ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
Ухвала

іменем україни

18 вересня 2014 року

м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ

у складі колегії:

головуючого
Колесниченка В.М.,

суддів
Вільгушинського М.Й., Слинька С.С.,

при секретарі Гладкіх
Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні
кримінальне провадження за
касаційними скаргами потерпілої
ОСОБА_1 та заступника прокурора
Дніпропетровської області на вирок
Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 27 грудня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13
березня 2014 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, уродженця м. Дніпропетровська,
проживаючого в АДРЕСА_1, раніше не
судимого,

якого визнано винуватим у
пред'явленому обвинуваченні у вчиненні
злочинів, передбачених п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115,
ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю прокурора
Вергізової Л.А.,

в с т а н о в и в:

до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ звернулись
потерпіла ОСОБА_1 та заступник
прокурора Дніпропетровської області
із касаційними скаргами на вищевказані
судові рішення щодо ОСОБА_2

У касаційних скаргах:

- потерпіла ОСОБА_1 порушує питання про
скасування зазначених вище судових
рішень та призначення нового розгляду
у суді першої інстанції. На думку
потерпілої, призначене ОСОБА_2
покарання внаслідок м'якості не
відповідає тяжкості вчинених ним
злочинів та даним про його особу.
Вважає, що з урахуванням тяжкості
злочину, передбаченого п. п. 6,13 ч. 2
ст. 115 КК України, вчинення обох
епізодів убивств з корисливих мотивів
за обтяжуючих покарання обставин,
байдужого ставлення засудженого до
наслідків злочину, призначення
покарання у виді позбавлення волі на
певний строк не є достатнім для його
виправлення та перевиховання, а
рішення суду є невмотивованим.
Зазначає, що апеляційний суд на вказані
порушення уваги не звернув, висновки
про залишення апеляційної скарги без
задоволення належним чином не
мотивував.

- прокурор порушує питання про
скасування ухвали суду апеляційної
інстанції щодо ОСОБА_2 та призначення
нового розгляду у суді апеляційної
інстанції у зв'язку з істотним
порушенням вимог кримінального
процесуального закону, неправильним
застосуванням кримінального закону та
невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочину та особі
засудженого через м'якість. Зазначає,
що суд апеляційної інстанції не
дотримався вимог ст. 419 КПК України,
оскільки належним чином не мотивував
висновки про залишення апеляційної
скарги потерпілої без задоволення, не
перевірив законність, обґрунтованість
та вмотивованість висновків суду в
частині призначення покарання ОСОБА_2
та не надав оцінки тяжкості злочинів,
віднесених до категорії особливо
тяжких, обставин їх учинення, даних про
особу та ступеня суспільної
небезпечності особи обвинуваченого,
який становить підвищену небезпеку для
суспільства, обставини, що обтяжує
покарання, позиції потерпілої ОСОБА_1

Вищевказаним вироком ОСОБА_2 визнано
винуватим у пред'явленому
обвинуваченні та йому призначено
покарання у виді позбавлення волі:

- за п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України - на
строк 15 років із конфіскацією усього
майна, яке є його власністю;

- за ч. 4 ст. 187 КК України - на строк 12
років із конфіскацією усього майна, яке
є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у
виді позбавлення волі на строк 15 років
із конфіскацією усього майна, яке є
його власністю.

Постановлено стягнути на користь
потерпілої ОСОБА_1 4592,50 грн. в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, та 50 000 грн. - моральної шкоди; на
користь потерпілого ОСОБА_3 - 30 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Ухвалою суду апеляційної інстанції
вищевказаний вирок залишено без змін.

Згідно вироку ОСОБА_2 визнано винуватим
та засуджено за вчинення злочинів за
таких обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року близько 17 год. ОСОБА_2,
реалізуючи умисел, направлений на
заволодіння чужим майном, прибув на
територію домоволодіння АДРЕСА_2, де
мешкала ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та
назвавшись представником місцевого
газового господарства, попросив
відчинити двері. Після того, як
потерпіла впустила ОСОБА_2 до будинку,
він, реалізувавши намір на проникнення
у житло, взявши в руку металевий диск з
газової плити в коридорі будинку,
вчинив напад на потерпілу ОСОБА_4 з
метою заволодіння належними їй
грошовими коштами, поєднаний із
заподіянням потерпілій тяжких
тілесних ушкоджень, та з метою умисного
вбивства наніс останній не менше ніж
чотири удари в область голови, від яких
вона впала на підлогу в коридорі
будинку, втративши свідомість. Після
цього ОСОБА_2 заволодів належними
потерпілій грошовими коштами в сумі 80
грн.

