Справа №: 1-79/10
В И Р О К

Іменем України

"04" лютого 2010 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Петрової О.Ф.

при секретарі Сніжко І.М.,

за участі прокурора Костирі Ю.В.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

малолітнього потерпілого ОСОБА_2,

законних представників малолітнього потерпілого: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників потерпілого- Івань Н.О., ОСОБА_5М,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олександрія кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнаного непридатним до військової служби у мирний час, неодруженого, несудимого, працюючого електриком у фізичної особи - підприємця ОСОБА_7, мешкаючого за адресою: м.Олександрія Кіровоградської області, вул. Луначарського,4,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудний вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і здоровя потерпілого, однак спричинило тривалий розлад здоровя, та хуліганство, що супроводжувалося особливою зухвалістю, за таких обставин.

25 травня 2009 року близько 20 години ОСОБА_6, знаходячись в стані алкогольного спяніння в громадському місці на ігровому майданчику, що розташований на подвірї будинків №41 та №43 по вул.Садова м.Олександрії Кіровоградської області, з хуліганських спонукань, грубо порушивши громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, в присутності сторонніх осіб, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, що проявилася в умисному нанесенні ударів малолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, умисно спричинив останньому тілесні ушкодження в виді струсу головного мозку, розриву шкіри лівого слухового проходу, множинних синців на тілі, при цьому травма ускладнилася двобічним гострим травматичним кохнеоневритом. Згідно висновку судово-медичної експертизи №712 від 20 липня 2007р. зазначені тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали розлад здоровя потерпілого більше, ніж на 21 добу. .

Підсудний свою вину в інкримінованих злочинах визнав повністю та показав, що 25 травня 2009р. він разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на автомобілі останнього їздили до м. Кременчука, до інституту, де він навчався. Повертаючись назад, вжили алкогольні напої. Прибувши до м.Олександрії, на автовокзалі ОСОБА_9 зупинив автомобіль. Він разом з ОСОБА_8 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_9 поїхав далі. Вони з ОСОБА_8 випили пива та пішли в бік Південного мікрорайону відвідати їхнього товариша ОСОБА_10, який проживає в гуртожитку. Разом з останнім допили пиво, що принесли с собою, потім вирішили придбати ще. Вирушили втрьох від гуртожитку. Потім до ОСОБА_10 зателефонувала дружина, яка попросила зустріти її на кінцевій зупинці автобусу цього району. Всі втрьох попрямували до кінцевої зупинки, але на півдорозі ОСОБА_10 повернувся - пішов зустрічати дружину. Вони з ОСОБА_8 залишились вдвох. Потім вони ще придбали пива. Пригадує, що йшли разом, а потім розійшлися. Як він опинився на ігровому майданчику та побив хлопця, він не памятає, але довіряє особам, які бачили події і їх висвітлювали. Те, що трапилося, було викликано його нетверезим станом. В той день він був дуже голодний і вжив забагато цих напоїв.

Винність підсудного підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_2 про те, що ввечері одного з днів травня 2009р. він разом з друзями ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 сиділи на лавочці, що знаходилась на майданчику біля будинку №41 по вул.Садова м.Олександрії, і розглядали мобільний телефон. В якусь мить він повернувся та побачив, що в їхній бік йде чоловік, який перебував в нетверезому стані та висловлювався нецензурними словами. Він, ОСОБА_2, продовжив розглядати телефон. Незнайомий чоловік підійшов до лавочки і безпричинно вдарив його двічі в обличчя: один раз кулаком, а другий ногою, внаслідок чого він впав. Після цього незнайомець запитав: «Ну що, помер? Я завтра прийду і всіх повбиваю».Чоловік також намагався вдарити ОСОБА_11. Йому, ОСОБА_2, стало зле, і він втратив свідомість;

показаннями законного представника малолітнього потерпілого - ОСОБА_4 про те, що 25 травня 2009р. ввечері вона йшла додому. Зайшла у двір і побачила гурт дітей, які вели її сина ОСОБА_14, який не міг нічого пояснити. Незнайома жінка сказала, що вона бачила, як усе відбувалося, і може впізнати хлопця, який побив її сина, та описала його зовнішність: невисокого зросту, в чорному спортивному костюмі. Пізніше цього хлопця, який намагався втекти, затримали працівники міліції. Сина госпіталізували до лікарні, де він лікувався 23 дні;

показаннями законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_3 про те, що 25 травня 2009р. він був вдома. Близько 20 години йому зателефонувала дружина й повідомила, що його сина побив невідомий чоловік. Він вийшов на подвіря та побачив, як діти схилилися над його сином. Потім підвели його та почали тягнути. Син тримався за голову і кричав. Від дітей йому стало відомо, що невідомий хлопець в темному спортивному костюмі, який тримав в руці пляшку пива, двічі вдарив його сина ОСОБА_15. Зявилася жінка-очевидець, яка вказала на хлопця, який побив сина. Цього хлопця затримали працівники міліції. У сина ліва частина голови була синюшна та набрякла;

показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що вкінці травня 2009р. вона йшла додому та почула крики, які лунали з боку гуртожитку, розташованого по вул. Героїв Сталінграду. Вона направлялася в двір будинку №33. Там стояла компанія з трьох хлопців, які розмахували руками, лаялися і щось жваво обговорювали. У когось з них в руках була пляшка пива. Потім вони перейшли на вулицю Садова, і підсудний, який був в їх компанії, відділився від них та, як їй здалося, цілеспрямовано побіг по вулиці Садова в напрямку будинку № 43. Вона стояла на стоянці автомобілів, спостерігаючи за подіями. Підсудний, побачивши хлопчаків, підбіг до них та вдарив одного з них. Дівчинка, яка знаходилася поруч, втекла. Вона бачила, як підсудний хотів вдарити ще й другого хлопця, а чи зробив він це, не помітила. До неї підійшов водій працівник ДАІ, в якого вона запитала, як викликати міліцію, та самостійно зателефонувала до чергового міліції, при цьому продовжуючи спостерігати за діями підсудного і коментуючи їх по телефону. В цей час підсудний чіплявся до сторонніх дівчат, які там проходили, потім погнався за автомобілем, спіткнувшись, впав. До нього підійшов інший хлопець і підвів його. Врешті-решт, працівники патрульно-постової служби затримали підсудного, і вона вказала на нього як на особу, яка побила малолітнього хлопчика. За бешкетником вона довго спостерігала і добре запамятала його зовнішність: ним був саме підсудний;

показаннями малолітнього свідка ОСОБА_11 про те, що напередодні літа 2009 р. він разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 сидів на лавочці у дворі біля будинку № 41 по вул. Садова м. Олександрії. Раптом побачив, як Костя впав і схопився за голову. Після цього незнайомий чоловік наніс удар і йому , але він встиг захиститись рукою. Він, ОСОБА_11, допоміг товаришу підвестись. Вони дійшли до підїзду і сіли на сходах. ОСОБА_14 плакав. Його забрала мама;

показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що в травні 2009 р. він, як працівник патрульно-постової служби міліції, в групі з Кравченком виконував свої обовязки по охороні громадського порядку. Від оперативного чергового вони отримали повідомлення про те, що в районі будинків № 41 та №43 по вул. Садова м. Олександрії невідомі особи вчиняють хуліганство. Після цього направились за вказаною адресою. Біля будинку № 43 побачили людей, які повідомили, що винуватці пішли в напрямку гуртожитку по вул. Героїв Сталінграду. Біля гуртожитку вони зупинили двох хлопців на дівчину. До них підійшла жінка з чоловіком та повідомила, що вона була очевидцем подій, які сталися у дворі будинку № 41 по вул. Садова м. Олександрії, і бачила, як громадянин, як пізніше стало відомо, його прізвище ОСОБА_6, бив дітей. ОСОБА_6 вони доставили до відділу міліції. При затриманні він опору не чинив;

