Справа №479/231/15-к 02.03.2015 02.03.2015 02.03.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/95/15 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000472 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23.02.2015 року, якою відмовлено в задоволені клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання у відношенні,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тридуби, Кривоозерського району Миколаївської області, громадянина України, з повною загально середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ; раніше судимого 2014 році Кривоозерським районним судом ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 75, 76 КК України до покарання в виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладанням обов`язків, -

В С Т А Н О В И В:

З наданих матеріалів та ухвали суду вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 27 листопада 2014 року на території школи, розташованої в с. Тридуби Кривоозерського району, Миколаївської області, незаконно збув за 500грн. громадянину ОСОБА_9 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною вагою 39,95 грама, який згідно до висновку експертного дослідження №71 від 28 листопада 2014 року віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких законодавством заборонено.

20.01.2015 року, о 18 годині 40 хвилин, останній був затриманий в с. Тридуби Кривоозерського району Миколаївської області, а 21.01.2015 року йому було вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В січні 2015 року, слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який вчинив в період відбування іспитового строку, на шлях виправлення не став, після засудження, продовжив свою злочинну діяльність, вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, та у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу може продовжити вчиняти кримінальні правопорушенння у сфері наркотичних засобів.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого судді, суд послався на те, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених п. 5 ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий суддя прийшов до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляції захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить ухвалу суду першої інстанції від 23.02.2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Захисник посилається на те, що слідчий суддя не врахував, добровільне бажання підозрюваного лікуватися від наркотичної залежності, про що останній написав заяву на ім`я слідчого та головного лікаря Кривоозерської ЦРЛ. Крім того, посилається на той факт, що суд допустив неповноту та не всебічне дослідження обставин справи, невірно застосував норми закону, не перевірив історію хвороби підозрюваного щодо його діагнозу.

Після постановлення підозрюваного на профілактичний облік з 22 січня 2015 року, перед обранням йому запобіжного заходу, суд не перевірив чи роз`яснювалося підозрюваному право на добровільне лікування від наркотично залежності про яке він виявив бажання тільки після роз`яснення йому права на лікування 17 лютого 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від органів слідства або суду чи перешкоджати кримінальному провадженню у інший спосіб, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 21 01. 2015 року, ОСОБА_8 було оголошено повідомлення про підозру в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зазначив, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, перебуває на обліку в кримінально-виконавчій інспекції, як раніше засуджений і судимість на даний час не погашена, а тому знаходячись на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Як свідчить ст. 178 та ч.1 ст. 194 КПК України слідчий суддя, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини та встановити, чи доводять надані прокурором докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні. Враховуються також тяжкість вчиненого злочину, вік особи, стан здоров`я і майновий стан її, міцність соціальних зв`язків особи за місцем проживання в тому числі наявність у нього родини й утриманців, наявність судимостей, а також інших обставин, що її характеризують.

Суд апеляційної інстанції вважає, що докази, які містяться в справі, а конкретно: вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22.01.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України , який свідчить про те, що підозрюваний на шлях виправлення не став, вчинив злочин після того, як був звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 зазначеного вище злочину, а тому існують ризики, передбачені п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави для прийнятого судом запобіжного заходу щодо нього у виді тримання під вартою.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про обрання його підзахисному більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у зв`язку з тим, що він є залежним від вживання канабіноїдів і потребує лікування від наркоманії, суд вважає їх не переконливими тому, що в даному випадку наявність таких доказів не є пріоритетним значенням для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки існують перешкоди встановлені вище зазначеним законом. В даному випадку, це наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, твердження захисника, що його підзахисний потребує лікування від наркоманїї, ніякими медичними документами не підтверджені.

Істотних порушень норм КПК України, які б потягли скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали, під час розгляду даної справи не встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий довів обставини, передбачені п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, про недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання зазначеного вище ризику, а тому рішення слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання слідчого не суперечить вищевказаним вимогам закону, і підстав для задоволення вимог апелянта, немає.

Керуючись ст. 407, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23.02.2015 року, якою клопотання захисника ОСОБА_7 а інтересах підозрюваного ОСОБА_8 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання відносно ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

судді: