У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Кривенди О.В.,
Пошви Б.М.,

розглянувши
у судовому засіданні у м. Києві 4 вересня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 22
листопада 2007 року щодо ОСОБА_1,

у с т а н о в и л а:

постановою Тетіївського районного суду Київської області від 22 листопада 2007 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця с. Човновиця Оратівського
району Вінницької області,

жителя м. Тетіїв Київської області, такого, що не має судимості

- за вчинення злочинів,
відповідальність за які передбачена ч. ч. 2, 3 ст. 358 та ч. 2 ст. 190 КК України,
звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. ст. 1, 6 Закону
України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року.

Органами досудового слідства
ОСОБА_1обвинувачувався у тому, що він, будучи директором МТВП “Факт”, 20 лютого
2006 року у м. Тетіїв Київської області, підробив довідку № 42 про доходи на
ім'я працівника
керованого ним підприємства ОСОБА_2З метою подальшого використання довідки для
незаконного отримання кредиту, вніс у неї неправдиві відомості про заробітну
плату останнього.

Цього ж дня ОСОБА_1., перебуваючи у
відділенні “ПриватБанку”, що на вулиці Леніна у м. Тетіїв, де зловживаючи
довірою працівників банку, шляхом обману, із використанням підробленої довідки
про доходи, заповнив необхідний для отримання кредиту пакет документів, у які
від імені ОСОБА_2вніс дані, що
вимагалися та підробив його підпис. Пізніше ОСОБА_1із використанням підроблених
документів, обманним шляхом, уклав із
банком договір кредитування № К2ТІSЕ00000834 та отримав кредит на суму 15 000 грн.

Крім того, ОСОБА_1., 21 лютого 2006
року, у м. Тетіїв, аналогічним шляхом підробив довідку № 54 про доходи ОСОБА_3,
вказавши, що останній у період з серпня 2005 року по січень 2006 року отримував
заробітну плату 2 000 грн. щомісяця, що не відповідає дійсності.

Із використанням підробленої довідки
про доходи, за аналогічних обставин, ОСОБА_1., повторно отримав у “Приват
Банку” кредит на ім'я ОСОБА_3 на суму 15
000 грн.

В апеляційній інстанції справа щодо
ОСОБА_1 не перевірялася.

У касаційному поданні прокурор, який підтримав обвинувачення в суді першої інстанції, просить судове
рішення скасувати, а справу направити на додаткове розслідування у зв'язку
із неправильним застосуванням кримінального закону.

Прокурор вважає, що дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364 КК
України.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів не
вважає за необхідне призначити справу до розгляду у касаційному порядку, із
дотриманням вимог ст. 389 КПК України.

Як убачається зі справи, 10 травня 2007
року прокурор Тетіївського району розглянувши скаргу ОСОБА_2та ОСОБА_3 порушив
кримінальну справу за фактом шахрайського заволодіння невідомою особою коштами
в сумі 30 000 грн. Тетіївського відділення “ПриватБанку”, повторно.

26 липня 2007 року начальник слідчого
відділу Тетіївського РВ ГУ МВС України в Київській області порушив кримінальну
справу щодо директора ТОВ “Анко” ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачених ч.
1 ст. 358, ч. 3 ст.
358, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

20 вересня 2007 року цей же начальник
слідчого відділу порушив щодо директора МТВП “Факт” ОСОБА_1 кримінальну справу вже за ч. 1 ст.
358, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 3
ст. 358 та ч. 2 ст. 190 КК України.

25 вересня 2007 року прокурор
Тетіївського району затвердив обвинувальний висновок за вказаним
обвинуваченням.

16 листопада 2007 року прокурор, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, у судовому засіданні
змінив обвинувачення ОСОБА_1 і
пред'явив йому нове обвинувачення вже за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 та ч. 2 ст. 190 КК України.

22 листопада 2007 року, як це
убачається із протоколу судового засідання, ОСОБА_1заявив клопотання про
застосування до нього акту амністії.

Прокурор у судовому засіданні вважав за
можливе застосувати до ОСОБА_1 п. “б” ст. 1 Закону України “Про амністію” від 9
червня 2007 року.

Постановою судді Тетіївського районного
суду від 22 листопада 2007
року клопотання ОСОБА_1 було задоволено і його звільнено від кримінальної
відповідальності за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 та ч. 2 ст. 190 КК України, а
кримінальну справу щодо нього закрито.

Таким чином, місцевий суд, розглядаючи
кримінальну справу у межах пред'явленого обвинувачення, та отримавши клопотання
підсудного ОСОБА_1 про
звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі акту амністії,
діяв у межах і на підставі закону.

При цьому були ураховані позиція самого
підсудного, захисника та державного обвинувача.

Підстав вважати, що суд неправильно
застосував Закон України “Про амністію” не встановлено.

Провадження у справі закрито, тому
підстав для скасування постанови суду, за наведених прокурором обставин, не
знайдено.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційного подання
прокурора, яка брала участь у розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом першої
інстанції, відмовити.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Кривенда О.В. Пошва Б.М.