Справа № 1-2/2008 р.
року Мурованокуриловецький районний
суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.
при секретарі Хонькович Л.І.
підсудного ОСОБА_1
захисника ОСОБА_2
у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу про
обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4
одруженого, на утриманні неповнолітній син, працюючого ІНФОРМАЦІЯ_5, в силу ч.
3 ст. 88 КК України не судимого, - за ч. 1 ст. 172 та ч. 2 ст. 175 КК України,
ОСОБА_1, працюючи на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_6 ІНФОРМАЦІЯ_7та будучи службовою особою, в обов`язки якого входять
організаційно-розпорядчі та
адміністративно-господарські функції, протягом 2005-2006 років включно
безпідставно не виплатив працюючим та звільненим працівникам ІНФОРМАЦІЯ_6 -
всього 37 осіб - заборговану більше, ніж за один місяць, заробітну плату на
загальну суму 100547 гривень. Натомість, ОСОБА_1. наявні за період 2005-2006
заробітної плати, а на погашення зобов`язань по кредитах в установах банків. Вказаними діями (бездіяльністю)
ОСОБА_1. протягом 2005 - 2006 років станом на 31 грудня 2006 року потерпілим:
- ОСОБА_3 заборговано 1537 гривень 33 копійки
- ОСОБА_4. - 418 гривень 46 копійок;
- ОСОБА_5 - 436 гривень 26 копійок;
- ОСОБА_6. - 2011 гривень 39 копійок (в порушення вимог ст.116
КЗпП України при звільненні 10.12.2004 року не здійснив виплату заборгованості
по заробітній платі у день звільнення);
- ОСОБА_7 - 243 гривні 32
- ОСОБА_8. - 1392 гривні 21
- ОСОБА_9 - 267 гривень 15 копійок;
- ОСОБА_10. - 5368 гривень 03 копійки(в порушення вимог ст.116
КЗпП України при звільненні 07.04.2006 року не здійснив виплату заборгованості
по заробітній платі у день звільнення) ;
- ОСОБА_11 - 1321 гривню 56 копійок;
- ОСОБА_12 - 323 гривні 54 копійки;
- ОСОБА_13. - 32 гривні 47
- ОСОБА_14 - 292 гривні 24
- ОСОБА_15. - 34 гривні 53 копійки;
- ОСОБА_16. - 1518 гривень 51 копійку;
- ОСОБА_17. - 473 гривні 13 копійок (в порушення вимог ст.116 КЗпП
України при звільненні 01.12.2006 року не здійснив виплату заборгованості по
заробітній платі у день звільнення);
- ОСОБА_18 - 1190 гривень
- ОСОБА_19 - 735 гривень 53 копійки (в порушення вимог ст.116 КЗпП
України при звільненні 17.03.2006 року не здійснив виплату заборгованості по
заробітній платі у день звільнення);
- ОСОБА_20. - 4382 гривні
- ОСОБА_21 - 813 гривень 26 копійок;
- ОСОБА_22- 1988 гривень 75 копійок;
- ОСОБА_23 - 3010 гривень
64 копійки(в порушення вимог ст.116 КЗпП України при звільненні 25.02.2006 року
не здійснив виплату заборгованості по заробітній платі у день звільнення) ;
- ОСОБА_24- 475 гривень 08 копійок;
- ОСОБА_25- 899 гривень 50 копійок (в порушення вимог ст.116 КЗпП
України при звільненні 01.072004 року не здійснив виплату заборгованості по
заробітній платі у день звільнення);
- ОСОБА_26 - 316 гривень 30 копійок;
- ОСОБА_27 - 692 гривні 92
- ОСОБА_28. - 162 гривні 88
- ОСОБА_29. - 2211 гривень 36 копійок;
- ОСОБА_30. - 681 гривню 46
копійок (в порушення вимог ст.116 КЗпП України при звільненні 01.06.2002 року
не здійснив виплату заборгованості по заробітній платі у день звільнення);
- ОСОБА_31 - 237 гривень 78
копійок (в порушення вимог ст.116 КЗпП України при звільненні 22.05.2003 року
не здійснив виплату заборгованості по заробітній платі у день звільнення) ;
- ОСОБА_32. - 364 гривні 72 копійки;
- ОСОБА_33 - 1520 гривень 65 копійок (в порушення вимог ст.116
КЗпП України при звільненні 21.02.2005 року не здійснив виплату заборгованості
по заробітній платі у день звільнення) ;
