудження

5

ОСОБА_1 за ч.4
ст. 187 КК України та просить перекваліфікувати його дії з ч.4 на ч.2 ст. 187
КК України, виключивши таку кваліфікуючу обставину, як розбій, спрямований на
заволодіння майном у великих розмірах та призначити покарання - 9 років
позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок суду залишити без зміни.

· захисник
засудженого ОСОБА_1. - ОСОБА_6. у своїй апеляції зазначає, що вирок суду
ґрунтується лише на припущеннях, що її, як захисника засудженого було
позбавлено права ознайомитись з протоколом судового засідання, що відносно її
підзахисного працівниками міліції на досудовому слідстві застосовувались
недозволені методи, якими вони змушували ОСОБА_1. давати неправдиві показання і
визнавати себе винним у злочинах, яких він не вчиняв. Вважає, що в матеріалах
справи відсутні прямі докази вини ОСОБА_1. у вбивстві ОСОБА_7 Крім того
зазначає, що суд не звернув уваги на порушення вимог КПК України, які містяться
в матеріалах справи (відсутні дати та час їх складання на документах, що
містяться в матеріалах справи; немає підпису спеціаліста; не вказано особу, яка
приймала явку з повинною). Посилаючись на вищевказане захисник просить
виправдати ОСОБА_1. за ч. 1 ст. 115 КК України по епізоду вбивства ОСОБА_7; за
ст. 187 КК України по епізодах відносно потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_9., ОСОБА_10 та ОСОБА_11; за ст.
186 КК України по епізодах відносно потерпілих ОСОБА_16. та ОСОБА_17 і зменшити
строк покарання по епізоду розбійного нападу на магазин «Зв'язок».

· апеляція
засудженого ОСОБА_1. аналогічна за змістом апеляції його захисника ОСОБА_6.
Також, в своїй апеляції він посилається на те, що під час досудового слідства
були грубо порушені його права, що працівники міліції застосовували до нього
методи фізичного та психічного впливу щоб він-визнавав себе винним у тих
злочинах, яких він не вчиняв, що в матеріалах справи немає доказів його вини у
вищезазначених злочинах, і що суд першої інстанції не брав до уваги його
показання, а показання, які давали свідки не збігалися.

- засуджений ОСОБА_2 просить змінити вирок
суду, застосувати щодо нього вимоги ст. 69 КК України та пом'якшити призначене
йому покарання до мінімального посилаючись на те, що судом першої інстанції при
призначенні покарання не були враховані такі пом'якшуючі обставини як стан його
здоров'я, те що він є постраждалим від аварії на ЧАЕС та потребує лікування, а
також його щире каяття у скоєному.

Вислухавши
доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_5,
засудженогоОСОБА_2. і ОСОБА_3., які підтримали подані апеляції і просили їх
задовольнити; прокурора, яка підтримала апеляцію державного обвинувача у справі
і заперечувала проти апеляцій засуджених та захисника ОСОБА_6., провівши судові
дебати та вислухавши останнє слово засуджених, перевіривши матеріали
кримінальної справи та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляція
прокурора піддягає частковому задоволенню, а апеляції засуджених
ОСОБА_1,ОСОБА_2. та захисника ОСОБА_6. задоволенню не підлягають, з таких
підстав.

Висновки суду про доведеність вини засуджених ОСОБА_1 таОСОБА_2. у вчиненні
злочинів за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам
справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку
доказами.

6

Так,
мотивуючи висновки про доведеність вини ОСОБА_1 іОСОБА_2. у вчиненні крадіжок
чужого майна, а ОСОБА_1 ще й у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_7., розбійних
нападів," грабежів, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та
ухилення від адміністративного нагляду, суд першої інстанції обгрунтовано
послався на показання потерпілих, свідків, висновки експертиз, показання
судово-медичного експерта, протоколи відтворення обстановки та обставин події
та інші протоколи слідчих дій.

