Номер провадження № 11/785/1333/13
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2013 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Копіци О.В.,

суддів: Грідіної
Н.В., Берназа В.А.,
за
участю прокурора Романець Ю.В.,

засудженого ОСОБА_2,

захисника - адвоката
ОСОБА_3
потерпілого
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі кримінальну справу
за апеляцією потерпілого ОСОБА_4 на
вирок Березівського районного суду
Одеської області від 05 вересня 2013 року,
яким:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, з вищою освітою, одружений,
тимчасово не працюючий, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей,
проживаючий в АДРЕСА_1, не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до
трьох років шести місяців позбавлення
волі з позбавленням права керувати
усіма видами транспортних засобів
строком на два роки.

Строк відбуття покарання засудженого
ОСОБА_2 відраховується з 31 травня 2012
року.

З засудженого ОСОБА_2 на користь
потерпілого ОСОБА_4 стягнуто
матеріальну шкоду в розмірі 10000 грн. і
моральну шкоду в сумі 50000 грн.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 судові
витрати,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку Березівського районного
суду Одеської області від 05 вересня 2013
року, ОСОБА_2 засуджено за те, що 23
березня 2012 року, приблизно о 19 годині,
він, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, на підставі довіреності,
керував технічно справним
транспортним засобом ГАЗ-3110 держ. знак
НОМЕР_1, рухаючись зі швидкістю
приблизно 50 км/год по сухій
двосторонній дорозі по вул. Андрія
Іванова, розташованій в
с.Андрієво-Іваново Миколаївського
району Одеської області, допустив
порушення п.п. 2.3. «б», 2.9. «в», 21.1, 12.2, 12.3
„Правил дорожнього руху", в результаті
чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5,
який рухався по смузі руху автомобіля
ГАЗ-3110 в попутному напрямку. Внаслідок
ДТП пішоходу ОСОБА_5 були спричинені
тілесні ушкодження у вигляді
відкритого перелому зводу і основи
черепу, субдурального і
субарахноідального крововиливу, забою
і розтрощенню речовини головного
мозку, набряку і затисненню головного
мозку, двох забійних ран голови,
крововиливу у м'які тканини голови, від
чого ОСОБА_5 помер.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_4
вказує на те, що при постановленні
вироку відносно ОСОБА_2 суд неправильно
застосував кримінальний закон та
призначив покарання, що не відповідає
тяжкості скоєного злочину та особі
засудженого через м'якість.

Так, апелянт зазначає, що засуджений
ОСОБА_2 перебував на службі в ОВС і тому
добре розумів наслідки керування
транспортним засобом в стані
алкогольного сп'яніння. Крім того,
апелянт вказує на відсутність у вироку
суду повного обґрунтування вини
засудженого ОСОБА_2, окрім показань
самого ОСОБА_2 та висновків
судово-медичної експертизи. Також
апелянт не згоден із переліком
визнаних судом першої інстанції
обставин, що пом'якшують покарання
через те, що ОСОБА_2 не зробив жодної
спроби щодо добровільного
відшкодування шкоди та не мав змоги
сприяти розкриттю злочину через
перебування під вартою. Крім того, на
думку апелянта, суд першої інстанції
безпідставно частково задовольнив
його позовні вимоги.

В запереченнях на апеляційну скаргу
захисник ОСОБА_3 вважає, що вимоги,
викладені в апеляції потерпілого,
нічим не обґрунтовані та посилався на
те, що засудженим та його родичами на
лікування ОСОБА_5, його похорон та
поминки було витрачено приблизно 20000
грн.. Окрім того, захисник стверджує, що
судом при винесенні вироку враховані
всі обставини, що пом'якшують
відповідальність ОСОБА_2, що надало
можливості суду постановити
мотивований, законний і справедливий
вирок.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши думку потерпілого ОСОБА_4,
який підтримав доводи своєї апеляції,
думку захисника ОСОБА_3 засудженого
ОСОБА_2 та прокурора, які заперечували
проти апеляції, колегія суддів вважає,
що апеляція не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого
йому злочину повністю доведена
показаннями самого засудженого та
матеріалами справи, дослідження яких у
відповідності до ч.3 ст. 299 КПК України (в
редакції 1960 р.) та зі згоди учасників
судового розгляду визнано судом
недоцільним.

Таким чином, дії ОСОБА_2 судом першої
інстанції кваліфіковані правильно за
ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення
правил безпеки дорожнього руху особою,
яка керує транспортним засобом, що
спричинило смерть потерпілого.

Доводи потерпілого про те, що 23 березня
2012 року о 19 годині ОСОБА_2 керував
транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись на
службі в ОВС суперечать фактичним
обставинам справи, оскільки згідно
копії витягу з наказу №112 о/с від 20.03.2012
р. ОСОБА_2 був звільнений з ОВС за
власним бажанням (а.с.53).

Ствердження потерпілого про те, що у
вироку суду відсутнє повне
обґрунтування вини засудженого ОСОБА_2
з посиланням на конкретні докази, які є
в матеріалах справи, колегією суддів не
приймаються до уваги, так як
мотивувальна частина вироку суду
першої інстанції містить формулювання
обвинувачення, визнаного судом
доведеним із зазначенням місця, часу
способу вчинення та наслідків злочину,
форми вини, обставин, що пом'якшують та
обтяжують покарання. Відсутність
посилання на докази у вироку суду
першої інстанції пояснюється
розглядом справи в порядку ч.3 ст. 299 КПК
України (в редакції 1960 р.)