- ОСОБА_34 - 621 гривню 17
копійок(в порушення вимог ст.116 КЗпП України при звільненні 10.12.2004 року не
здійснив виплату заборгованості по заробітній платі у день звільнення) ;
- ОСОБА_35 - 159 гривень 76
копійок(в порушення вимог ст.116 КЗпП України при звільненні не здійснив
виплату заборгованості по заробітній платі у день звільнення) ;
- ОСОБА_36. - 540 гривень 32 копійки (в порушення вимог ст.116
КЗпП України при звільненні 10.12.2004 року не здійснив виплату заборгованості
по заробітній платі у день звільнення);
- ОСОБА_37. - 1443 гривні 30 копійок (в порушення вимог ст.116
КЗпП України при звільненні ОСОБА_37. 30.09.2002 року не здійснив виплату
заборгованості по заробітній платі у день звільнення);
- ОСОБА_38. - 144 гривні 74 копійки (в порушення вимог ст.116 КЗпП
України при звільненні ОСОБА_38 10.12.2004 року не здійснив виплату
заборгованості по заробітній платі у день звільнення);
- ОСОБА_39 - 489 гривень 22 копійки (в порушення вимог ст.116 КЗпП
України при звільненні ОСОБА_39. 27.11.2006 року не здійснив виплату
заборгованості по заробітній платі у день звільнення).
Крім того, ОСОБА_1, в порушення вимог ст.108 Кодексу
законів про працю України протягом 2006 року не здійснював нарахування та
виплату заробітної плати
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_23, ОСОБА_24 ОСОБА_26, ОСОБА_18. за відпрацьовані години у
нічний час та в порушення норм Конституції України та інших законів
безпідставно проводив нарахування заробітної плати охоронникам товариства
у січні і лютому 2007 року у розмірі нижчому від встановленого державою
Україна мінімального розміру, чим грубо порушив законодавство про працю.
Тривалий час - 2005 -2006 роки - і систематично ОСОБА_1. грубо порушував ст. 116 КЗпП України, не виплачуючи
звільненим працівникам товариства заборговану заробітну плату у день
Допитаний судом підсудний ОСОБА_1. не визнав себе винним
за жодним із звинувачень і пояснив суду, що на посаді ІНФОРМАЦІЯ_6 він працював
із 2001 року по 20 червня 2007 року. До керівництва він приступив, коли
товариство мало велику заборгованість перед працюючими по заробітній платі. За
час своєї роботи він по мірі можливості погашав заборгованість за минулі роки і
виплачував поточну заробітну плату. Загальна сума заборгованості товариства по
зарплаті перед працівниками за цей період зменшилася. Враховуючи важкий
фінансово-економічний стан товариства, погане фінансування з боку держави, а
також взагалі скрутне становище в державі з виплатою зарплати, він не міг
вчасно проводити оплату праці, але не вбачає в цьому своєї вини чи умислу. Щодо
виплати зарплати охоронникам у розмірі, нижчому від мінімального, то така ситуація
мала місце два-три місяці в 2007 році і була одразу ж виправлена після
перевірки і припису державного інспектора праці.
Не зважаючи на невизнання своєї вини самим підсудним,
вина ОСОБА_1. в грубому порушенні законодавства про працю та безпідставній невиплаті
заробітної плати більше, ніж за один місяць, внаслідок нецільового використання
коштів доведена частково його ж показаннями в судовому засіданні, показаннями
допитаних судом потерпілих, матеріалами кримінальної справи.
Так, потерпілі ОСОБА_27, ОСОБА_20, ОСОБА_23, ОСОБА_24
ОСОБА_26, ОСОБА_33 ОСОБА_35, ОСОБА_25, ОСОБА_36, ОСОБА_13., ОСОБА_8., ОСОБА_22,
ОСОБА_16 ОСОБА_4., ОСОБА_32, ОСОБА_21, ОСОБА_12, ОСОБА_17., ОСОБА_39, ОСОБА_11
ОСОБА_31, ОСОБА_19, ОСОБА_18. суду показали, що вони в різні роки працювали в
ІНФОРМАЦІЯ_6 на різних посадах і всі мають заборгованість по заробітній платі.
