Дата документу Справа № 313/623/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/78/15 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія ст.128 КК України ОСОБА_1 Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2014 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ст.128 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілих про відшкодування моральної шкоди змінити, зменшити суму моральної шкоди та стягнути з нього на користь потерпілого ОСОБА_8 3000 грн. та на користь потерпілої ОСОБА_9 1500 грн., мотивуючи тим, що розмір стягнутої з нього моральної шкоди є завищеним і не відповідає наслідкам, які настали від вчинених злочинів, та принципам розумності і справедливості. Крім того, просить вирок в частині стягнення з нього на користь потерпілих витрат на правову допомогу скасувати і провадження в цій частині закрити, оскільки згідно ст.120 КПК України зазначені витрати повинні нести потерпілі.

Вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:
- за ст.128 КК України до 2 років обмеження волі;

- за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, ст.72 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обрано.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 : в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2048 грн. 10 коп.; в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 2857 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 2614 грн. 80 коп.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки наведені в ній доводи є необґрунтованими, а вирок залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

потерпілі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 заперечували проти апеляційної скарги і просили відмовити в її задоволенні, оскільки рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим;

прокурор заперечувала проти апеляційної скарги і просила відмовити в її задоволенні, мотивуючи тим, що суд першої інстанції, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілим внаслідок злочинних дій обвинуваченого, врахував всі ті обставини, на які посилається обвинувачений. А рішення суду про відшкодування потерпілим витрат на правову допомогу є законним і обґрунтованим, оскільки це передбачено ст.124 КПК України, і розмір цих витрат повністю підтверджується представленими документами.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів за наступних обставин.

06.03.2014р., близько 16 год. 20 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля гаражу, який належить ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, де також знаходився потерпілий ОСОБА_8 , який стояв на стільці та обрізав свій виноград біля гаражу, проявляючи злочинну недбалість, не передбачив можливість настання наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс один удар ногою по стільцю, на якому стояв потерпілий ОСОБА_8 , від якого останній впав на землю, ударившись лівим колінним суглобом, внаслідок падіння потерпілий ОСОБА_8 отримав синці і травматичний набряк м`яких тканин лівого колінного і лівого гомілкостопного суглоба, розрив заднього рогу обох менісків в лівому колінному суглобі, перелом поверхні великогомілкової кістки, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В подальшому в цей же день, близько 16 год. 20 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля гаражу, який належить ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення легких тілесних ушкоджень на ґрунті особисто неприязних відносин, рукою наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар в підборіддя, з лівої сторони, від якого потерпілий впав, тим самим ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 синці і травматичний набряк м`яких тканин підборіддя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Після чого в цей же день, близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись біля гаражу, який належить ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , куди також підійшла потерпіла ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення легких тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс один удар головою в область грудної клітини та один удар правою рукою в область лівого вуха потерпілій ОСОБА_9 , спричинивши потерпілій синець та травматичний набряк лівої вушної раковини, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст.ст.128, 125 ч.1 КК України, що також не оскаржується в апеляційній скарзі.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до положень ст.65 КК України, відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі винного, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Оскільки зазначені вище обставини в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України не підлягають перегляду.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , що розмір стягнутої з нього моральної шкоди є завищеним і не відповідає наслідкам, які настали від вчинених злочинів, та принципам розумності і справедливості, є необґрунтованими.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив відносно потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 умисні злочини, внаслідок чого потерпілим було завдано моральну шкоду.

Відповідно до ст.56 КПК України потерпілі мають право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Розглядаючи цивільний позов потерпілих та визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілим кримінальним правопорушенням, суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини справи (вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, відносно осіб похилого віку, ставлення обвинуваченого до вчинених злочинів та його поведінку після вчинених злочинів), тривалість фізичних та моральних страждань потерпілих, необхідність лікування, суттєве змінення способу їхнього життя. Крім того, задовольняючи вимоги потерпілих про відшкодування моральної шкоди частково, суд першої інстанції і виходив з принципів розумності та справедливості.

Також є необґрунтованими і доводи обвинуваченого про безпідставне стягнення з нього на користь потерпілих витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Розглядаючи цивільний позов потерпілих та дослідивши надані потерпілими документи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що потерпілі у кримінальному провадженні понесли витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст.118 КПК України витрати на правову допомогу є процесуальними витратами.

Згідно із ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 є безпідставною та необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4