Провадження № 1-кп/537/52/2015
Справа № 537/334/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.04.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представника

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, українця, громадянина України, освіта середня технічна, одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонер, працює екіпірувальником пасажирських вагонів вагонної дільниці ст. Кременчук, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17.11.2014 року, близько 21 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків зі своєю дружиною ОСОБА_5 , наніс останній удари руками по обличчю, по зовнішньому боці обох рук, ногами по стегнам, а також в коридорі загального під`їзду 3-го поверху вказаного будинку наносив кулаками хаотичні удари по голові та тілу останньої. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які по ступеню тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, що виразилися у спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, гр. ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення короткочасного розладу здоров`я потерпілому.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому злочині не визнав і показав, що 17.11.2014 року близько 21 години він прийшов додому і попрохав потерпілу повернути йому його майно та документи - паспорт, права, судновий білет на човен, картку з ідентифікаційним номером, тощо, які він не виявив раніше і по викраденню яких подав заяву в міліцію, на що потерпіла відмовилась і почалася між ними мовна суперечка. В той день після мовної суперечки потерпіла схопила сокиру і намагалася замахнутися нею на нього, але він перехопив її руку і повалив її на підлогу, опинившись зверху неї за допомогою сили забрав сокиру, після чого вона почала кричати. На крики прийшла сусідка ОСОБА_7 і коли вона зайшла в квартиру і стала між ними, потерпіла намагалася подряпати його, а він при цьому ухилявся, перехоплюючи її руки, що продовжувалось близько 5 хвилин. При цьому у нього були тілесні ушкодження на руках, але до експертизи він не звертався. Вважає, що в той день він був тверезий, можливо в цей день до цього і випив, точно не пам`ятає. Сварки між ними почалися близько року тому, коли він пішов доглядати батьків на їх квартиру, коли слів не хватало, потерпіла намагалася щось взяти в руки і вдарити його, а він тільки захищався. Після приходу сестри потерпілої з сім`єю вони погрожували йому. Вважає себе не винуватим.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 17.11.2014 року близько 20 години вона прийшла додому і лягла відпочивати, так як 2010 році вона перенесла операцію по онкозахворюванню і погано себе почувала. Прокинулась від того, що обвинувачений, який був в стані сп`яніння тягнув її за волосся лівою рукою і намагався задовольнити статеву пристрасть неприродним способом, наносячи при цьому удари правою рукою по обличчю вона пручалася. Потім він повалив її на підлогу і почав бити ногами по всьому тілу і вона почала кричати. Через деякий час в двері постукали і обвинувачений пішов відкривати їх. В кімнату зайшла сусідка ОСОБА_7 , яка стала між ними і сказала їй викликати сестру. Вона подзвонила сестрі і попрохала негайно прийти і викликати міліцію. Коли через деякий час прибігла сестра з сім`єю і приїхала міліція, обвинувачений, який був в не адекватному стані пішов з квартири, потім пішла і сестра. Близько 3 години ночі обвинувачений прийшов і почав стукати в двері і лаятися, на що вийшов сусід і попередив його, що викличе міліцію, після чого він пішов. Обвинувачений був в стані сп`яніння, так як у нього був запах алкоголю, червоні очі і обличчя, хитка хода, не чітка мова, тощо. При цьому вона не наносила обвинуваченому ніяких тілесних ушкоджень, нічого не хапала в руки, а тільки захищалась. Квартиру, через яку все і почалося, вони отримували на двох, в січні 2015 року шлюб між ними був розірваний судом. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, стосовно призначення покарання згодна з думкою прокурора.

