Номер провадження: 11-кп/785/763/14
Номер справи місцевого суду: 500/7673/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

представника потерпілих: ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі кримінальну справу за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури Татарбунарського району Одеської області ОСОБА_6 , потерпілих: ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2014 року відносно ОСОБА_7 , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області, громадянин України, українець, освіта середня, працює за наймом, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає в АДРЕСА_1 , не має судимості,

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.І ст.115 КК України та виправдано його в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_16 , ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової, моральної шкоди та витрат на поховання- залишено без розгляду,-

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у наступному :

-06 квітня 2013 року в період часу з 23 години 36 хвилин до 00 години 10 хвилин він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі невстановлений предмет циліндричної форми, яким відповідно до висновку експерта № 221 від 07 травня 2013 року може бути один із металевих стержнів, вилучених за місцем його мешкання і наданий на дослідження, знаходився поблизу домоволодіння по АДРЕСА_2 , до якого прибув з наміром поквитатися з ОСОБА_17 через конфлікт, що виник між ними 06 квітня 2013 року приблизно о 22.00 годині в барі Троянда, розташованому по вул. С.Лазо в с.Баштанівка.

06 квітня 2013 року в період часу з 23.36 години до 00.10 години до свого будинку, розташованого по АДРЕСА_3 повернувся потерпілий ОСОБА_18 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та якому було відомо про конфлікт. Поблизу свого будинку потерпілий ОСОБА_18 зустрівся з ОСОБА_19 . В ході виниклого між ним конфлікту на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин ОСОБА_20 розпочав бійку з потерпілим, в ході якої з метою навмисного вбивства наявним у нього металевим тупим предметом циліндричної форми наніс потерпілому ОСОБА_18 множинні удари по голові та тулубу, спричинивши йому тілесні ушкодження: синець, садно і забита рана в лівій скроневій області; садно в лобній області, садно на спинці носа, перелом кісток носа; синець на нижній повіці лівого ока; забита рана в лівій виличній області; перелом лівої виличної дуги; садно і синець на перехіді облямівці верхньої губи зліва; розрив слизової оболонки передодня рота; садно на лівій щоці; подвійний поперечний перелом нижньої щелепи; травматична ампутація 5 зуба нижньої щелепи справа; набряк м`яких тканин, синець, садно і крововилив в м`язи шиї в лівій надключичній області; синці на передній грудній і черевній стінці, в лівій і правій поперекових областях; забита рана на тильній поверхні лівої кисті; садна на тильній поверхні правої кисті; перелом тіла грудини з крововиливом в навколишні м`які тканини; крововилив у коренів і в тканину легенів; розрив міокарда правого шлуночка, від яких потерпілий ОСОБА_18 помер.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 06 травня 2013 року, судячи за даними лабораторних досліджень, всі тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_18 , могли бути заподіяні прижиттєво незадовго до настання смерті, тупим предметом продовгуватої, можливо, циліндричної форми, виготовленим із заліза. Настання смерті потерпілого ОСОБА_18 знаходиться у прямому причинному зв`язку з тупою травмою грудної клітини, що виразилася у вигляді перелому тіла грудини на рівні четвертого грудинно-реберного зчленування з крововиливом в навколишні м`які тканини; крововиливу біля коріння і в тканину легенів; розриву міокарда правого шлуночка і настала від гемотампонади перикарда. Ушкодження у вигляді перелому тіла грудини на рівні четвертого грудинно-реберного зчленування з крововиливом в навколишні м`які тканини; крововиливу біля коріння і в тканину легенів; розриву міокарда правого шлуночка у своїй сукупності призвели до смерті потерпілого і за цим критерієм за життя носили б ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2014 року ОСОБА_20 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.І ст.115 КК України та виправдано його в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

