Вирок
Іменем України
19.05.2015 м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000830 від 27.03.2014 року, кримінальне провадження №0001729, внесене в ЄРДР від 06.06.2014р. про обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чайковичі, Самбірського району, Львівської області громадянина України, непрацюючого, освіта середня, одруженого, раніше неодноразово судимого, 06.02.2012р. Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, 25.04.2014р. Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2-х років позбавленні волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, проживає АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, судимість за яке не знята та не погашена, 25.03.2014р. близько 16-00 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Все по дві гривні», що по вул.Федьковича, 20 в м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав із лівої кишені куртки потерпілої ОСОБА_8 , у яку вона була одягнена, мобільний телефон марки «Prestigio multy phone» в корпусі білого кольору, із серійним номером ІMEІ 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2061грн.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , 06.06.2014р., близько 07 год.00хв., перебуваючи по вул.А.Горської,2 у м.Львові, на ринку «Привокзальний», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, викрав жіночу сумочку з особистим майном, яка належить потерпілій ОСОБА_9 , яка знаходилась за прилавком лотка, де потерпіла ОСОБА_9 здійснює торгівлю. Під час вчинення вказаних дій ОСОБА_6 був викритий потерпілою ОСОБА_9 , від доведення злочинного умислу до кінця не відмовився та відкрито заволодів жіночою сумочкою потерпілої ОСОБА_9 вартістю 280грн., в якій було 219 гривень та дві зв`язки ключів, однак не зміг вчинити усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, по епізоду, що мало місце 25.03.2014р., за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся. Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 дав показання суду, що телефон викрав у потерпілої ОСОБА_8 у магазині «Все по дві гривні», витягнувши непомітно мобільний телефон з кишені куртки потерпілої ОСОБА_8 , у яку вона була одягнена. Обвинувачений повернув потерпілій мобільний телефон на наступний день, шкодує за вчинене кримінальне правопорушення, вибачився перед ОСОБА_8 .

Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 дала показання, що в магазині «Все про дві гривні» вона працює продавцем-конкультантом. 25.03.2014р. вона прибирала в другому залі магазину. Близько 16 год. 30 хв. вона помітила, що у неї зник мобільний телефон, який знаходився у кишені куртки, в якій вона була одягнена. Телефон коштував більше 2000 гривень, картка пам`яті 200гривень. Потерпіла ОСОБА_8 попросила керівництво надати їй відеозапис торговельного залу, на якому вона побачила особу, що викрала телефон. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 підтвердила, що цією особою є обвинувачений. Телефон їй повернули на наступний день працівники міліції. Телефон був неушкоджений, картка пам`яті не повернута, також зникли 2 сімкартки. Щодо міри покарання обвинуваченому потерпіла ОСОБА_8 поклалась на розсуд суду.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, а саме покази обвинуваченого в судовому засіданні ОСОБА_6 , відповідно до яких він визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, по епізоду, що мав місце 25.03.2014р., покази потерпілої ОСОБА_8 , суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненому доведена повністю, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.

Органом досудового розслідування, при направленні до суду обвинувального акту, дії ОСОБА_6 за епізодом, що мав місце 06.06.2014р., були кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК, а саме - відкрите викрадення чужого майна (грабіж). В подальшому, прокурор під час судового розгляду кримінального провадження змінив правову кваліфікацію пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 з ч.2 ст.186 КК України на ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, оскільки в ході судового розгляду даного кримінального провадження, факт наявності у ОСОБА_10 умислу на відкрите викрадення чужого майна не знайшов підтвердження, а обвинувачений вчинив незакінчений замах на вчинення відкритого викрадення чужого майна, оскільки не зміг вчинити усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 т. 186 КК України та за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України не визнав, пояснивши, що він не мав умислу на відкрите викрадення чужого майна, а вчинив крадіжку таємне викрадення чужого майна.

Обвинувачений та захисник обвинуваченого, просили суд перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України по епізоду, що мав місце 06.06.2014р. підтверджується наступними доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

- Показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до яких ОСОБА_6 06 червня 2014 року близько 06-00 , маючи намір поїхати в село до дочки та своєї матері, йшов на електричку. Приходячи через ринок «Привокзальний», обвинувачений помітив, що за прилавком одного з лотків, лежала жіноча сумочка чорного кольору. Він зайшов за прилавок, за яким нікого не було, та взяв сумку, заховав під піджак і почав відходити. Приблизно через 8 метрів, до нього підбігла жінка та почала оглядати його і спитала, що він робив за прилавком. Обвинувачений зрозумів, що це хазяйка цієї сумки. Вона відхилила його піджак і побачила сумку. Сумка була в руках в обвинуваченого. Обвинувачений відповів потерпілій, що це сумка його дружини. Потерпіла зразу відібрала в нього сумку та почала кричати «Я піймала злодія» та кликати людей. Конфлікт між потерпілою та обвинуваченим тривав 1-1,5 хвилини. Потерпіла тримала та била обвинуваченого, а тому обвинувачений сказав, що це сумка його дружини. Люди почали збиратися. Він боявся розправи, захищався. Після того, як потерпіла його відпустила, він побіг в сторону до парковки на вихід з ринку, за ним бігли люди, він побачив працівників міліції і зупинився. Після чого був затриманий працівниками міліції.

Показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - працівників міліції, які показали, що в перших числах червня 2014 року патрулювали в районі «Привокзального Ринку». Близько 7-00 год. ранку вони почули крики жінки «ловіть злодія», побачили мужчину, який втікав з ринку. Коли свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підбігли до обвинуваченого, він зупинився та подякував їм, оскільки за ним бігло багато людей. Зразу підбігла жінка, сказала, що він в неї вкрав сумку, витягнув з-під ятки. Обвинувачений сам зізнався, що він винен та погодився піти в дільничний відділ міліції, що по вул.Федьковича,15 в м.Львові. На запитання прокурора свідок ОСОБА_12 відповів, що при затриманні ОСОБА_6 сказав, що сумки в нього немає і йому нічого не пред`являть. Сумка була в жінки, яка бігла за обвинуваченим.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що це було на початку червня. Він з дружиною був на ринку, продавав овочі, почув крики «ловіть злодія», коли обернувся, то побачив, як обвинувачений намагається забрати сумку в потерпілої ОСОБА_9 . Після того, як потерпіла забрала сумку в обвинуваченого, обвинувачений почав тікати. Потерпіла побігла за обвинуваченим. Свідок також побіг за ними та коли побачив працівників міліції, повернувся на своє робочу місце. На запитання прокурора свідок пояснив, що між обвинуваченим та потерпілою виникла тяганина, під час якої обвинувачений кричав, що це сумка його дружини. Тяганина тривала хвилину часу. Після того, як сумка опинилась в потерпілої, обвинувачений побіг до виходу з ринку.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що на початку червня 2014 року об 7-00 год. ранку, вона, знаходячись на своєму робочому місці на ринку, почула крики потерпілої ОСОБА_15 «ловіть злодія». Коли свідок ОСОБА_14 обернулась, то побачила, що потерпіла біжить за чоловіком, що забрав в неї сумку. Коли потерпіла наздогнала обвинуваченого, то між ними виникла шарпанина, обвинувачений не хотів віддавати сумку. Коли потерпіла забрала сумку, він почав тікати, проте його затримали працівники міліції. Мужчину вона бачила зі спини. В момент викрадення обличчя мужчини вона не бачила. На запитання головуючої свідок відповіла, що під час шарпанини, яка виникла між потерпілою та обвинуваченим, потерпіла тримала сумку за один кінець, а обвинувачений за інший.

Потерпіла ОСОБА_9 на підставі ст.63 Конституції України відмовилась від дачі показів в судовому засіданні.

Крім показів обвинуваченого та свідків, вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення по епізоду, що мало місце 06.06.2014р., підтверджується письмовими документами - доказами, наданими стороною обвинувачення та які містяться в матеріалах кримінального провадження №0001729: - протоколом огляду місця події від 06.06.2014р., відповідно до якого було оглянуто жіночу сумку чорного кольору 25Х30 см, надану для огляду потерпілою ОСОБА_9 , в якій виявлено 2 в`язки ключів від двох квартир ОСОБА_9 , гаманець коричневого кольору, в якому знаходились гроші в сумі 219 гривень різними купюрами та 2 записники у вигляді блокнотів. Як повідомила потерпіла ОСОБА_9 сумку, яку вона надала для огляду в присутності понятих , 06.06.2014р. близько 7-00 год. у неї було викрадено на території ринку «Привокзальний» невідомою особою, яку затримали працівники міліції (а.с.5-7); протоколом проведення слідчого експерименту від 13.06.2014р. за участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника в присутності понятих (а.с.51-66).

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, які суд вважає належними, допустимими та достовірними, суд визнає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України по епізоду, що мав місце 06.06.2014р.