Представник потерпілої в судовому засіданні пояснив, що вина обвинуваченого доведена у повному обсязі та прохав задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою обвинуваченого та потерпілої, потерпілу знає близько 25 років, підтримує сусідські стосунки.17.11.2014 року після 22 години вона чула, як обвинувачений голосно шумів в квартирі, що змусило її вийти на сходи і спуститись вниз до їх квартири, де вона побачила і інших сусідів. Вона побачила відкриті вхідні двері квартири АДРЕСА_3 і в пройомі дверей обвинуваченого в нетверезому стані, так як в нього були червоні очі, нечітка мова, нерівна хода, запах алкоголю з рота і потерпілу, яка кричала, при цьому потерпіла не наносила обвинуваченому ударів, а намагалася відбиватися від нього в коридорі. Обвинувачений кулаками наносив удари потерпілій по тулубу, плечам, грудях, при цьому обличчя у потерпілої зліва було синє. Потерпіла сказала їй, щоб вона зайшла в квартиру, що вона і зробила, і після цього обвинувачений закрив за нею вхідні двері. Вона стала між ним щоб запобігти побиттю, при цьому обвинувачений продовжував кричати і вилив з чашки на потерпілу воду, а потім кинув чашку об батарею. Це продовжувалось близько 30 хвилин. Тілесних ушкоджень у обвинуваченого вона не бачила. Потім почали стукати в двері і вона з метою відкрити останні попрохала обвинуваченого випустити її з квартири і коли обвинувачений відкрив двері вона вийшла, а в квартиру зайшла сестра потерпілої разом з чоловіком та сином. Така поведінка обвинуваченого продовжується на протязі 10 років, при цьому потерпіла, щоб уникнути побиття приходить до нас додому, десь 1 раз в 3-4 місяці.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що є сестрою потерпілої, підтримує з нею родинні стосунки, з обвинуваченим стосунків не підтримує. Після укладення шлюбу в 1983 році все в сім`ї сестри проходило на її очах. Спочатку вони жили нормально, але з 1995 року вона почала помічати на тілі сестри синці - на руках, ногах, обличчі і на її питання остання повідомила, що обвинувачений б`є її. Вона неодноразово бачила обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння в компанії таких же осіб. Сестра часто плакала з приводу цього, а також лікувалася з приводу онкозахворювання в м. Полтава. Вона вважає, що це обвинувачений довів її до хвороби. Сестра часто дзвонила до неї щоб прийти до них з причини скандалів і побиття. Конфлікти були постійно, два рази на тиждень зі сварками та побиттям. 17.11.2014 року близько 21 години 30 хвилин їй на мобільний телефон подзвонила сестра і попрохала швидко прийти до неї, так як обвинувачений її б`є і викликати міліцію. Вона разом з чоловіком та сином терміново прийшли до квартири сестри і на дзвінки та стукання двері ніхто не відкривав. Потім обвинувачений відкрив двері і з кватири вийшла сусідка сестри ОСОБА_7 і вона з чоловіком та сином зайшли в квартиру. Сестра була в кімнаті і в неї були побиті руки, ноги і синя ліва сторона обличчя. Обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння, так як він нього було чутно перегар, червоні очі, хитка хода, будь яких тілесних ушкоджень у обвинуваченого вона не бачила. Він хапав до рук ебонітову полицю, махав нею в повітрі. Після приїзду міліції, остання опитала обвинуваченого та сестру, при цьому обвинувачений продовжував ображати сестру. Після від`їзду міліції, обвинувачений також пішов з квартири, причину скандалу він не пояснював. Вона залишилася в квартирі сестри і перебувала там до 1 години ночі і коли вона прийшла додому, сестра подзвонила знову і повідомила, що обвинувачений прийшов і вибиває двері, однак вийшов сусід з площадки і сказав йому припинити безлад, після чого він пішов. Після відкриття кримінального провадження обвинувачений кудись подів речі сестри, казав сестрі, що це його квартира, хоча отримували її вони обоє.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, по при повне не визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, його вина повністю підтверджується показаннями потерпілої, свідків та іншими доказами по справі.

Суд приймаючи дане рішення виходив з наступного:

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_5 остання в судовому засіданні вказала на обставини вчинення обвинуваченим відносно неї злочину, її показання є категоричними, наданими суду без будь яких сумнівів та суперечностей, що суд сприймає, як беззаперечний, належний та допустимий доказ вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину.

Суд також враховує, що обставини вчинення злочину потерпіла вказує послідовно, логічно, її показання стосовно нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим в коридорі загального під`їзду будинку повністю співпадають з показаннями свідка ОСОБА_8 , що в сукупності з іншими обставинами вчинення злочину дають обґрунтовані підстави вважати показання потерпілої ОСОБА_5 правдивими та достовірними і відсутності причини вважати її показання надуманими чи необґрунтованими.

При цьому, суду не доведено, що ОСОБА_5 мала будь які особисті мотиви чи мету оговорити обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого йому злочину. Той факт, що потерпіла і обвинувачений є чоловіком та дружиною не дають достатніх підстав вважати, що у останньої були причини оговорювати обвинуваченого у вчиненні даного злочину.

Крім того, потерпіла при дачі показань попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, показання давала добровільно і у суду відсутні будь-які сумніви з їх правдивості та об`єктивності.

Перед допитом свідків, суд попереджав останніх про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань за ст.ст.384, 385 КК України, дані показання свідки давали добровільно без будь-якого примусу. Свідок ОСОБА_8 не є зацікавленою особою, не перебуває у будь-яких стосунках з обвинуваченими чи потерпілою, а тому у суду відсутні підстави вважати її показання недостовірними, або даними ними під примусом чи іншим впливом.