Виходячи з будинку, ОСОБА_2 помітив, що
ОСОБА_4 намагається піднятись з
підлоги, та реалізуючи умисел,
спрямований на позбавлення життя
потерпілої, притиснув її до підлоги,
після чого обома руками взяв за кінці
хустки та став розтягувати їх у різні
сторони, здавлюючи шию останньої, після
чого покинув місце події. Смерть
потерпілої настала на місці вчинення
злочину від тяжкої черепно-мозкової
травми, яка за ступенем тяжкості
відноситься до тяжких тілесних
ушкоджень за ознакою небезпеки для
життя.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року, близько 21 год.,
ОСОБА_2, раніше вчинивши умисне
вбивство та розбій, маючи намір на
заволодіння чужим майном, прибув до
будинку АДРЕСА_3, де мешкала ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5, та проник у вказане
домоволодіння через вікно, де таємно
почав шукати грошові кошти, а після
цього з метою заволодіння майном,
вчинив напад на потерпілу ОСОБА_5, яка
зайшла до кімнати, поєднаний із
заподіянням їй тяжких тілесних
ушкоджень, а також реалізуючи умисел,
направлений на позбавлення потерпілої
життя, завдав останній удар обома
руками в область голови ззаду, від
якого остання впала обличчям донизу на
підлогу та продовжив пошук грошових
коштів.

Почувши стогін ОСОБА_5 та побачивши, що
остання намагалась підвестись,
продовживши реалізацію умислу,
спрямованого на позбавлення життя
потерпілої, діючи з корисливих мотивів,
схопив її за шию, закрив обличчя
поліетиленовим пакетом та став душити,
завдавши тяжкі тілесні ушкодження, що
ускладнились розвитком механічної
асфіксії, небезпечні для життя в момент
заподіяння, від чого остання померла на
місці.

Продовжуючи реалізовувати свій
злочинний намір, заволодів грошовими
коштами, належними потерпілій ОСОБА_5
на суму 30 грн., після чого, відтягнувши
потерпілу до сусідньої кімнати
будинку, вибрався через віконний отвір
та з місця злочину зник.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який підтримав касаційну
скаргу прокурора, та частково
підтримав касаційну скаргу потерпілої
ОСОБА_1 та просив призначити новий
розгляд у суді апеляційної інстанції,
перевіривши матеріали кримінального
провадження та доводи, наведені у
касаційних скаргах, колегія суддів
дійшла наступного висновку

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_2 та правильність
кваліфікації його дій за п.п. 6, 13 ч. 2 ст.
115, ч. 4 ст. 187 КК України у касаційній
скарзі не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України
підставами для скасування або зміни
судових рішень судом касаційної
інстанції є лише істотне порушення
вимог кримінально-процесуального
закону, неправильне застосування
кримінального закону та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину і особі
засудженого.

При перевірці матеріалів
кримінального провадження касаційним
судом установлено, що доводи
потерпілої ОСОБА_1 та прокурора про
невідповідність призначеного ОСОБА_2
покарання вимогам закону, неправильне
застосування вимог кримінального
закону при призначенні покарання, а
також істотне порушення вимог
кримінального процесуального закону є
безпідставними.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК
України суд призначає покарання,
враховуючи ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Як вбачається із судових рішень, при
призначенні покарання ОСОБА_2
вищевказані вимоги кримінального
закону дотримано. Так, мотивуючи
висновок про призначення ОСОБА_2
покарання у виді позбавлення волі на
строк 15 років, місцевий суд врахував
тяжкість злочину, віднесеного до
категорії особливо тяжких, дані про
особу засудженого, який задовільно
характеризується, є батьком
малолітньої дитини, раніше не судимий,
обставини, що пом'якшують покарання:
щире каяття, сприяння розкриттю
злочинів, обставину, що обтяжує
покарання: вчинення злочину щодо осіб
похилого віку.

Суд апеляційної інстанції підтвердив
правильність висновків місцевого суду
в частині визначення покарання
засудженому ОСОБА_2

На думку колегії суддів, суд дійшов
правильного висновку, що встановлені
позитивні дані про особу ОСОБА_2 та
обставини, які пом'якшують покарання у
своїй сукупності свідчать про
можливість виправлення засудженого та
попередження вчинення нових злочинів
із призначенням покарання у виді
позбавлення волі на певний строк. Разом
із цим, врахувавши тяжкість злочину,
покарання ОСОБА_2 обґрунтовано
призначено у максимальних межах строку
позбавлення волі, передбаченого
санкцією статті, що передбачає
відповідальність за вчинений злочин.

Судові рішення в частині визначення
міри покарання належним чином
мотивовані, не суперечать вимогам
кримінального закону та відповідають
меті покарання. Ухвала суду
апеляційної інстанції відповідає
вимогам до ст. 419 КПК України.

Таким чином, призначене ОСОБА_2
покарання є необхідним і достатнім для
виправлення засудженого та
попередження нових злочинів як ним, так
і іншими особами.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які були би
підставою для зміни чи скасування
судових рішень, ухвалених у
кримінальному провадженні, не
встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для
задоволення касаційних скарг
прокурора та потерпілої колегія суддів
не вбачає.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

залишити вирок Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 27 грудня
2013 року та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від
13 березня 2014 року щодо ОСОБА_2 без змін,
а касаційні скарги потерпілої ОСОБА_1
та заступника прокурора
Дніпропетровської області - без
задоволення.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення
та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

В.М. Колесниченко М.Й. Вільгушинський
С.С. Слинько