даними протоколу предявлення особи для впізнання від 26 серпня 2009р., під час якого ОСОБА_16 серед предявлених осіб чоловічої статі впізнала ОСОБА_6 як такого, що побив потерпілого(а.с.88);

висновком судово-медичної експертизи №712 від 20 липня 2009р.(а.с.39-41) та додатковими висновками до неї від 5 жовтня 2009р.(а.с.147-148) і 20 листопада 2009 р.(а.с. 179-180) про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_2, та наявний прямий причинний зв'язок між діями ОСОБА_6 та їх наслідками;

висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи, який свідчить про те, що в період вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_6 психічним захворюванням не страждав і не страждає на даний час, однак виявляє аномалію характеру у вигляді емоційно-нестабільного розладу особистості(а.с.57-58).

Отже,суд вважає, що винність підсудного повністю доведена, а його дії кваліфікує: за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, оскільки підсудний, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, наніс декілька ударів потерпілому, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, і бажав їх настання, внаслідок чого спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто як таке, що викликало тривалий розлад здоровя на термін понад 21 добу;

за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, повязаною зі спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, що спричинили тривалий розлад здоровя останнього, оскільки підсудний, зневажаючи існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки і моральності, діючи з особливою зухвалістю, що проявилася в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, із хуліганських спонукань грубо порушив громадський порядок.

Призначаючи підсудному покарання, суд виходить з загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст. 65-67 КПК України, та враховує, що він вчинив умисні злочини, один з яких середньої тяжкості, інший невеликої тяжкості, і довів їх до кінця.

Підсудний вперше притягується до кримінальної відповідальності, виявляє емоційно-нестабільний розлад особистості, за місцем проживання та навчання характеризується виключно позитивно, працює.

В якості обставин, що пом'якшують покарання, суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування майнової та часткове відшкодування моральної шкоди, а в якості обставин, що обтяжує покарання,- вчинення ним злочину в стані алкогольного сп'яніння та щодо малолітнього.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання з випробуванням.

На підставі ст. 1206 ЦК України позов прокурора м.Олександрії в інтересах міського комунального лікувально-профілактичного закладу «Міська лікарня №1 м.Олександрії» підлягає задоволенню повністю на суму 737грн. 45коп. відповідно до довідки про розмір витрат на лікування хворого.

Цивільний позов законного представника потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди на суму 5698 грн. підлягає частковому задоволенню - на суму 1500 грн. Підсудний до судового розгляду справи вже відшкодував добровільно законному представникові потерпілого витрати на лікування на суму 375 грн. та моральну шкоду на суму 2000 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України керується вимогами розумності та справедливості, враховує глибину фізичних та душевних страждань як потерпілого, який відчув фізичний біль та зазнав психологічної травми, так і його батьків законних представників, які хвилювались за фізичний та психологічний стан своєї дитини, а також враховує майновий стан підсудного, який спричинив моральну шкоду.

В звязку з цим суд вважає, що в порядку відшкодування моральної шкоди на користь законного представника потерпілого-Самохвал Т.І. необхідно стягнути 1500грн. .

Підстав для відшкодування витрат законного представника ОСОБА_4 на оплату допомоги представника потерпілого, який діє за довіреністю, немає, оскільки їх відшкодування не передбачено КПК України.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні

Керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання:

за ч.1 ст.122 КК України 2 роки позбавлення волі,

за ч.1 ст.296 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України засудженого звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1(один) рік. Зобов'язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти останню про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлятися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в порядку відшкодування моральної шкоди 1500 (одну тисячу пятсот) гривень.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь міського комунального лікувально-профілактичного закладу «Міська лікарня № 1 м. Олександрії» витрати на лікування потерпілого на суму 737 грн. 45 коп. ( сімсот тридцять сім гривень сорок пять копійок).

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо засудженого залишити без змін підписку про невиїзд.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту проголошення вироку.

Головуючий