справа 1-86 /07
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 лютого 2007
року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Кушнір
Н.В.

при секретарі Данчук
Л.А.

з участю прокурора Іванціва
М.Р.

потерпілого ОСОБА_2

його представника ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівному кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, з
професійно-технічною освітою, працюючого ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, військовозобов"язаного,
проживаючого по АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.І ст.122 КК України,

встановив:

27 березня 2006
року близько 19 години ОСОБА_1, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, на вул.Центральній в смт.Клевань Рівненського
району Рівненської області під час конфлікту з ОСОБА_2, діючи умисно, на грунті
неприязних відносин наніс декілька ударів руками та ногами по тулубу
останнього, в результаті, чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді
перелому 6 ребра
зліва по передній аксілярній лінії без зміщення, що відноситься до середнього
ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров»я.

Крім того, під час даної сутички
потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я,
а саме закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та
крововиливів в лівій навколоочніи ділянці, в лівій тім"яній ділянці, на
лівій вушній раковині, в лобній ділянці справа, забою м"яких тканин
лобно-скроневої ділянки зліва з наявністю крововиливу, ссаден на правій щоці та
в ділянці дуги нижньої щелепи зліва, кожне з яких відноситься до легких
тілесних ушкоджень.

Підсудний в
судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю, підтвердивши
встановлені судом обставини та показав, що 27 березня 2006
року після закінчення робочого дня він зустрів ОСОБА_4, якому запропонував
зайти в бар у с.Зоря, де він випив горілки і домовився з ОСОБА_4 йти до того
додому. По дорозі в маршрутному таксі йому телефонувала його дівчина і сказала,
щоб він їхав до неї додому в с.Зоря, у зв"язку з чим разом з ОСОБА_4 він
вийшов з автомобіля в смт.Клевань і йшли по вул.Центральній до зупинки.
Приблизно о 19 год. 30 хв. їх

2

обігнав на велосипеді раніше їм незнайомий ОСОБА_2 і при
цьому оббризкав його штани. Він розізлився на це і викрикнув, щоб потерпілий
дивився як їздить, при цьому обізвав його нецензурними словами. На це ОСОБА_2
зупинився і з розвороту вдарив переднім колесом ОСОБА_4 по обличчю, від чого
ОСОБА_4 присів. У зв"язку з такою негідною поведінкою потерпілого він
наносив йому удари руками та ногами по тілу, вдарив по велосипеду. ОСОБА_4
намагався припинити бійку, відштовхуючи їх один від одного. Згодом на дорогу
вийшли дві жінки: ОСОБА_5
та ОСОБА_6, які забрали потерпілого на подвір"я господарства однієї з
них, де ОСОБА_2 зняв куртку і направився в його бік, між ними знову вчинилася
бійка. Через деякий час ОСОБА_7 витяг його та ОСОБА_4 з двору, припиняючи
бійку. ОСОБА_2 викрикував в його адресу образливі слова, тому він взяв в руки
його велосипед, який лежав на узбіччі, оскільки хотів, щоб потерпілий підійшов
сам, але ОСОБА_7 забрав велосипед і віддав його жінці, яка вже віддала його
потерпілому. На цьому конфлікт закінчився.

Наніс тілесні
ушкодження ОСОБА_2 і пошкодив його велосипед тому, що він обризгав його штани
та наніс удар колесом велосипеда його другу ОСОБА_4.

Оцінюючи зібрані
по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного у скоєному
повністю доведена.

У зв"язку з
тим, що учасники судового розгляду не оспорюють фактичні обставини справи, суд
вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним.
При цьому дані факти вважаються дослідженими та встановленими в судовому
засіданні, оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними
у справі доказами, які не потребують дослідження у ході судового розгляду
справи. При цьому суд переконався у тому, що підсудний правильно розуміє зміст
всіх обставин справи, які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються і
сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає. Підсудному
роз"яснено, що він при відмові від дослідження доказів щодо фактичних
обставин справи буде позбавлені можливості оспорювати їх в апеляційному
порядку. Усвідомивши це, підсудний настояв на істинності своєї позиції у
визнанні вини і викладених обставинах справи.

Крім визнання
підсудним своєї вини, його вина у скоєному підтверджується зібраними по справі
доказами, дослідженими судом, зокрема потерпілий ОСОБА_2 показав,
що 27 березня 2006 року біля 19 години 15 хвилин він їхав
на своєму велосипеді з роботи додому. Під'їхавши до вул.Центральної біля
першого будинку він обминув двох незнайомих хлопців, які йшли по вулиці в центр
смт.Клевань. Він почув, що хлопці почали нецензурно виражатись в його сторону.
Зупинившись на відстані приблизно 2
метрів від них і обернувшись, він запитав в чому справа. Після цього хлопці
підійшли до нього та раптово почали обоє наносити удари руками в обличчя та
нотами по тулубу. Вони намагались вирвати в нього велосипед, який він тримав в
руках і намагався відмахуватись, але від численних ударів кинув на землю.
Незнайомі йому хлопці продовжували наносити удари, при цьому ОСОБА_1 декілька разів
сильно вдарив його ногою по ребрам з лівої сторони, від чого він відчув різкий
біль в цій області. ОСОБА_1
з ОСОБА_4 продовжував наносити удари і в цей час до них підійшли двоє
жінок, які почали просити не бити його і на його прохання забрали велосипед у
двір одного з будинків. Він зайшов за жінками, а ОСОБА_1 і ОСОБА_4 за ним. В дворі хлопці почали знову шарпати
його та наносити удари і в цей час підійшов ОСОБА_7 та витяг їх на вулицю.
Хлопці пішли в сторону транспортної зупинки, а він в селищну раду, звідки
викликав міліцію.

