Справа № 1 - 51/2008 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2008
року
м. Корсунь - Шевченківський

Корсунь -
Шевченківський районний суд, Черкаської області у складі:

головуючого
- судді Гончарука І.М.,

при секретарі
- Таран О.В.,

з участю
прокурора - Павленка В.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсунь - Шевченківський
кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель с. Виграїв, Корсунь -
Шевченківського району Черкаської області, українець, громадянин України,
освіта середня, розлучений, не працюючий, військовозобов'язаний, раніше судимий за ст. 140 ч.2 та ст. 164 ч.
1 КК України ід. номер НОМЕР_1-

у вчиненні злочину передбаченому ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, будучи судимим 02.07.2004 року Корсунь - Шевченківським районним
судом за ч.1, ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі, з іспитовим строком
на 1 рік, після перегляду 01.12.05 Корсунь - Шевченківським районним судом
вироку та відміни звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком з
направленням в місця обмеження волі, та будучи притягнутим 29.01.2008 року в
якості обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,
на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.

Так, ОСОБА_1 17 березня 2008 року, приблизно о 23 годині, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, на подвір'ї території домоволодіння громадянки
ОСОБА_2 яке розташоване в с. Виграїв, Корсунь - Шевченківського району,
Черкаської області, на грунті неприязних стосунків, які виникли між ним та
ОСОБА_3, із-за ставлення останнього до своєї сестри - ОСОБА_4, умисно наніс
удар кулаком правої руки в область лівої частини щелепи ОСОБА_3, а коли,
потерпілий впав на землю, ОСОБА_1 продовжуючи свої злочинні дії знову ж кулаком
руки наніс удар в обличчя потерпілого ОСОБА_3, спричинивши при цьому йому
тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва.

Крім того ОСОБА_1 будучи судимим 02.07.2004 р., Корсунь-Шевченківським
районним судом, за ч. 1 ст. 164 КК України, до 1 року позбавлення волі, з
іспитовим строком на 1 рік, після перегляду 01.12.2005 р., Корсунь -
Шевченківським районним судом, вироку та відміни звільнення від відбуття
покарання з іспитовим строком та направлення в місця обмеження волі, після
відбуття покарання на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний
продовжуваний злочин.

ОСОБА_1 будучи зобов'язаний, згідно рішення Корсунь - Шевченківського
районного суду Черкаської області - виконавчого листа, за вих. № 12, від
14.03.1996 р., сплачувати аліменти на користь гр-ки ОСОБА_6 на утримання їх спільної
доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
щомісячно, до її повноліття, будучи
раніше судимим, за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів
на утримання дитини та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за
злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання
дитини, після відбуття покарання та звільнення з місць позбавлення волі, із
жовтня місяця 2006 року, продовжує злісно ухилятися від сплати аліментів, мір
щодо пошуків роботи та свого працевлаштування не прийняв, ніде не працював і
заборгованість по сплаті аліментів не ліквідував, при цьому, продовжує далі
злісно ухилятися від сплати аліментів та надання будь - якої іншої матеріальної
допомоги на утримання дитини, в результаті чого, станом на 01.02.2008 р., його
заборгованість по не сплаті аліментів становить 2730 грн..

Допитаний в судовому засіданні, підсудний свою вину в пред'явленому йому
обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 17 березня 2008
року він протягом дня разом із співмешканкою знаходився в домоволодінні
ОСОБА_2, яка проживає в с. Виграїв. Там також
перебували ОСОБА_3 разом із своєю співмешканкою - ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
брат ОСОБА_1 - ОСОБА_9. Приблизно о 16 годині ОСОБА_1 разом із братом пішли в
домоволодіння ОСОБА_1 та по дорозі ОСОБА_9 розповів ОСОБА_1, що ОСОБА_3 раніше
бив дітей своєї сестри - ОСОБА_4. Це ОСОБА_1 вплинуло дуже негативно і коли
приблизно о 23 годині ОСОБА_1 повернувся з братом в домоволодіння ОСОБА_2, то
попрохав ОСОБА_3 вийти з ним на вулицю. Коли вони вийшли з будинку він кулаком
правої руки наніс удар ОСОБА_3 в ліву частини щелепи, від чого він впав на
землю. Потім ОСОБА_1 наніс йому ще один удар кулаком руки, в ліве вухо і сказав
щоб більше не чіпав дітей своєї сестри, яка являється дружиною брата ОСОБА_1.
Крім того пояснив, що до 1997 року він був одружений з гр-кою ОСОБА_6, від
спільного проживання в них є неповнолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
після їх розлучення залишилася проживати разом з колишньою дружиною гр-на
ОСОБА_1 При цьому, згідно рішення Корсунь - Шевченківського районного суду, від
14.03.1996 р., він повинен був сплачувати аліменти на користь гр-ки ОСОБА_6 на
утримання нею дитини до її повноліття.