В апеляційних скаргах:
-старший старшого прокурора прокуратури Татарбунарського району Одеської області ОСОБА_6 вказує, що вирок суду, як незаконний та необгрунтований, підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_20 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у вигляді 12 років позбавлення волі, стягнути з ОСОБА_20 витраті на проведення експертиз, задовольнити позов потерпілих про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у повному обсязі, прийняти рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, прийняти рішення щодор речових доказів;

-потерпілі: ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вказують, що вирок суду, як незаконний та необгрунтований, підлягає скасуванню; просять постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_20 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, задовольнити заявлений цивільний позов у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, заслухавши прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , заслухавши потерпілих та їх представника, які підтримали свої апеляційні скарги , та не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія судів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та потерпілих по справі підлягають частковому задоволенню, а вирок суду - скасуванню з призначенням нового судового розгляду у тому ж суді у іншому складі суддів, з наступних підстав.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд 1-ої інстанції у вироку послався на наступне.

Досліджуючи у сукупності докази, що були надані стороною обвинувачення, а також докази сторони захисту, суд 1-ої інстанції дійшов висновку, що вбивство ОСОБА_18 дійсно мало місце, але не доведено, що саме ОСОБА_7 вчинив цей злочин, а тому суд прийшов до висновку, що ОСОБА_20 необхідно виправдати.

Обвинувачений ОСОБА_20 в ході досудового розслідування та в судовому засіданні винним себе не визнав та пояснив, що з потерпілими у нього були нормальні відносини. Він прийшов в бар Троянда в 21.20 годині. Там були ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Вживав спиртні напої, випив ще вдома, в барі він падав, від цього в нього були садна. Потім він зайшов в більярдну, там були ОСОБА_23 та ОСОБА_22 . Він бризнув ОСОБА_22 в очі з балончика та потім попросив пробачення. ОСОБА_22 покинув бар, він також пішов огородами додому. З ОСОБА_22 він потім не бачився. Прийшов приблизно о 22.30 годині, біля воріт стояла його дружина з дитиною. Десь о 22.00 прийшов ОСОБА_24 , просив налити йому, вони пішли в комору, він монтировкою відкрив двері та поклав її на стіл, вони випили вина, йому стало погано. Він вийшов у двір, він був дуже п`яний, його знудило, повернувся, а ОСОБА_24 вже пішов. Зі слів жінки знає, що також приїжджали ОСОБА_25 і ОСОБА_23 . Він ліг в машині спати, на ньому була чорна куртка, сірі джинси, батнік. кросівки, потім ліг біля хвіртки, джинсову куртку він у той день не одягав, там його знайшла дружина. Речі він скинув у коридорі та ліг спати. Спав він у батніку. Йому сказали прийти в міліцію, 07 квітня відпустили його десь о шостій. Потім наступного дня він прийшов до міліції десь о восьмій годині, слідчий ОСОБА_26 сказав йому, що треба їхати в морг, він чув, як слідчий в морзі казав медсестрі, що необхідно взяти кров у потерпілого, його також питали про пошкодження. Слідчий вийшов з великим кульком. Він має підозру, що слідчому дали кров потерпілого. Через чотири місяці йому заявили про підозру у скоєнні злочину. Вони подавали апеляцію, прокурор в апеляційному суді не зміг пояснити, як вилучали речі, та його відпустили з-під варти. Потім йому вручили ще одну підозру. Батнік вилучався при понятих, ОСОБА_27 та Трікуліч були понятими. Працівники міліції намагалися тиснути на понятих, щоб вони підписали. В дружини вилучали його телефон, джинсову куртку, речі дружині, коли він був у райвідділку. Нічого не опечатувалося.

Аналізуючи в сукупності показання потерпілих та свідків, та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд 1-ої інстанції дійшов висновку, що покази потерпілих та свідків ані прямо, ані опосередковано не свідчать, що ОСОБА_28 скоїв цей злочин.

