АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6616/13-к
Номер провадження 11-кп/786/364/2013
Категорія: ч.1 ст. 187 КК України - Т.З.
Головуючий у 1-й інстанції Антонов С. В.
Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого судді:
Захожай О.І.

суддів: Герасименко
В.М.,Кожевнікова О.В.

при секретарі Козин Н.В.

з участю

прокурора: Акулової С.М.

потерпілого:ОСОБА_2

представника потерпілого: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві матеріали
кримінальної справи за апеляціями
засудженого ОСОБА_4, заступника
прокурора Полтавської області Пєвнєва
О.С.

на вирок Октябрського районного суду м.
Полтава від 15 жовтня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ :

Цим вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Полтави, українця, громадянина України,
розлученого, з середньою спеціальною
освітою, працюючого оператором
механічного катка в «Тодіні
Конструкціонні Дженералі»,
проживаючого АДРЕСА_1, раніше не
судимого

засуджено за ч.1 ст. 187 КК України на 4
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільненого від відбування покарання з
іспитовим строком 2 роки та покладенням
обов'язків, передбачених ст. 76 КК
України.

Задоволено частково цивільний позов
потерпілого ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_4
2016,86 грн. матеріальної шкоди та 12000 грн.
моральної шкоди.

Вирішено питання про речові
докази.

Згідно вироку суду 15.12.2011 року
близько 20.30 год. ОСОБА_4, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись поблизу зупинки
громадського транспорту «Сади-2» в м.
Полтаві, що розташована біля будинку №
118 по вул. Красіна в м. Полтаві
усвідомлюючи суспільну небезпечність
своїх дій, з корисливих спонукань, з
метою заволодіння чужим майном, вчинив
напад на ОСОБА_2, що виразилися в
нанесенні останньому удару рукою в
область грудної клітки, після чого
наніс ногою у взутті ще два удари в
область нижньої частини правої ноги
потерпілого, внаслідок чого потерпілий
отримав тілесні ушкодження у вигляді
закритого перелому зовнішньої та
внутрішньої кістки
гомілково-ступневого суглобу з
підвивихом стопи назад, які згідно
висновку судово-медичної експертизи №
261 від 10.02.2012 року кваліфікуються як
тілесні ушкодження середньої ступені
тяжкості, що спричинили тривалий
розлад здоров'я. Після цього, ОСОБА_4 з
кишені потерпілого ОСОБА_2 відкрито
викрав грошові кошти в сумі 30 грн. та
зник з місця події.

В апеляції засуджений ОСОБА_4
просить вирок скасувати та
постановити виправдувальний вирок, так
як вважає, що в суді не доведено, що
кримінальне правопорушення вчинене
ним, внаслідок відсутності доказів.

В своїй апеляції прокурор просив
вирок суду скасувати у зв'язку з
неправильним застосуванням
кримінального закону України, а саме
безпідставним застосуванням ст. 75 КК
України. Просив постановити новий
вирок, яким ОСОБА_4 засудити за ч.1 ст. 187
КК України на 3 років позбавлення волі
та негайно обрати відносно ОСОБА_4
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора, в
підтримку своєї апеляції та
заперечення проти апеляції
засудженого, засудженого ОСОБА_4 та
його захисника, які підтримали надану
ними апеляцію, представника
потерпілого ОСОБА_3 , який підтримав
апеляцію прокурора та заперечував
проти доводів апеляції засудженого,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляцій згідно їх меж, колегія суддів
вважає, що апеляція прокурора
підлягає до задоволення, а в
задоволенні апеляції засудженого
ОСОБА_4 необхідно відмовити за таких
підстав.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо винуватості
ОСОБА_4 у вчиненні нападу з метою
заволодіння чужим майном, поєднаним із
застосуванням насильства небезпечного
для життя та здоров'я особи, яка зазнала
нападу (розбою).

Суд правильно оцінив зібрані у справі
докази та дії засудженого ОСОБА_4
кваліфіковані за ч.1 ст. 187 КК України.

Також, правильно надав оцінку
показанням підсудного ОСОБА_4 щодо
непричетності його до спричинення
тілесних ушкоджень потерпілому та
відкритого заволодіння його майном та
поставившись критично до невизнання
останнім вини, вказавши, що вони нічим
не підтверджені і дані підсудним з
метою уникнення відповідальності.