У 2004 році він вже був засуджений до 1 року обмеження волі з іспитовим
строком на 1 рік за умисне ухилення від сплати аліментів. Після звільнення, в
серпні 2006 року, з місць позбавлення волі - ОСОБА_9ійської виправної колонії,
де він працював і з його заробітної плати відраховувалися кошти ( аліменти ),
він повернувся проживати в с. Виграїв. На даний час, він разом зі своєю
співмешканкою гр-кою ОСОБА_10 проживають за рахунок тимчасових заробітків.
Коштів, щоб сплачувати аліменти йому не вистачає. З травня 2007 року по серпень
2007 року, він офіційно працював на одному з приватних заводів м. Києва, проте
назву даного заводу він не знає. Адміністрацію заводу, на якому він раніше
працював про те, що він повинен сплачувати аліменти він не повідомляв. В
середньому його щомісячний заробіток складав приблизно 1200 гривень. З вище
вказаного заводу він звільнився за власним бажанням, так як його не влаштовував
розмір заробітної плати. Востаннє він сплачував аліменти на утримання дитини
восени 2006 року, через пошту с. Виграєва, Корсунь - Шевченківського району,
Черкаської області, впродовж 3-х місяців. Чому після 2006 року він не сплачував
аліменти пояснити не може. Виконавчу
службу він не повідомляв про те, що деякий час офіційно працював в м. Києві.

Вину підсудний ОСОБА_1, у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 122,
ч.2 ст. 164 КК України, визнає повністю, і не заперечує, щоб справа слухалася у
спрощеному порядку, суть якого, як і межі оскарження вироку при такому порядку
розгляду справи йому роз'яснені і зрозумілі інші учасники процесу не заперечують
проти спрощеного розгляду справи.

Таким чином, суд на підставі доказів, добутих в порядку ч. 3, ст. 299
КПК України, вважає, що пред'явлене підсудному ОСОБА_1, обвинувачення доказане
повністю.

На підставі добутих доказів, суд кваліфікує дії підсудного за ч. 1, ст. 122 КК України, як умисне середньої
тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для
життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але
таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я потерпілого ОСОБА_3 у вигляді
перелому нижньої щелепи зліва.

На підставі добутих доказів, суд кваліфікує дії підсудного за ч. 2 ст.
164 КК України, як умисне, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів)
на утримання дитини особою, раніше судимою, за ч. 1 ст. 164 КК України, маючи
при цьому заборгованість, станом на 01.02.2008 р. в сумі 2730 грн..

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує: характер і
ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, які відноситься до
категорії середньої тяжкості, що він раніше
судимий, до кримінальної відповідальності притягується не вперше,
негативно характеризується по місцю проживання, не працює, думку потерпілих з цього
приводу.

Обставини, які пом'якшують покарання підсудному є його щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання підсудного, являється рецидив злочину
і вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає, що виправлення і
перевиховання підсудного можливе без ізоляції його від суспільства шляхом
звільнення від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази: амбулаторна картка, ОСОБА_3, передана на зберігання потерпілому
залишити в його розпорядженні.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_1, винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ст. 164,
ч.1, ст. 122 КК України.

Призначити ОСОБА_1 покарання за:

- ч. 1, ст. 122 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

- ч. 2, ст. 164 КК України у виді 3 роки обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання
менш суворого покаранням більш суворим, остаточно призначити до відбуття
засудженому ОСОБА_1 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, який рахувати з часу
проголошення вироку.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_1 слідуючі обмеження: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої
системи; повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_1, у вигляді підписки про невиїзд до вступу вироку в законну силу -
залишити попередню.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази: амбулаторна картка, ОСОБА_3, передана на зберігання
потерпілому залишити в його розпорядженні.

Судових витрат по справі немає.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Черкаської
області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий - підпис.