ОСОБА_1. виплачував зарплату в основному натуроплатою, а при великій потребі -
весілля, поховання і т.п. - по можливості виплачував її грішми. Частина з них
претензій особисто до ОСОБА_1. не має, частина - звернулася до суду в
цивільному порядку про стягнення заборгованості по зарплаті і чекає на
Як вбачається із контракту від 26 квітня 2002 року (т. 1,
а.с. 81-85), ОСОБА_1. обраний загальними зборами акціонерів ІНФОРМАЦІЯ_6
головою правління строком на 5 років, і зобов`язувався здійснювати поточне управління товариством,
забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і
Актом ревізії окремих питань фінансово-господарської
діяльності ІНФОРМАЦІЯ_6НОМЕР_1 від 01.02.2008 р. (т. 2, а.с. 474-477)
встановлено, що на початок періоду, який вміняється підсудному - 2005-2006 роки
включно, - за товариством рахувалася кредиторська заборгованість по виплаті
заробітної плати в сумі 172816 гривень
13 копійок. Ревізією встановлено, що в 2005-2006 роках заробітна плата ОСОБА_3,
ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10ОСОБА_12., ОСОБА_14, ОСОБА_15
ОСОБА_16, ОСОБА_17., ОСОБА_18., ОСОБА_19, ОСОБА_20 ОСОБА_21, ОСОБА_23, ОСОБА_24
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28., ОСОБА_29. та ОСОБА_32 нараховувалася відповідно
до табелів обліку робочого часу та нарядів на відрядну роботу. Виплата зарплати
проводилася як в грошовій так і в натуральній формі. Так, протягом 2005 року
згідно відомостей та накладних вище перерахованим працівникам надано готівкою
та виписано в рахунок оплати зерно, сіно, дрова, продукти харчування та послуги
зазначеним працівникам виплачено готівкою та виписано в рахунок оплати праці
основні засоби, зерно, сіно, дрова, надано послуги трактора, а також із
заробітної плати утримано орендної плати за користування садом та перераховано
копійки. В результаті таких дій станом на 31.12.2006 року кредиторська заборгованість товариства по зарплаті
Із доданих до акту ревізії реєстрів виплати заробітної
плати працівника ІНФОРМАЦІЯ_6 (т. 2 а.с. 490-511) вбачається, що виплата
проводилася в порушення вимог ст. 115 КЗпП України а ст. 24 Закону України «Про
оплату праці» нерегулярно і несвоєчасно.
В той же час, актом НОМЕР_2від 06 квітня 2007 року
позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ІНФОРМАЦІЯ_6 за 2005-2006 роки (т. 1 ст.
54-60) встановлено, що за цей період в касу товариства поступило всього 138904
гривні 28 копійок, і з них відповідно до
видаткових касових ордерів, авансових звітів голови правління ОСОБА_1. та
прибуткових квитанцій Приватбанку використано на погашення банківських кредитів
Стаття 43 Конституції України гарантує кожному
громадянину право на своєчасне одержання винагороди за працю і захищає це право
законом. Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України та ч. 3 ст. 15 Закону України
«Про оплату праці», оплата праці працівників здійснюється в першочерговому
порядку, а всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним
органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Таким чином, якщо
роботодавець - в даній кримінальній справі голова правління ІНФОРМАЦІЯ_6
ОСОБА_1.- наявні в нього кошти спрямував
не на виплату заробітної плати, а на оплату зобов`язань за укладеними договорами,
виконання податкових зобов`язань чи на інші цілі, хоча б і пов`язані із
забезпеченням діяльності підприємства, його дії слід кваліфікувати за ч. 2
ст. 175 КК України як безпідставна невиплата заробітної плати громадянам
більше ніж за один місяць, вчинена умисно керівником підприємства внаслідок
нецільового використання коштів.
Відповідно до реєстру нарахованої заробітної плати працівникам ІНФОРМАЦІЯ_6 у 2005 (т. 2, а.с.
484-486) та у 2006 (т. 2, а.с. 487-489) роках потерпілим у цій справі ОСОБА_6.,
ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_25, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_33 ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_37., ОСОБА_38 та ОСОБА_39 заробітна плата протягом 2005-2006
років не нараховувалася, оскільки вони були звільнені з товариства до початку
періоду, про що свідчать виписки з наказів (т. 2, а.с. 541-553). Однак,
товариство мало заборгованість перед цими працівниками по заробітній платі за
попередні роки, але ОСОБА_1. як керівник не забезпечив виконання вимог ст. 116
КЗпП України та не виплатив їм заробітну плату у день звільнення.