Апеляційні твердження засудженого
ОСОБА_4 про не вірну трактовку доказів
судом першої інстанції у даній справі
та відповідно не вірно встановлені
судом фактичні обставини скоєння
інкримінованого йому злочину ні чім не
підтверджуються , а є навмисним
безпідставним та голослівним
перекручуванням достовірно
встановлених фактів, які сумніву не
підлягають.

В матеріалах кримінального
провадження мається протокол ( а.с. 109
т.1) перегляду відеозапису місця
зупинки громадського транспорту «Сади-
2», відео файл якого був досліджений під
час судового засідання з відповідним
вірним зазначенням встановлених подій
у вироку суду. Ні яких не вірних
трактувань відеозапису у вироку суду
не вказано, про що безпідставно
зазначає в своїй апеляції засуджений.
Свідок ОСОБА_6, як вірно вказано в
вироку суду, на місці злочину
знаходилась в стані алкогольного
сп*яніння, та не зважаючи на це, надала
послідовні та детальні обставини
скоєння вказаного злочину саме
засудженим, в частині побиття ним
потерпілого на місці скоєння злочину.
Показання потерпілого ОСОБА_2 під час
кримінального провадження та судового
розгляду, були весь час ідентичними ,
сталими та послідовними стосовно
обставин скоєного саме ОСОБА_4
вказаного злочину. Всі проведені у
справі слідчі дії за участю
потерпілого, у зв*язку з фізичними
вадами та наявності інвалідності,
надавались ним в присутності
перекладача та ще і його представника,
що унеможливлює будь який тиск на
потерпілого з боку працівників
міліції. Крім того потерпілий
підтвердив свої показання під час
відтворення обстановки та обставин
події злочину з достатньою фіксацією
вказаної слідчої дії, достовірність
якої підтверджують висновки
судово-медичних експертиз № 728 та № 1686.
Таким чином в матеріалах провадження
відсутні будь які данні , які б могли
поставити під сумнів показання
потерпілого, які колегія суддів також
визнає достовірними. Відповідно,
апеляційні вимоги ОСОБА_4 є намаганням
засудженого створити собі алібі, яке не
відповідає матеріалам даної справи та
спростовується доказами зазначеними у
вироку суду. Відповідно апеляція
засудженого задоволення не підлягає
внаслідок її безпідставності.

Проте, звільняючи засудженого від
відбування покарання з іспитовим
строком на підставі ст. 75 КК України,
суд не врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину - що ОСОБА_4 вчинив
тяжкий злочин, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, засуджений ні в
ході досудового ні судового слідства
свою вину взагалі не визнав, хоча його
вина доведена в повній мірі сукупністю
зібраних в справі матеріалів, також
судом не виявлені обставини, які б
пом'якшували покарання. Крім того шкода
завдана злочином потерпілому,
засудженим не відшкодована. Отже, при
обранні міри покарання суд не виконав
вимоги законодавства щодо необхідного
та достатнього для виправлення
покарання та попередження нових
злочинів з урахуванням ступені
тяжкості вчиненого та особи
засудженого.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 24.10.2003
року «Про практику призначення судами
кримінального покарання» рішення суду
про звільнення засудженого від
відбування покарання з випробуванням
має бути належним чином вмотивовано у
вироку.

Таким чином, звільнення засудженого
від відбування покарання з іспитовим
строком колегія суддів вважає
необґрунтованим, оскільки таке рішення
не відповідає вимогам ст.65 КК України.

За таких обставин, колегія суддів
прийшла до висновку, що вирок суду в
частині визначення ОСОБА_4 покарання
із застосуванням правил ст.75 КК
України підлягає скасуванню з підстав
невідповідності призначеного судом
покарання ступеню тяжкості вчиненого
злочину та особі засудженого, з
постановленням в цій частині нового
вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК
України, колегія суддів апеляційного
суду, -

З А С У Д И Л А :

апеляцію заступника прокурора
Полтавської області Пєвнєва О.С.
-задовольнити, а в задоволенні апеляції
засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Вирок Октябрського районного суду м.
Полтави від 15 жовтня 2013 року в частині
призначення покарання - скасувати.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_4
визнати винним за ч.1 ст. 187 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі на 3 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_4 змінити з
особистого зобов'язання на тримання
під вартою, взявши його під варту в залі
суду негайно.

В іншій частині вирок суду залишити без
змін.

Вирок набирає чинності з моменту його
проголошення та може бути оскаржений
учасниками судового провадження
протягом трьох місяців з дня його
проголошення, шляхом надання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ
України.

Судді:

___________ ___________
____________

Захожай О.І.
Герасименко В.М. Кожевніков
О.В.