АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів при секретаріОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, гр. України, -

засуджена за ст. 117 КК України до 2-х років 6-ти місяців обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України, її звільнено від відбування цього покарання з випробуванням на іспитовий термін в 1 рік з покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ, повідомляти її про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись до неї на реєстрацію.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та судової справи, -

в с т а н о в и л а :
Як убачається із вироку місцевого суду, ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за те, що вона, 19 серпня 2014 року близько 06.30 год. за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_1 , зайшла до ванної кімнати, де народила дитину жіночої статі та, скориставшись ножицями, перерізала пуповину дитини, після чого, маючи прямий умисел на її умисне вбивство, яка почала дихати відразу після пологів, взяла з підлоги шкарпетку та зав`язала її на шиї новонародженої і шляхом удушення у такий спосіб позбавила її життя. Це підтверджується висновком судово-медичної експертизи 03-01/629 від 20.08. 2014 року, згідно з яким, причиною смерті новонародженої дитини, яку народила ОСОБА_8 , є механічна асфіксія.

В апеляції прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 порушується питання про скасування цього вироку із-за м`якості призначеного покарання з наступним ухваленням нового вироку щодо ОСОБА_8 та призначенням їй за ст. 117 КК України покарання у виді 2-х (двох) років позбавлення волі. На обґрунтування своєї вимоги апелянт послалась на те, що місцевим судом обвинуваченій ОСОБА_8 , яка має дітей віком до 14 років, за вищезгаданим кримінальним законом призначено покарання у виді обмеження волі всупереч положенням ч.3 ст.61 КК України. Крім того, від відбування цього покарання її безпідставно звільнено на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора про підтримку цих апеляційних вимог, обвинувачену та її захисника, які їх заперечили, вивчивши матеріали кримінального провадження та судової справи та обговоривши доводи згаданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Розгляд справи у місцевому суді відбувся в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Проти такого порядку розгляду не заперечувала не тільки прокурор у кримінальному провадженні, але і обвинувачена ОСОБА_8 , яка постановлений щодо неї вирок за ст. 117 КК України в апеляційному порядку не оскаржила, що об`єктивно свідчить про її повну згоду як з таким порядком, так і з цим судовим рішенням в цілому.

В ході подальшої перевірки апеляційних доводів прокурора з`ясовано, що на час постановлення цього вироку та на сьогодні у ОСОБА_8 перебуває на утриманні двоє малолітніх дітей: син, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не досягли 14-річного віку.

Відповідно до положень ч.3ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до жінок, які мають дітей віком до 14 років. Зазначена заборона місцевим судом залишена поза увагою, що призвело до порушення кримінального закону при призначенні ОСОБА_8 покарання.

Колегія суддів вважає, що встановлене порушення, яке полягає у неправильному застосуванні місцевим судом кримінального закону, внаслідок чого ОСОБА_8 було незаконно призначено покарання у виді обмеження волі, - можливо виправити у даному судовому засіданні, відповідно до положень ст.ст. 420ч.1п.2, 421ч.1 КПК України, шляхом скасування цього вироку в цій частині, з наступним ухваленням нового вироку,.

При цьому ОСОБА_8 необхідно визнати винною в тому, що 19 серпня 2014 року близько 06.30 год. за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1 вона вчинила умисне вбивство своєї новонародженої дитини, кваліфікувавши її дії за ст. 117 КК України.

При призначенні ОСОБА_8 покарання за цим законом у виді позбавлення волі суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, що відноситься до категорії середньої тяжкості; особу обвинуваченої, яка як за місцем проживання, так і роботи характеризується з позитивної сторони; те, що на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, які не досягли 14-ти річного віку.

За відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд враховує пом`якшуючу покарання обставину щире каяття.

Обговоривши питання про звільнення обвинуваченої від відбування цього покарання з випробуванням на певний іспитовий строк в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, колегія суддів вважає, що у даному провадженні мають місце процесуальні підстави для застосування цього кримінального закону.

Так, ОСОБА_8 вперше засуджується за скоєння злочину середньої тяжкості до позбавлення волі на строк не більше п`яти років. У скоєному щиро покаялась, має позитивні характеристики, на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Це позволяє суду прийти до висновку про можливість її виправлення без реального відбування цього покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407 ч.1 п.3, 420 ч.1 п.2, 421 ч.1 КПК України, колегія суддів судової палати, -

з а с у д и л а :
Апеляцію прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.12. 2014 року щодо ОСОБА_8 за ст. 117 КК України в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 117 КК України, і призначити їй за цим законом покарання у виді 2-х (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити її від відбуття цього покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку в 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На цей вирок учасниками процесу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи на протязі трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий :

Судді :