Провадження № 1-кп/734/132/15 Справа № 734/1933/15-к
28 липня 2015 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,
з участю сторін,- з боку обвинувачення:
військового прокурора ОСОБА_4 ;
захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Указом Президента України № 607/2014 від 21.07.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 1126-VII від 17.03.2014, відповідно до ст. ст. 106 ч. 1 п. п. 1, 17, 20, 112 Конституції України та ст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 оголошено проведення, часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 08.08.2014 з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_3 на військову службу під час мобілізації та направлено для її проходження до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 229 від 27.10.2014 ОСОБА_3 у військовому званні «солдат» призначений на посаду курсанта 8 навчальної механізованої роти військової частини НОМЕР_1 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 з 27.10.2014 ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
28 січня 2015 року близько 13 години ОСОБА_3 , діючи умисно, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, не одержавши дозволу відповідного начальника, та у порушення зазначених статутних вимог, а також вимог ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, самовільно залишити військову частину - польова пошта НОМЕР_1 і повернувся до військової частини 22.04.2015.
У період з 08.02.2015 по 22.04.2015 ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні у центрі первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Полтави, що підтверджується наданими останнім довідками. ОСОБА_3 був незаконно відсутній у військовій частині НОМЕР_1 у період з 28.01.2015 по 08.02.2015, тобто протягом 12 днів.
ОСОБА_3 перебував за межами військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, тобто солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину та незаконно перебував за її межами тривалістю понад 10 діб, але не більше місяця.
За таких обставин суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 407 КК України.
03.07.2015 між підозрюваним ОСОБА_3 та старшим військовим прокурором Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_6 було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди підозрюваний та прокурор дійшли згоди щодо формулювання, правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання підозрюваним ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений, а саме штрафу у розмірі 20 (двадцяті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, який, згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Прокурор також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Враховуючи наведене, суд, вислухавши доводи прокурора, думку захисника та обвинуваченого, встановивши дві обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
з а с у д и в:
Затвердити угоду від 03.07.2015 про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_3 та старшим прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_6 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покаранням у виді штрафу розміром 20 (двадцять) неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. в доход держави.
Запобіжний захід не застосовувався.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали Апеляційним судом Чернігівської області.
Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області ОСОБА_1 .