Також вина
підсудного підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4 в судовому засіданні,
ОСОБА_5 / а.с.36 /, ОСОБА_6 / а.с.37 /, ОСОБА_7 / а.с.38 /, протоколом
огляду місця події / а.с.7 /, протоколами
очних ставок між підсудним, потерпілим та свідками / а.с.39-46 /, висновками
судово-медичних експертиз /
а.с.17, 20, 24,
29-30 /.

Таким чином,
судом встановлено, що ОСОБА_1 умисно
наніс ОСОБА_2 ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні
ушкодження, що не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків,
передбачених у ст.121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад
здоров»я, тому суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122
КК України.

3

При обранні виду
і міри покарання суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується підсудний,
згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, він посередньо характеризується
за місцем проживання, працездатний і працевлаштований.

Обставин, що пом"якшують покарання підсудного, суд
не вбачає.

Обставиною, що
обтяжує його покарання, суд відносить скоєння злочину в стані алкогольного
сп"яніння.

Таку сукупність
обставин суд вважає підставою для застосування відносно підсудного ст.75 КК
України з покладенням на нього певних обов"язків, оскільки, враховуючи
тяжкість злочину, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без
відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з
боку органів кримінально-виконавчої системи.

Щодо цивільного
позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому, то суд
вважає, що врахуванням того, що позивач був травмований саме з вини
відповідача, завдані йому травми потягнули за собою його лікування та завдали
йому моральних та фізичних страждань, суд відповідно до ст.1166, 1167 ЦК України
приходить до висновку про те, що такими діями відповідача позивачу були завдані
матеріальні та моральні збитки, відшкодовувати які позивач має за рахунок
відповідача.

У разі
заподіяння шкоди внаслідок дій, що мають ознаки злочину, має місце кумуляція
санкцій: одночасне притягнення особи як до кримінальної, так і до
цивільно-правової відповідальності. Це є можливим тому, що кримінальне
покарання, як правило, впливає на особистість злочинця, а зобов"язання із
відшкодування шкоди - на
майнову сферу правопорушника.

Заподіяння шкоди
підтверджується доказами, добутими в судовому засіданні і полягає у спричинення
останьому фізичних страждань та моральних переживань внаслідок ушкодження
здоров"я, погіршення стану фізичного здоров"я та звернення у
зв"язку з цим за медичною допомогою, матеріальних витратах на лікування.
На дані підстави посилається потерпілий при доказуванні цивільного позову і суд
бере їх до уваги. Протиправні дії підсудного і заподіяна шкода перебувають у
прямому причинному зв"язку між собою.

Вартість
пошкодженого велосипеда у 300
грн. 00 коп.
підтверджується довідкою, і не заперечується сторонами, тому позов в частині
стягнення матеріальних витрат підлягає до повного задоволення на вказану суму.

Відносно позову
в частині стягнення моральної шкоди, то суд вважає за можливе задоволити його
частково.

Ст.1167 ЦК України
передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Ст.З Конституції
України проголошує, що людина, її життя і здоров"я, честь і гідність,
недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При визначенні
розміру моральної шкоди суд враховує тяжкість та сукупність нанесених
ушкоджень, тяжкість злочину, тривалість лікування, оскільки з 28 березня по 14 квітня 2006 року потерпілий
лікувався стаціонарно у неврологічному відділенні Рівненської ЦРЛ, а з 14 квітня по 28 грудня 2006 року лікувався
амбулаторно, можливість відновлення попереднього стану здоров"я, наслідки
тілесних ушкоджень та обставини, за яких була заподіяна моральна шкода
потерпілому, те, що внаслідок злочинних дій відповідача, вчинених у присутності
стороніх людей були принижені честь і гідність потерпілого, яка позитивно
характеризується та те, що потерпілий усвідомлював, що його приниження було
очевидним і стало предметом обговорення серед жителів селища.

Також суд
враховує майновий стан відповідача, вимоги розумності та справедливості тому
таке відшкодування моральної шкоди суд визначає у розмірі 5 000 грн.

У зв"язку із задоволенням
позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 51 грн. 00 коп. за
задоволення позову в частині матеріальних збитків та 17 грн. в частині
моральних збитків, всього 68
грн. 00 коп.

4

Щодо стягнення
витрат по оплаті допомоги адвоката, то відповідно до ст.88 ЦПК України вони
відшкодовуються стороні, на користь якої постановлено рішення. Разом з тим, у
квитанції не вказано ні її номер, ні реєстраційний номер, як і в угоді
дорученні не вказана сума за її виконання. За таких умов суд позбавлений
можливості стягнути дані витрати.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст.323, 324,
335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним
у скоєнні злочину, передбаченному ч.І ст.122 КК України і призначити покарання
у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі
ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від
відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить
нового злочину і виконає покладені на нього обов»язки.

Зобов»язати ОСОБА_1 повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи чи
навчання, періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Запобіжний захід
підсудному до вступу вироку в закону силу залишити попередній -підписка про
невиїзд.

Цивільний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 300 грн. 00 коп. у
відшкодування матеріальної шкоди, 5
000 грн. 00 коп. у
відшкодування моральної шкоди та в прибуток держави 68 грн. судового
збору.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом 15 діб з моменту
його проголошення.