Як вбачається як показів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , коли потерпіла наздогнала обвинуваченого ОСОБА_6 , то між обвинуваченим та потерпілим виникла шарпанина, обвинувачений продовжив свої дії щодо заволодіння сумкою потерпілої ОСОБА_9 , тримаючи сумку, і кричав, що це сумка його дружини і після того, як потерпіла почала кричати «ловіть злодія», відібрала в обвинуваченого сумку, та почали збиратися люди, обвинувачений кинувся тікати, побоюючись помсти.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 за N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

Суд вважає правильною кваліфікацію злочину по епізоду, що мав місце 06.06.2014р., за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 , вчинивши викрадення чужого майна крадіжку 25.03.2014р., повторно, та маючи непогашену судимість за ч.2 ст.185 КК України, 06.06.2014р. вчинив незакінчений замах на вчинення відкритого викрадення чужого майна, вчинений повторно, але не зміг вчинити усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, що не залежали від його волі.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_16 щодо невизнання своєї вини за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України суд оцінює як спосіб захисту від пред`явленого звинувачення з метою уникнення більш суворого покарання. Щодо умислу обвинуваченого, який спершу був спрямований на таємне викрадення чужого майна, то після викриття його потерпілою, обвинувачений продовжив дії, спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном не бажаючи віддавати сумку потерпілій, стверджуючи, що це сумка його дружини та тримаючи сумку, а отже його умисел після викриття його потерпілою був спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, але обвинувачений не довів його до кінця, з причин, що не залежали від його волі. З врахуванням обставини справи, суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України по епізоду від 06.06.2014р. на ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

По епізоду обвинувачення від 25.03.2014р. судом встановлено обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.66 КК України щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною наявність в обвинуваченого 3-ої групи інвалідності.

Обтяжуючих обставин по епізоду від 25.03.2014р. не виявлено.

По епізоду обвинувачення від 06.06.2014р.відповідно до ч.2 ст.66 України суд визнає пом`якшуючою обставиною наявність в обвинуваченого 3-ої групи інвалідності.

По епізоду обвинувачення від 06.06.2014р. обтяжуючих вину обвинуваченого обставин судом не виявлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, його особу, раніше неодноразово судимого, який під час іспитового строку за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.04.2014р. вчинив новий злочин, який згідно з характеристикою, виданою за місцем проживання, характеризується задовільно ( а.с.74), на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с.75,76), пом`якшуючі обставини, які наведені вище, відношення обвинуваченого до скоєних злочинів, який визнав вину та розкаюється у вчиненні злочину за ч.2 ст.185 КК України, розкаюється у вчиненні злочину по епізоду від 06.06.2014р., однак не згідний з кваліфікацією злочину за ч.3 п.15, ч.2 ст.186 КК України, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства , і він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України по епізоду від 25.03.2014р., в межах санкції ч.2 ст.186 КК України по епізоду від 06.06.2014р. з врахуванням вимог, передбачених ч.3 ст.68 КК України.

Суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 злочин по епізоду від 25.03.2014р. за ч.2 ст.185 КК України вчинив до постановлення вироку Самбірським міськрайонним судом Львівської області від 25.04.2014р., суд за правилами ч.4 ст.70 КК України призначає покарання за сукупністю злочинів, призначає покарання за цим вироком та остаточно призначає покарання за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.04.2014р. до покарання, призначеного за цим вироком.

Витрати на проведення товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000830 у сумі 294,84грн. стягнути з обвинуваченого в користь держави.

Речові докази магнітний носій марки VDR у кримінальному провадженні №0000300, на якому міститься відеозапис під назвою «DOWNLOAD_5735_1001-3avi», залишити при матеріалах справи.

Керуючись ст.ст.370,374,376 КПК України, ч.4 ст.70, ст.71, 68,78 КК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання за злочин за ч.2 ст.185 КК України та покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.04.2014р. за злочин за ч.2 ст.185 КК України, призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі.

За ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді 4-ох (чотирьох років) позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.04.2014р. та остаточно до відбуття покарання ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді 4(чотирьох років) 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Витрати на проведення товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000830 у сумі 294,84грн. (двісті дев`яносто чотири гривні 84 коп.) стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь держави.

Речові докази магнітний носій марки VDR у кримінальному провадженні №0000300, на якому міститься відеозапис під назвою «DOWNLOAD_5735_1001-3avi», залишити при матеріалах справи.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту застосування до нього запобіжного заходу тримання під вартою з 06.06.2014р., зарахувавши строк тримання під вартою в строк відбування покарання.

До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою, продовживши його до 17.07.2015р.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а також надіслати потерпілим.

Суддя ОСОБА_1