Суд
першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи ОСОБА_1 який
заперечував свою причетність до вчинення вбивства ОСОБА_7. та таємного
викрадення грошових коштів із салону ігрових автоматів «Максі-Геймз» 24-25
січня 2005 року на площі Либідській 1, у вчинені розбійного нападу відносно
потерпілих ОСОБА_8. 26.11.2004 року, ОСОБА_9. 30.11.2004 року, ОСОБА_10 15.12.2004 року, ОСОБА_11. 07.01.2005
року, ОСОБА_12 31.01.2005 року, а також у вчинені грабежу відносно потерпілих
ОСОБА_16 у жовтні 2004 року та ОСОБА_17. 18.12.2004 року, пославшись, зокрема,
на показання самого ОСОБА_1, які він в якості підозрюваного давав під час
досудового слідства в присутності адвоката ще до виїзду на місце злочину і по
пам'яті розповідав про обставини вчиненого ним вбивства, описав обстановку в
салоні ігрових автоматів і зобразив все схематично, пояснив чим душив
потерпілу, про що нікому, крім нього самого, не могло бути відомо; матері
загиблої ОСОБА_7., яка пояснила, що зі слів подруг дочки їй відомо, що дочка
підтримувала стосунки з хлопцем на ім»я ОСОБА_22 з міста Фастів; протоколи
допитів свідків ОСОБА_23. та ОСОБА_24., які підтвердили факт знайомства
ОСОБА_7. з хлопцем ОСОБА_22 з м. Фастів з яким зі слів останньої були інтимні
стосунки; висновок судово-імунологічної експертизи № 98 від 20.03.2006 року,
згідно якого та тампоні із вмістом з піхви ОСОБА_7. виявлена сперма, яка може
походити від ОСОБА_1; протокол відтворення обстановки та обставин події від
11.03.2005 року, з якого вбачається, що під час проведення даної слідчої дії
ОСОБА_1 в присутності понятих дав детальні пояснення щодо обставин вчинення ним
вбивства ОСОБА_7. та таємного викраденого майна із салону за місцем роботи
останньої, висновки судово-медичної експерти, згідно якої смерть ОСОБА_7.
настала від механічної асфіксії в результаті удавлення петлею і могла настати
за обставин вказаних ОСОБА_1 під час відтворення обстановки та обставин події.

Також
обґрунтованими є висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
розбійних нападів на ОСОБА_8., ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11. та
грабежів відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_17, а доводи засудженого про його
непричетність до вчинення цих епізодів злочину спростовуються дослідженими в
судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, а саме показаннями
вищезазначених потерпілих як під час досудового слідства, так і в судовому
засіданні, протоколами впізнання ОСОБА_1 як особи, що вчинила відносно них
злочини, заявами ОСОБА_1 про явку з повинною, протоколами очних ставок,
протоколами відтворення обстановки та обставин події.

Апеляційні
посилання засудженого ОСОБА_1. на ту обставину, що на досудовому слідстві, він
визнав себе винним у вчиненні тих злочинів, яких не вчиняв в результаті
застосування щодо нього недозволених методів слідства та передачу йому
працівниками міліції у приміщенні райвідділу наркотичних засобів, є
безпідставними, оскільки ці його доводи були належним чином перевірені судом
першої інстанції, однак свого підтвердження не знайшли.

Так, допитані в якості свідків працівники міліції, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28. показали, що на досудовому слідстві під час
проведення слідчих

7

дій ОСОБА_1
добровільно давав пояснення про обставини вчинення злочинів і до останнього
заходів фізичного та психологічного тиску не застосовувалось.

Свідок
ОСОБА_29. також підтвердив, що пояснення про вчинення злочинів, в тому числі і
про обставини вчинення вбивства ОСОБА_7., ОСОБА_1 давав добровільно, більше
того, він надавав йому можливість власноручно викласти свої пояснення, що
останній і зробив. Скарг з боку ОСОБА_1 про застосування щодо нього з боку
інших працівників міліції заходів фізичного чи психологічного тиску при
проведенні з ним слідчих дій не надходило. Крім того, ОСОБА_1 пояснював, що
себе не обмовляє і про свою непричетність до вчинення будь-яких з
інкримінованих йому епізодів злочинів не заявляв.

Крім
того, дослідивши в судовому засіданні відеозапис відтворення обстановки і
обставин події по епізоду вбивства ОСОБА_7. за участю ОСОБА_1 та його
захисника, суд зазначив, що дана слідча дія була проведена з суворим
дотриманням кримінально-процесуального закону і ОСОБА_1. були роз'ясненні його
права, в тому числі і право відмовитись давати пояснення, скаржитись на дії
слідчого, прокурора, однак ніяких скарг він не подавав, добровільно давав
пояснення щодо обставин вчинення вбивства, детально вказав місце, час та спосіб
його вчинення, кількість та перелік викраденого. Окремі моменти, які він не міг
згадати пояснював своїм станом і стверджував, що вжив значну кількість
наркотичних засобів.

Також у
вироку суд дав відповідну оцінку заявам ОСОБА_1 про наявність у нього алібі
щодо непричетності до вчинення вбивства ОСОБА_7. і стверджував, що в момент
вчинення вбивства він знаходився у свого знайомого ОСОБА_30. та проаналізувавши
в цій частині показання самого ОСОБА_1, його бабусі ОСОБА_31. ( т.4 а. с. 36),
матері ОСОБА_5( т.6 а. с. 63) та ОСОБА_30. зазначив про наявність в їх
свідченнях протиріч, а тому обґрунтовано не взяв їх до уваги.