Тривалість і систематичність порушень з боку ОСОБА_1. законодавства про
працю стверджується також постановами судді Мурованокуриловецького районного
суду від 18 липня 2005 року (т. 1, а.с. 88), від 14 червня 2006 року (т. 1, а.с.
87), постановами державного інспектора праці від 29 липня 2005 року (т. 1, а.с.
89), 31 липня 2006 року (т. 1, а.с. 90). Крім того, актом перевірки НОМЕР_3 від
13 березня 2007 року державного інспектора праці (т. 1, а.с. 36-38), табелями
обліку робочого часу (т. 2, а.с. 573-580), показаннями в судовому засіданні
потерпілих ОСОБА_23 та ОСОБА_24доведено, що ОСОБА_1. порушував вимоги ст. 108
КЗпП України та не оплачував роботу охоронників у нічний час у підвищеному
розмірі, а також в порушення ст. 3 Закону України «Про оплату праці» нараховував
та виплачував їм заробітну плату без дотримання мінімального її розміру.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в цій частині
дії (бездіяльність) підсудного ОСОБА_1. слід кваліфікувати як грубе порушення
законодавства про працю за ч. 1 ст. 172 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд враховує суспільну
небезпеку вчинених ним злочинів, зокрема, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 175
КК України, відповідно до класифікації, визначеної статтею 12 КК України, є
злочином середньої тяжкості; особу винного, який за місцем проживання (т. 1,
а.с. 199) характеризується позитивно як особа, на поведінку якої зауважень не
надходило, а керівництвом за місцем роботи (т. 3, а.с. 99, 149), - як
ініціативний, відповідальний та вимогливий працівник. Суд також враховує обставини, що пом'якшують покарання для
ОСОБА_1., зокрема, обставину, що він має на утримані неповнолітнього ОСОБА_40
(т. 1, а.с. 200), що з врахуванням постанови Мурованокуриловецького районного
суду від 17 червня 2008 року (т. 3, а.с. 148) та положень ч. 3 ст. 88 та п. 1
ст. 89 КК України є особою, що не має судимості. У діях ОСОБА_1. суд не вбачає
обставин, що обтяжують йому покарання.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що
ОСОБА_1 слід призначати: за ч. 1 ст. 172 КК України - найменш тяжке покарання,
визначене санкцією інкримінованої частини статті у виді штрафу в мінімальному
розмірі, визначеному кримінальним законом, - тридцять неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; за ч. 2 ст. 175 КК України - у виді обмеження волі
на строк, ближчий до мінімального, визначеного кримінальним законом, - два
роки. За наявності сукупності пом'якшуючих покарання обставин та особи винного,
суд приходить до висновку, про можливість виправлення ОСОБА_1. без реального
відбування покарання та звільнення його від покарання у виді обмеження волі з
призначенням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку на мінімальний
строк, визначений кримінальним законом.
Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування запобіжного
заходу щодо ОСОБА_1., і вважає, що до вступу вироку в законну силу, обраний
раніше запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд слід залишити без зміни.
Заявлені у справі заяви про видачу судових наказів
прокурор в судовому засіданні не підтримувала, крім того, відсутні законні
процесуальні підстави для розгляду таких заяв у кримінальній справі, а тому суд
залишає їх без розгляду.
Керуючись ст. ст. 323,
324 КПК України, суд -
визнати винним та призначити покарання: за ч. 1 ст. 172 КК України у виді
штрафу в сумі п`ятсот десять гривень, за ч. 2 ст. 175 КК України
у виді двох року обмеження волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1звільнити
від відбування покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом одного року
іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки: не
виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомлятиме органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтиметься для реєстрації
в органи кримінально-виконавчої системи.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу
ОСОБА_1 залишити без зміни - підписку про невиїзд.
На вирок протягом п`ятнадцяти діб з моменту його
проголошення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області.
Суддя: (підпис)
Рішення набрало чинності 26.08.2008 року.

Згідно:

Суддя Мурованокуриловецького

районного суду Н.В. Тучинська