Крім цього, вина ОСОБА_10 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України також повністю підтверджується іншими доказами по справі, що безпосередньо досліджені судом:

- висновком експерта № 1357 від 18.12.2014 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які по ступеню тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синця на правому плечі, лівому плечовому суглобі, лівому плечі, лівому ліктьовому суглобі, правому колінному суглобі, правій гомілці, садна на тильній поверхні лівої кисті, які у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- проведеним слідчим експериментом від 11.12.2014 року та фото таблицею до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 показала про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим;

- висновком експерта № 78 від 19.01.2015 року, згідно якого покази ОСОБА_5 не протирічать об`активним судово-медичним даним в частині давності, локалізації та механізму спричинення їй тілесних ушкоджень. Всі тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_5 не характерні для їх утворення внаслідок падіння на площині (з висоти власного росту), як з наданням тілу прискорення так й без такого.

Так, за показаннями ОСОБА_4 вбачаються повна невідповідність та протиріччя його показань, як з показаннями потерпілої так і свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в тому числі по хронології подій, які відбувалися 17 листопада 2014 року, так і за самими подіями та фактичними обставинами, встановленими судовим розглядом, а саме :

- у під`їзді свідок ОСОБА_8 бачила, що потерпіла мала тілесні ушкодження і які удари наносив обвинувачений при ній потерпілій;

- у обвинуваченого вказані свідки будь-які тілесні ушкодження не бачили і потерпіла при них тілесні ушкодження обвинуваченому не наносила ;

При цьому, суд критично відносить до показань обвинуваченого стосовно неможливості нанесення потерпілій даних тілесних ушкоджень на тій підставі, що в разі нанесення ним тілесних ушкоджень, а саме нанесення ударів кулаками , потерпіла не встояла б на ногах і отримала б інші ушкодження, так як він раніше займався важкою атлетикою та боротьбою, має звання кандидата в майстри спорту, служив в Радянській Армії в спецвійськах, тощо, що не є доказом того, що останній не наносив ударів потерпілій, як і не має відношення до суті справи і спростовуються як показаннями самої потерпілої, так і показаннями свідків, висновками експерта та слідчим експериментом.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого стосовно того, що вказані тілесні ушкодження ним були спричинені потерпілій при його самозахисті від нападу потерпілої з підстав того, що вказані тілесні ушкодження, а саме їх локалізація та механізм утворення не могли бути спричинені при можливому нападі потерпілої на обвинуваченого, а саме синця на правому плечі, лівому плечовому суглобі, лівому плечі, лівому ліктьовому суглобі, правому колінному суглобі, правій гомілці, садна на тильній поверхні лівої кисті, які об`єктивно не могли утворитися при можливому нападі потерпілої на обвинуваченого.

Також, суд критично відноситься до показань обвинуваченого стосовно самозахисту останнього від нападу потерпілої на нього з причини відсутності будь яких тілесних ушкоджень та тілі обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України вірна, так як він спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 згідно вимоги ДІТ МВС України раніше не судимий; на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері та Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері не перебуває; працездатний; по місцю проживання характеризується посередньо.

Обставин, які пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст.125 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставини, які обтяжують покарання.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Згідно ст.ст.1166, 1167 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану матеріальну та моральну шкоду та право вимоги до винної особи .

В матеріалах справи мається цивільний позов потерпілої до обвинуваченого, згідно якого остання прохає стягнути з обвинуваченого на її користь завдану моральну шкоду в сумі 40 000 грн., який обгрунтовує перенесеними фізичними та моральними стражданнями внаслідок спричинення останнім тілесних ушкоджень, емоційних та душевних стражданнях, від переживань, пов`язаних з неправомірними діями обвинуваченого, тощо.

Судом встановлено, що вчиненим злочином потерпілій завдано моральну шкоду, яка виразилась у перенесеними останньою фізичними та моральними стражданнями внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, у емоційних та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з неправомірними діями обвинуваченого та перенесеного нервового потрясіння. Згідно позову, внаслідок злочинних дій підсудного у неї знизився інтерес до життя, та порушився нормальний життєвий уклад, тощо.

Виходячи зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема : у приниженні честі, гідності, порушенні стосунків з оточуючими людьми, моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що потребує додаткових зусиль для організації свого життя, тощо.

Враховуючи вищевикладені обставини, а саме: тривалість моральних страждань потерпілої, їх характер, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, що завдало потерпілій моральних страждань, суд приходить до висновку, що вимога потерпілої щодо виплати їй моральної шкоди в сумі 40 000 грн. обґрунтовані частково, а тому слід стягнути з ОСОБА_11 на її користь моральну шкоду в сумі 30 000 грн.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, ст.ст. 66, 67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в сумі 30 000 грн. В іншій частині позову ОСОБА_5 - відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Обвинуваченому роз`яснити його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1