УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/4168/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
та в його інтересах захисника ОСОБА_8
перекладача: ОСОБА_9 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 квітня 2015 року, якою продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 4-х місяців,
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ОВС, ОГ та ЗО СУ УМВС України в Житомирській області про продовження строку тримання під вартою до 4-х місяців
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
Республіки Молдова, АТО Гагаузія,
Комрацький р-н, с. Авдарма, громадянину
Республіки Молдови, одруженому, маючому
малолітню дитину, зареєстрованому за
АДРЕСА_1 , не судимому,-
підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3, ч.1 ст. 162 КК України.
Згідно змісту ухвали слідчого судді та матеріалів справи, слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , який підозрюється у тому, що починаючи з лютого 2015 року ОСОБА_7 вступивши у попередню злочинну змову із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 скоїли ряд злочинів, пов`язаних з таємним викраденням чужого майна, шляхом незаконного проникнення в приміщення будинків, чим спричинили потерпілим матеріальну шкоду.
12.02.2015 року о 20 год. 35 хв. ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.
13.02.2015 року слідчим СВ Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_14 повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
14.02.2015 року Богунським районним судом м. Житомира ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів до 13.04.2015 року.
08.04.2015 року слідчим відділу ОВС, ОГ та ЗО СУ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_15 повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10.04.2015 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 20 год. 35 хв. 12.06.2015 року. Постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт з можливістю лікування у закладах охорони здоров`я м. Житомира.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвала слідчого судді є необгрунтованою та незаконною, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, необґрунтованим відхиленням доводів захисту щодо неможливості подальшого перебування під вартою ОСОБА_7 та неповнотою судового розгляду.
Захисник зазначає, що час затримання ОСОБА_7 слід рахувати з 12.02.2015 року із 15 години 15 хвилин, а не з часу складання слідчим протоколу затримання, який, у порушення норм КПК України був складений більш як через 5 годин після фактичного затримання особи.
На думку захисника, суд першої інстанції не дослідив час затримання підозрюваного і в порушення вимог ст. 209 КПК України визнав затриманням час 20 годину 35 хв. 12.02.2015 року, що не відповідає дійсності.
Згідно наявних у матеріалах кримінального провадження документів, ОСОБА_7 законно, 15.01.2015 року в`їхав на територію України. Будь-яких доказів незаконного його перебування на території України слідством не надано.
Апелянт зазначає, що ОСОБА_7 не може за станом здоров`я перебувати в умовах неволі, а подальше його утримання та позбавлення, у зв`язку з цим права на належне медичне обслуговування, становитиме загрозу його життю та здоров`ю, підозрюваний потребує оперативного лікування, яке в умовах медичної частини установи провести неможливо.
На думку апелянта, як в ухвалі суду від 10.04.2015 року так і в клопотанні слідчого відсутні обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, що не враховано судом першої інстанції.
Захисник вважає, що в ухвалі суду від 10.04.2015 року слідчим суддею не об`єктивно встановлено характеризуючи відомості особи ОСОБА_7 . Також відсутні і докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При розгляді справи судом першої інстанції істотно порушено право на захист підозрюваного, оскільки він є громадянином Молдови, рідною мовою його є гагаузька, а українською та російською ОСОБА_7 недостатньо володіє.
Також, як зазначає захисник розмір застави в сумі 250 000 грн. у національній валюті є завідомо непомірним для затриманого.
Заслухавши доповідача по справі, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши її доводи та вивчивши письмові матеріали провадження, суд вважає апеляцію захисника такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду клопотання слідчого судом повно та всебічно були досліджені підтверджені відповідними доказами наявні ризики, передбачені ст. 177 ч.1 п.1,2,3 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Апеляційний суд вважає безпідставними посилання захисника на те, що слідчий суддя необґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою до чотирьох місяців та те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатньою мірою для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.
Судом першої інстанції враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 , вчинив тяжкий злочин за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, не має офіційних джерел доходів з України, не має документів, що посвідчують право на тимчасове чи постійне перебування на території України як іноземця, а також і те, що він має сім`ю: дружину ОСОБА_16 та малолітню доньку ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживають за місцем реєстрації підозрюваного ОСОБА_7 в с.Авдарма АТО Гагаузія, Республіки Молдова, що свідчить про слабкі соціальні зв`язки з територією України.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими та надуманими доводи адвоката та підозрюваного ОСОБА_7 про те, що було порушено його право на захист, оскільки він розуміє лише гагаузьку мову, оскільки, як убачається з матеріалів провадження офіційними мовами Гагаузії, яка розташована на території Республіки Молдова визнані молдавська, гагаузька та російська мова. Сам ОСОБА_7 , як убачається з його пояснень тривалий час проживав та вільно спілкувався на вказаній території російською мовою, на запитання головуючого та інших учасників судового процесу вільно відповідав російською мовою.
А тому, вищенаведені вимоги підозрюваного ОСОБА_7 про розгляд апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10.04.2015 року про продовження строку тримання під вартою лише на гагаузькій мові, апеляційний суд розцінює як засіб впливу з метою затягування строків розгляду вказаного провадження та результати розгляду поданої апеляції.
Враховуючи надані органами досудового слідства письмові матеріали кримінального провадження та зібрані докази, обставини, підвищену суспільну небезпеку та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає, що існують реальні ризики того, що підозрюваний, будучи громадянином і мешканцем Республіки Молдова, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, здійснювати певний вплив на свідків, інших підозрюваних, може знищити чи сховати речові докази, а також перешкоджати встановленню істини по справі.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з приводу наявності у останнього місця проживання в Україні з посиланням на договір найму від 04.03.2015 року, оскільки вказаний договір, будучи укладений між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та ОСОБА_7 підписаний лише двома сторонами, а також в порушення ст. 158 ЖК України не зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється.
Сам ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що будь-якого житла на Україні та у м. Житомирі не мав і не має.
Що стосується посилань захисника в апеляційній скарзі, що підозрюваний ОСОБА_7 потребує оперативного втручання, то апеляційний суд вважає, що перелом правої ключиці зі зміщенням, не може бути об`єктивною обставиною, яка б усувала ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України та слугувати безумовною підставою для звільнення ОСОБА_7 з під варти.
Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування та лікувально-профілактична робота в місцях попереднього ув`язнення проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.
Відповідно до вимог ст. 21 вказаного Закону адміністрація місця попереднього ув`язнення зобов`язана забезпечити медичним обслуговуванням осіб взятих під варту.
З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 перед поміщенням в установу УПВ №8 пройшов медичний огляд на предмет можливості за станом здоров`я перебувати під вартою у відповідній установі.
Таким чином, підозрюваний ОСОБА_7 не був позбавлений можливості отримати необхідне медичне обслуговування в місцях його утримання.
У цьому зв`язку, є необґрунтованими посилання захисника на обставини, які судом першої інстанції, на його думку, при постановленні ухвали належним чином враховані не були.
А тому, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про необхідність задоволення клопотання слідчого СВ ОВС, ОГ та ЗО СУ УМВС України в Житомирській області про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, знищить чи сховає речові докази.
Досудове розслідування на даний час завершити неможливо до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки органам досудового розслідування необхідно встановити та допитати вичерпне коло свідків, потерпілих та причетних до злочинної діяльності підозрюваного осіб, отримати результати призначених слідчим трасологічних та комплексної судово-молекулярно-генетичної експертиз та вчинення ряду інших процесуальних дій.
Апеляційний суд вважає, що визначений ОСОБА_7 розмір застави в сумі 250 000 грн. у національній валюті є необхідним і достатнім, визначеним у відповідності з вимогами кримінально-процесуального Закону, у зв`язку з чим не вбачає підстав для його зменшення, вважаючи безпідставними вимоги апелянта і у цій частині.
Що стосується посилань адвоката ОСОБА_8 на ті обставини, що підозрюваному ОСОБА_7 не вірно визначений початок строку тримання під вартою, то вказані обставини також не можуть бути безумовними
підставами для скасування ухвали суду першої інстанції про продовження підозрюваному строку тримання під вартою.
За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для скасування ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 10.04.2015 року, постановлення нової ухвали щодо зміни підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу - з тримання під вартою на домашній арешт, вважаючи, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, прийнятою у відповідності з наданими у матеріалах провадження доказами.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 393, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 квітня 2015 року про продовження строку тримання під вартою до чотирьох місяців підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: