Справа № 146/267/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" березня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашпіль кримінальне провадження по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яланець, Томашпільського району, Вінницької області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, освіта середня, в силу ст. 89 КК України не судимому, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

14 січня 2015 року біля 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 , керуючи технічно - справним автомобілем „УАЗ-469" д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по автодорозі м. Немирів м. Ямпіль в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області, грубо нехтуючи вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці і розриву лівої ключичної акроміальної зв`язки, які згідно висновку експерта № 1 від 17.02.2015 року за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які призвели до довготривалого розладу здоров`я більше як 21; день струс головного мозку та множинні площинні садна голови і тулуба, які згідно із вищевказаним висновком експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого залишив місце ДТП та поїхав далі.
Дії ОСОБА_5 органами досудового слідства кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортними засобами, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
27 лютого 2015 року між потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.
Відповідно до даної угоди потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо покарання за дії вчинені обвинуваченим, кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на один рік, на підставі ст. 75 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням протягом іспитового строку на два роки та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2,3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечує щодо затвердження судом угоди про примирення, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить із наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про примирення.
Обвинувачений та потерпілий в судовому засіданні просили вказану угоду про примирення затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим згідно зі ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 471, 474, 475 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 27 лютого 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 про примирення.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення від 27 лютого 2015 року покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на один рік, на підставі ст. 75 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням протягом іспитового строку на два роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 393,12 грн.
Запобіжний захід не обирався.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1