АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/1142/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/106/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - амністія
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

засудженої ОСОБА_6

при секретарі ОСОБА_7 ,

1)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку в місті Тернополі 04 березня 2015 р. кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2014 року,
2)
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить строк на апеляційне оскарження ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2014 року поновити, оскільки копію ухвали суду про відмову у застосуванні до неї амністії отримала після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у судовому засіданні була відсутня, і про прийняте рішення їй стало відомо лише з моменту отримання копії ухвали, після чого вона і звернулась зі скаргою. Зазначене рішення районного суду просить скасувати та постановити нове, яким задовольнити апеляційну скаргу та застосувати до неї п.в ст.4 Закону України Про амністію у 2014 році, звільнивши від відбування покарання.

Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, оскільки суд не взяв до уваги погашену судимість за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2003 року, що підтверджується долученою до апеляційної скарги копією даного вироку.

У своїй ухвалі суд зазначив, що Збаразька виправна колонія №63 звернулась до суду з поданням про застосування щодо засудженої ОСОБА_6 п. в ст.4 Закону України Про амністію у 2014 році.

Відмовляючи у поданні, суд послався на п.в ст.4 Закону України Про застосування амністії в Україні, згідно якої амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві або більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_6 , яка просить задовольнити апеляційну скаргу та застосувати до неї п.в ст.4 Закону України Про амністію у 2014 році, думку прокурора, який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої до задоволення не підлягає.

Згідно п.в ч.1 ст.4 Закону України Про застосування амністії в Україні з подальшими змінами від 01 жовтня 1996 року Амністія не може бути застосована до:

в/ осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та / або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Згідно зі ст.8 Закону України Про амністію у 2014 році від 19 квітня 2014 року зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 06 травня 2014 року №1246-VII, Амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України Про застосування амністії в Україні.

Так, згідно вироку Тростянецького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2003 року ОСОБА_6 була засуджена за ч.3 ст.185 КК із застосуванням ст.71 КК України на 4 роки позбавлення волі. 8 грудня 2005 року постановою Заводського райсуду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області позбавлення волі їй замінено на обмеження волі на 1 рік 5 місяців 11 днів.

17 червня 2010 року вироком цього ж суду вона знову була засуджена за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до ч.4 ст.12 КК України щодо класифікації злочинів злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України, є тяжкими, оскільки за них передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 10 років.

Станом на сьогоднішній день ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 серпня 2011 року, яким засуджена за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за тяжкий злочин (ч.3 ст.185 КК України) за вироком цього ж суду від 17 червня 2010 року і остаточно визначено до відбування покарання 4 роки позбавлення волі.

Таким чином, відповідно до п.8 ч.1 ст. 89 КК України щодо строків погашення судимості судимості ОСОБА_6 за два тяжких злочини (ч.3 ст.185 КК України за вироком суду від 04 вересня 2003 року та за вироком суду від 17 червня 2010 року) є непогашеними.

Зокрема, строк погашення судимості за вироком Тростянецького районного суду від 04 вересня 2003 року щодо ОСОБА_6 буде обчислюватись з дня відбуття більш мякого покарання, яким їй замінено позбавлення волі на обмеження волі, тобто з 19 травня 2007 року, і складає шість років, що означає, що особа, засуджена до позбавлення волі за тяжкий злочин, вважається такою, що не має судимості, якщо вона протягом шести років з дня відбуття покарання не вчинить нового злочину відповідно до п.8 ч.1 ст.89 КК України.

Тим не менш протягом зазначених шести років, що складає строк погашення судимості за попередній тяжкий злочин, ОСОБА_6 вчинила новий тяжкий злочин, за який була засуджена вироком Тростянецького районного суду від 17 червня 2010 року до позбавлення волі і звільнена від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, під час якого знову вчинила крадіжку за ч.2 ст.185 КК України, в зязку з чим була засуджена вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 серпня 2011 року до позбавлення волі із застосуванням вимог ст.71 КК України, згідно якої до призначеного покарання за новим вироком частково було приєднано невідбуте покарання за вироком цього ж суду від 17 червня 2010 року і остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, яке вона на сьогоднішній день і відбуває.

З наведеного вбачається, що і судимість за вчинений другий тяжкий злочин за ч.3 ст.185 КК України за вироком суду від 17 червня 2010 року також не погашена, оскільки згідно п.1 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до ст.75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину.

Враховуючи, що ОСОБА_6 під час іспитового строку за вироком Тростянецького районного суду від 17 червня 2010 року вчинила новий злочин, судимість за тяжкий злочин за цим вироком також не погашена.

Таким чином, Збаразький районний суд Тернопільської області прийшов до правильного висновку про безпідставність подання Збаразької виправної колонії №63 управління Державної пенітенціарної служби України у Тернопільській області про застосування до ОСОБА_6 в ст.4 Закону України Про амністію у 2014 році, в задоволенні якого відмовив.

З таким рішенням суду погодились і представники Збаразької ВК №63 та спостережної комісії при Збаразькій районній державній адміністрації, про що свідчать їх висновки, дані у судовому засіданні при розгляді зазначеного подання.

Посилання засудженої ОСОБА_6 в апеляції на вказівку у вступній частині вироку Тростянецького районного суду Вінницької обл. від 17 червня 2010 року про те, що її судимість за вироком цього ж суду від 04 вересня 2003 року зазначена як погашена, свідчить лише про допущену судом помилку і не є підставою для звільнення її по амністії з наведених вище підстав.

1)
З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст.8, 9 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року, п.в ст.4 Закону України Про застосування амністії в Україні від 1 жовтня 1996 року, колегія суддів, -
2) ухвалила:
3) Строк на апеляційне оскарження ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2014 року засудженій ОСОБА_6 поновити.
4) Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 червня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні подання Збаразької виправної колонії №63 управління Державної пенітенціарної служби України у Тернопільській обл., без змін.
5) Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2