Апеляційні
посилання засудженого ОСОБА_1 та його захисника на розбіжності у показаннях
свідків ОСОБА_32, ОСОБА_33 та ОСОБА_34, як на обставину, що підтверджує його
невинність у вчиненні вбивства ОСОБА_7. також є безпідставними, оскільки не
відповідають викладеному у вироку аналізу цих показань та інших наявних в
матеріалах справи доказів.

Перевіряючи
законність та обгрунтованість вироку в межах поданих апеляцій, колегія суддів
вважає, що апеляційні доводи засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_6. про
недоведеність його вини у вчиненні вбивства ОСОБА_7. та таємному викраденні
грошових коштів із салону ігрових автоматів; у вчиненні розбійних нападів на
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11;
вчиненні грабежу відносно ОСОБА_16 і ОСОБА_17 у зв'язку з тим, що докази,
на які послався суд у вироку, не створюють сукупність достовірних доказів
достатніх для його обвинувачення є безпідставними, оскільки суд першої
інстанції належним чином проаналізував наявні в матеріалах кримінальної справи
докази в їх сукупності та взаємозв»язку та дійшов обґрунтованого висновку про
доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому досудовим слідством
злочинів і з цим висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, аналіз здобутих досудовим слідством та досліджених судом
першої інстанції доказів свідчить про те, що обставини подій вчинених ОСОБА_1
та ОСОБА_2. злочинів встановлені вірно.

8

З
урахуванням вищевикладеного, кваліфікація дій засудженого ОСОБА_1 за ст.ст. 115
ч.1; 186 ч. 2; 185 ч. 3; 190 ч. 2; 395 КК України є правильною та відповідає
викладеним у вироку висновкам і апеляційних підстав для його виправдання по
епізоду вбивства ОСОБА_7. розбійного нападу на ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, грабежу відносно ОСОБА_16 і ОСОБА_17, про що ставиться питання в
апеляціях, колегія суддів не вбачає.

Разом з
тим, колегія суддів вважає слушними апеляційні доводи прокурора про невірну
кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.4 ст. 187 КК України, оскільки за вироком суду
останній визнаний винним у розбійних нападах спрямованих на заволодіння майном
у великих розмірах, але такий висновок суду є необгрунтованим у зв'язку з тим, що
у великих розмірах визнається злочин вчинений на суму, яка в двісті п'ятдесят і
більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент
вчинення злочину. Оскільки у 2004 році великим розміром вважалась сума 15 357
грн., у 2005 році - 32 750 грн., а за вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у
вчиненні розбійних нападів на потерпілих та заволодінні майном на суми, які не
перевищують вищезазначений розмір, колегія суддів вважає необхідним
перекваліфікувати його дії з ч. 4 на ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому
покарання за ці епізоди злочинів в межах санкції, що передбачена в частини 2
ст. 187 КК України, а тому вирок суду в цій частині підлягає зміні.

Призначене
засудженому ОСОБА_1. остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворих покарань більш суворим з урахуванням обтяжуючих обставин,
відповідає як тяжкості вчинених ним злочинів так і особі засудженого. Підстав
для пом'якшення призначеного йому покарання , суд апеляційної інстанції не
вбачає.

Кваліфікація
дій засудженогоОСОБА_2. за ст. 185 ч.3 КК України є також правильною, покарання
йому призначено з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про особу
винного та з урахуванням вимог ст. 71 КК України і підстав для застосування ст.
69 КК України та пом'якшення йому покарання, з урахуванням тих обставин, на які
він посилається у своїй апеляції, колегія суддів не вбачає і вважає таке
покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових
злочинів.

Істотних
порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б могли бути підставою
для скасування вироку немає.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора задовольнити частково, а апеляції засуджених ОСОБА_1,ОСОБА_2. та
захисника ОСОБА_6. -
залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2006 року
відносно засудженого ОСОБА_1 змінити в частині кваліфікації його дій за ч.4 ст.
187 КК України, перекваліфікувати їх на ч. 2 ст. 187 КК України та призначити
ОСОБА_1 покарання за ч.2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на
8 років з конфіскацією всього майна, що належить йому особисто.

9

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів передбачених ч.1 ст. 115; ч.2
ст. 187; ч.2 ст. 186; ч.3 ст. 185; ч. 2 ст. 190 та ст. 395 КК України
призначити ОСОБА_1 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворих покарань
більш суворим у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього
майна, що належить йому особисто.

В решті цей вирок щодо засуджених
ОСОБА_1 таОСОБА_2. залишити без зміни.