Справа № 131/1762/14-к
В И Р О К
І М 'Я М У К Р А Ї Н И
27.05.2015 року
Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань в м. Іллінці, обвинувальний акт з угодою про примирення між потерпілою та підозрюваною по кримінальному провадженні № 0000219 від 15 липня 2014 року про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 23.06.2014 року, перебуваючи в будинку ОСОБА_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, а саме коштами належними ОСОБА_4 , шляхом обману, зловживаючи довірою ОСОБА_4 , отримала пенсійну карточку «ПриватБанк» останньої, та достовірно знаючи, що на картці наявні кошти в сумі 990 грн. повідомила ОСОБА_4 , що кошти на картці відсутні.

24 червня 2014 року о 13 год., продовжуючи свій злочинний намір, користуючись довірою ОСОБА_4 із пенсійної картки потерпілої, яка на той час знаходилась на зберіганні у ОСОБА_5 , остання в м. Липовець Вінницької області зняла кошти у сумі 600 грн. та в подальшому розпорядилась вище вказаними коштами на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 заволоділа майном потерпілої ОСОБА_6 , а саме коштами у сумі 600 грн.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри громадянки ОСОБА_5 в заволодінні чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В даному кримінальному провадженні 19 серпня 2014 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення відповідно до вимог ч. 1 ст. 468 КПК України за умовами якої потерпіла та підозрювана дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч. 1 ст. 190 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_5 штраф у вигляді тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 510 грн.

Сторонам угоди зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, що у відповідності до ст. 473 КПК України є:

1) для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 393, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України;

2) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювавти розмір вимог про відшкодування шкоди.

Також сторонам угоди зрозумілі наслідки невиконання угоди, які визначені ст. 476 КПК України, яким є:

1) У разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановленого законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

2) Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, розглядається в судовому засіданні за участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для судового розгляду.

3) Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулась з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування.

4) Ухвала про скасування вироку, яким була затверджена угода, або про відмову у скасуванні вироку може бути оскаржена в апеляційному порядку.

5) Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просить затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, у разі затвердження угоди, та просить угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення сторонами угоди про примирення від 19 серпня 2014 року є добровільним та не суперечить вимогам закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_5 цілком обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене суд встановив, що вина обвинуваченої у інкримінованому їй складі злочину є доведеною та ніким не оспорюється, а тому за вчинений злочин обвинувачена підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення від 19 серпня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 474, 475 КПК України суд, -

ПРИСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення від 19 серпня 2014 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 , винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу розміром 510 грн..

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Іллінецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з особливостями, передбаченими ч. 3 ст. 394 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1