Таким чином, колегія суддів вважає, що
мотивувальна частина вироку суду
першої інстанції відповідає вимогам
ст. 334 КПК України (в редакції 1960 р.)

Більш того, відповідно до ч. 1 ст. 365 КПК
України (в редакції 1960р.) висновки суду
першої інстанції щодо фактичних
обставин справи, які не оспорювалися і
стосовно яких відповідно до вимог ч. 1
ст. 299 та ст. 301-1 КПК України (в редакції
1960р.) докази не досліджувалися,
апеляційним судом не перевіряються.

Доводи потерпілого про те, що суд
першої інстанції безпідставно визнав
обставинами, що пом'якшують покарання
ОСОБА_2 щире каяття, надання медичної
допомоги потерпілому, активне сприяння
розкриттю злочину, добровільне
відшкодування шкоди та інше, колегією
суддів не приймаються до уваги, так як
фактично після скоєння ДТП ОСОБА_2 не
покинув місце пригоди, а викликав
швидку допомогу та працівників ДАІ, на
допитах визнавав себе винним у скоєнні
вказаного злочину, щиро розкаювався.
(а.с. 51-52, 243).

Більш того, безпосередньо ОСОБА_2 після
ДТП надавав кошти в сумі 3000 грн.
співмешканці загиблого ОСОБА_6 на його
лікування та відшкодував витрати
Миколаївської ЦРЛ на лікування
загиблого (а.с. 413), а пізніше ОСОБА_2 та
його родичами оплачувалися витрати на
організацію поховання загиблого,
поминального обіду, тощо. (а.с. 193-198)

Крім того, згідно ч.2 ст. 66 КК України,
при призначенні покарання суд може
визнати такими, що його пом'якшують, і
інші обставини, не зазначені в ч.1
зазначеної статті в зв'язку з чим суд
першої інстанції додатково визнав як
обставини, що пом'якшують покарання
ОСОБА_2, його позитивні характеристики,
наявність на утриманні двох малолітніх
дітей та непрацюючої дружини, скоєння
злочину вперше.

Доводи потерпілого про те, що вирок
суду першої інстанції є надто м'яким і
не відповідає тяжкості злочину та
фактичним обставинам його скоєння,
колегією суддів також не приймаються
до уваги, в зв'язку з тим, що призначаючи
покарання ОСОБА_2, суд першої інстанції
врахував всі обставини справи,
наслідки скоєного злочину, особу
засудженого, обставини, які пом'якшують
та обтяжують покарання, тому призначив
йому покарання у вигляді реального
позбавлення волі строком на 3 роки 6
місяців та позбавлення права керувати
усіма видами транспортних засобів
строком на 2 роки, яке передбачене
санкцією ч.2 ст.286 КК України, чим не
порушив вимоги, викладені в ухвалі
колегії суддів апеляційного суду
Одеської області від 30 квітня 2013 р.,
щодо м'якості покарання, призначеного
вироком Миколаївського райсуду
Одеської області від 25 лютого 2013 р.

Посилання потерпілого на те, що суд
першої інстанції безпідставно
частково задовольнив його цивільний
позов також не відповідають дійсності,
так як відповідно до протоколу та
аудіо-запису судового засідання від 05
вересня 2013 року (а.с. 466), сам потерпілий
уточнив свої позовні вимоги та просив
суд стягнути з підсудного матеріальні
збитки в розмірі 10000 грн. і моральну
шкоду в сумі 50000 грн.. Вказані вимоги
потерпілого підсудний ОСОБА_2 визнав в
повному обсязі, не оспорював їх, тому
суд, при ухваленні вироку уточнені
позовні вимоги потерпілого
задовольнив в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
міра покарання обрана судом правильно,
відповідно до ст. 65 КК України, з
урахуванням ступені тяжкості скоєного,
особи засудженого та обставин, які
пом'якшують та обтяжують його
відповідальність, являється
достатньою для його виправлення та
запобігання вчинення нових злочинів,
тому підстав для скасування вироку та
повернення справи на новий судовий
розгляд, не вбачає.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 365 УПК
України (в редакції 1960 р.) якщо розгляд
апеляції дає підстави для прийняття
рішення на користь осіб, щодо яких
апеляції не надійшли, апеляційний суд
зобов'язаний прийняти таке рішення.

Згідно з матеріалами кримінальної
справи, ОСОБА_2 був затриманий 29 травня
2012 р. в порядку ст. 115 КПК України (а.с.
244-248), тому строк відбування покарання
йому необхідно відраховувати саме з
моменту його фактично затримання, а
саме з 29 травня 2012 р.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 377 УПК України (в
редакції 1960 р.), колегія суддів
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію потерпілого ОСОБА_4 - залишити
без задоволення.

Вирок Березівського районного суду
Одеської області від 05 вересня 2013 року
відносно ОСОБА_2 - змінити.

Строк відбування покарання
засудженому ОСОБА_2 відраховувати з
моменту його фактичного затримання, а
саме з 29 травня 2012 р.

В решті вирок Березівського районного
суду Одеської області від 05 вересня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з моменту
набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області:
О.В. Копіца

В.А. Берназ

Н.В. Грідіна