Вказав суд 1-ої інстанції і на те, що висновок сторони обвинувачення про винуватість ОСОБА_20 фактично ґрунтується на речових доказах, а саме: джинсовій куртці та батнікові, на яких виявлена кров постраждалого ОСОБА_18 , а також на даних висновків експерта: № 312 від 25 квітня 2013 року про те, що на джинсовій куртці свідка ОСОБА_20 виявлена кров людини групи АВ, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_18 за умови відсутності ушкодження у свідка ОСОБА_20 на момент події; № 81 від 20 червня 2013 року про те, що кров, виявлена на джинсовій куртці свідка ОСОБА_20 (об`єкт № 3) може походити від потерпілого ОСОБА_29 з імовірністю 99,9999999 %, та кров, виявлена на батніку свідка ОСОБА_20 (об`єкт № 4) може походити від потерпілого ОСОБА_18 , від свідка ОСОБА_20 та невідомої (невідомих) особи (осіб) з ймовірністю 99,999 %; № 350 від 18 липня 2013 року про те, що сліди, схожі на засохлу кров, на куртці з джинсового матеріалу ОСОБА_30 представлені: дрібними бризками, які розташовані на передній поверхні правого рукава в нижній третині та могли виникнути в результаті падіння часток речовини, схожої на кров, що отримали додаткову кінетичну енергію, на передню поверхню правого рукава, звернену до джерела слідоутворення. Не виключається можливість виникнення дрібних бризк, розташованих на передній поверхні правого рукава джинсової куртки ОСОБА_20 в результаті нанесення ушкоджень ОСОБА_18 .

Суд 1-ої інстанції прийшов до висновку про неможливість прийняття до уваги як речових доказів вказаних джинсової куртки та батніка, на яких за даними висновків експертів виявлена кров постраждалого, оскільки вони вилучені неналежним чином та з порушенням вимог КПК, а тому є недопустимими.

З вищезазначених підстав суд 1-ої інстанції не прийняв до уваги висновки судових експертиз № 312 від 25 квітня 2013 року, № 81 від 20 червня 2013 року, № 350 від 18 липня 2013 року, відповідно до яких отримані неналежним чином речові докази, а саме батнік та джинсова куртка обвинуваченого, де була виявлена кров постраждалого ОСОБА_18 .

Суд 1-ої інстанції не погодився зі стороною обвинувачення, що знаряддям злочину був невстановлений предмет циліндричної форми, яким відповідно до висновку експерта № 222 від 07 травня 2013 року, може бути один з металевих стержнів, вилучених за місцем мешкання обвинуваченого і наданий на дослідження, так як на вказаних металевих стержнях не було виявлено ні крові постраждалого, ні інші речовини біологічного походження постраждалого ОСОБА_29 .

Крім того, суд 1-ої інстанції зробив висновок про те, що стороною обвинувачення не було доведено мотив вбивства.

Однак у судовому засіданні сторона обвинувачення не довела, що у ОСОБА_28 виник та був направлений умисел розібратися з ОСОБА_17 та що саме з цією метою він взяв монтировку та вже при зустрічі з ОСОБА_18 в ході виниклого між ними конфлікту на ґрунті раніше сформованих особистих неприязних відносин вчинив вбивство ОСОБА_18 та суд 1-ої інстанції дійшов до висновку, що припущення досудового розслідування щодо мотивів та мети вчинення злочину нічим згодом не підтвердилися.

Таким чином, суд 1-ої інстанції зробив висновок, що обвинувачення ОСОБА_20 у вчиненні вбивства побудоване стороною обвинувачення на неприпустимих доказах і припущеннях, а відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимогст.374 КПК України у мотивувальній частині виправдовувального вироку зазначається формулювання, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, мотиви ухвалення інших рішень щодо інших питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про визнання неналежно вилученими та недопустимими по кримінальному провадженню речових доказів джинсової куртки, батника та кросівок, які належать підозрюваному ОСОБА_7 , не взяв до уваги, що згідно протоколу добровільної видачі від 8.04.2013 року (а/с 168, т.1), сам ОСОБА_7 видав кросівки та джемпер синьо-сірого кольору, а згідно заяви жінки підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_31 (а/с 281, т.1), вона просила долучити до матеріалів кримінального провадження куртку джинсову темно-сірого кольору з плямами бурого кольору, які були предметом експертного дослідження, а висновки експертів були покладені в основу звинувачення ОСОБА_7 у скоєнні вбивства ОСОБА_18 .

