ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5 - 7121 ск 12
П О С Т А Н О В А

12 травня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_3, розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2012 року,

в с т а н о в и в :

Засуджений у своїй скарзі порушує питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Постановою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року було відмовлено засудженому у витребуванні кримінальної справи щодо нього для перевірки в касаційному порядку та надано строк для усунення недоліків. В постанові було вказано на невідповідність касаційної скарги вимогам ст. ст. 350, 398 КПК України 1960 року.

Засуджений повторно звернувся з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати.

Перевіривши доводи касаційної скарги, вважаю, що підстав для витребування кримінальної справи немає, виходячи з наступного.

Скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки вона не відповідає вимогам ч. 4 ст. 350 КПК України 1960 року.

Так, відповідно до вказаної норми закону, в касаційній скарзі зазначається вказівка на те, в чому саме полягає незаконність судового рішення та доводи на її обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, підставами для скасування або зміни вироку та ухвали касаційним судом є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 КПК України 1960 року), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК України 1960 року) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 КПК України 1960 року).

Зазначених вимог засуджений не дотримався та в касаційній скарзі не зазначив, які саме норми кримінального чи кримінально-процесуального закону були порушені судами, що може потягнути за собою безумовну зміну або скасування судових рішень.

Обґрунтовуючи незаконність судових рішень, засуджений дає свій аналіз ситуації по справі, викладає свої міркування щодо фактичних обставин справи, вказує на однобічність судового розгляду, по-суті оскаржуючи лише фактичні обставини справи, неповноту досудового та судового слідства, при цьому конкретні порушення закону, допущені судами, які відповідно до ст. 398 КПК України 1960 року, є підставами для зміни або скасування вказаних судових рішень, не наводить.

Як убачається із касаційної скарги засудженого, він просить доказам по справі дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, тобто скасувати судові рішення через невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи.

Проте, посилаючись у скарзі на неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, засудженим не враховано, що вказані обставини відповідно до вимог ст. ст. 367-369 КПК України 1960 року, є предметом перевірки виключно суду апеляційної інстанції. Можливість скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам справи нормами КПК України 1960 року не передбачена.

Таким чином, засудженим не виконано вимоги попередньої постанови, а тому його касаційна скарга не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Керуючись ст. 388 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України

п о с т а н о в и в :

Відмовити засудженому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи для перевірки у касаційному порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3