Справа №1-45/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2007 року Знам'янський
міськрайонний суд

Кіровоградської
області

в складі:
головуючого судді Попової
Н.І.

при
секретарі Зеленській
Т.В.

з участю
прокурора Марікуци
С.М.

адвоката ОСОБА_2

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Знам'янка кримінальну
справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки села Канатов Кіровоградського
району Кіровоградської області, мад"ярки, громадянки України,
безпартійної, не заміжньої, маючої на утриманні
трьох неповнолітніх дітей,
не працюючу, проживаючої
в селі Заломи Знам"янського району
Кіровоградської області, раніше не судиму

за ч.2 ст.296 КК України, -

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Мокроус Федорівського району

Саратовської оласті Російської Федерації, венгра, громадянина України, безпартійного, не

грамотного, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в селі Каширівка

Казанківського району Миколаївської області, а фактично проживаючого в селі
Заломи

Знам"янського району Кіровоградської області, не маючого судимості

за ч.2 ст. 296
КК України, -

ВС АНОВИВ:

Підсудні ОСОБА_1 і ОСОБА_3 скоїли хуліганство, тобто грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб за наступних
обставин.

23 жовтня 2006 року, близько 15 год., ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, в групі осіб, маючи
умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та реалізуючи свій
злочинний умисел, прийшли на подвір"я домоволодіння співмешканців ОСОБА_5
і ОСОБА_4, розташоване АДРЕСА_1 де ОСОБА_1 неодноразово наполягала, щоб ОСОБА_4
продав їм бензину, на що той відповів, що у нього не має бензину для продажу,
після чого разом з ОСОБА_5 неодноразово просили їх покинути подвір"я.
Однак ОСОБА_1 і ОСОБА_3, не реагуючи на неодноразові законні вимоги ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, тривалий час, біля однієї години, діючи спільно і навмисно, порушуючи
суспільний спокій, що супроводжувалося особливою зухвалістю. А саме, ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 весь час виражалися в адрес мешканців вказаного домоволодіння
нецензурною лайкою,

намагаючись затіяти бійку з ними, не реагуючи на ОСОБА_6, який знаходився
на подвір'ї і весь час намагався їх стримати. Потім ОСОБА_1 вдарила рукою
ОСОБА_5 по шиї і схватила
її рукою за волосся, продовжуючи наносити їй удари руками та ногами в різні
частини тіла, шкрябала її нігтями, а потім вкусила останню за руку. ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 намагалися заспокоїти ОСОБА_1, але та не реагуючи на це і продовжуючи
виражатися нецензурною лайкою, почала кидати по ОСОБА_5 скляними банками, які
висіли на заборі. Потім схватила
вила і ними намагалася вдарити ОСОБА_5. В цей час ОСОБА_3 намагався затіяти
бійку з ОСОБА_4, який спробував заспокоїти ОСОБА_1. Він хватав ОСОБА_4 за
одежу, руки, обхватив останнього руками за шию, утримуючи його, внаслідок чого
обірвав на шиї ОСОБА_4 ланцюжок. ОСОБА_1 схватила молоток і ним намагалася
вдарити ОСОБА_4, після чого спільними діями ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були
припинені хуліганські дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Внаслідок неправомірних дій
підсудних, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження, які
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаними в судовому засіданні, підсудні ОСОБА_1 і ОСОБА_3 винними
себе в інкримінованому їм діянні визнали повністю і пояснили суду, що вони
дійсно 23 жовтня 2006 року на подвір'ї ОСОБА_5 і ОСОБА_4 скоїли хуліганство
відносно них при обставинах вказаних в пред"явлених їм обвинуваченням.

На підставі ч.З ст.299 КПК України докази стосовно фактичних обставин судом
по справі не досліджувались, так як проти цього не заперечують учасники
судового розгляду, а тому суд приходить до висновку, що вина підсудних ОСОБА_1
і ОСОБА_3 в скоєнні ними злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України за
ознаками хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів
явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю,
вчинене групою осіб, доведена.

Обираючи покарання підсудним, суд враховує характер і ступінь суспільної
небезпеки, скоєного кожним із них, що вони вчинили умисний, закінчений,
середньої тяжкості злочин.

Суд враховує особу підсудних, що ОСОБА_1 вперше притягується до
кримінальної відповідальності, що обоє підсудних не займаються суспільно
корисною працею, позитивно характеризуються за місцем проживання.

Пом"якшуючими вину підсудних обставинами суд вважає те, що вони
щиросердечно розкаюються в скоєному ними, що ОСОБА_1 має на утриманні трьох
неповнолітніх дітей, раніше не судима.

Обтяжуючою вину обох підсудних, суд вважає те, що злочин вони вчинили в
стані алкогольного сп"яніння.

З урахуванням тяжкості скоєного кожним із підсудних, їх особи, наявності
пом"якшуючих і обтяжуючих їх вину обставин, суд вважає,що їх виправлення
можливе без відбування покарання, застосувавши до них вимоги ст. 75 КК України.

Керуючись
ст.323-324 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винними
і призначити покарання: ОСОБА_1 за ч.2 ст.296 КК України на три роки
позбавлення волі,

ОСОБА_3 за ч.2
ст.296 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 і ОСОБА_3 від призначеного покарання у
виді трьох років позбавлення волі кожного звільнити, якщо вони протягом одного
року іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них
обов"язки:

1). не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу

кримінально-виконавчої системи,

2). повідомляти
органи
кримінально-виконавчої
системи про зміну
місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути
оскаржено протягом 15-
ти днів до
апеляційного суду
Кіровоградської області.