Таким чином, вказані документи, як то протокол добровільної видачі та заява про доручення до матеріалів кримінального провадження носильних речей підозрюваного ОСОБА_7 не являлись результатом проведення слідчих дій у вигляді примусового вилучення вказаних речей обвинуваченого ОСОБА_7 .

У зв`язку з вищевикладеним висновок суду першої інстанції щодо допущених органом досудового розслідування порушень процесуальних норм, які не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, оскільки суд у вироку не навів, які норми кримінально- процесуального законодавства під час фіксації добровільної видачі та заяви про видачу речей обвинуваченого ОСОБА_7 були порушені.

Суд у вироку, піддаючи критиці саму процедуру видачі та заяви про видачу речей не навів обґрунтування необхідності участі в даних процедурах понятих, не взявши до уваги положення ст..233 КПК України.

Також суд у вироку, роблячи висновок про незаконність вилучення джинсової куртки, батника та кросівок не навів в обґрунтування прийнятого рішення норми КПК України, згідно яких вказані слідчі дії проводились неналежним чином і не уповноваженою особою.

Даючи оцінку проведеним експертизам від 25 квітня 2013 року (а/с 184-186, т.1), та від 18 липня 2013 року (а/с 201-213, т.1), відносно речових доказів, суд вказав, що на представленій на дослідження куртці обвинуваченого ОСОБА_7 під час її дослідження 18.07.2013 року була виявлена кров, тоді як під час її дослідження раніше- 25.04.2013 року таких бризгів крові не було.

Разом з тим, суд допустив висновок, не зазначений в цих експертних дослідженнях, та наявні сумніви не розв`язав шляхом допиту експертів в судовому засіданні у порядку ст..356 КПК України.

Виправдовуючи ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст..115 ч.1 КК України, суд у вироку навів покази потерпілих та свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_31 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_17 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , покази яких стороною обвинувачення представлені як докази скоєного ОСОБА_7 вбивства, але при цьому не привів мотивів, за якими ці докази не прийняв до уваги.

Також суд дослідив у якості доказів покази свідків ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , які стороною обвинувачення представлені як докази скоєного вбивства, разом з тим у вироку їх не виклав, та оцінки не дав.

Виходячи з положень ч.3 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції може дати іншу оцінку представленим органом досудового розслідування доказам, яким суд першої інстанції оцінки не дав, разом з тим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості повторного дослідження представлених доказів і надати свою оцінку, за відсутністю клопотання учасників судового розгляду з цього приводу і підстав для проведення повторного дослідження представлених доказів у апеляційної інстанції немає повноважень.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вищезазначені порушення у процесі розгляду вказаного кримінального провадження є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законний і обґрунтований вирок, та такими, які згідно п.п.1,2,3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно і всебічно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону , провести судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, та постановити рішення у відповідності до вимог закону.

Оскільки виходячи з вимог ст..415 КПК України при скасуванні судового рішення з направленням справи на новий судовий розгляд суд апеляційної інстанції не вправі наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, перевагу одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілих з наведених питань підлягають перевірці при новому судовому розгляді.

Виходячи з того, що відносно ОСОБА_7 27.09.2013 року була обрана міра запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів, а в апеляційній інстанції прокурор не конкретизував, яку міру запобіжного заходу повинна обрати апеляційна інстанція, тому колегія суддів не находить підстав для обрання якої-небудь міри запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.7, 9, 376, 404, 408, 409, 411, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури Татарбунарського району Одеської області ОСОБА_6 , потерпілих: ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2014 року стосовно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2014 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд у тому ж суді у іншому складі суду.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2