У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Паневіна В.О.,

розглянувши в судовому засіданні в
м. Києві 13 листопада 2007 року кримінальну справу за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської
області від 11 грудня 2006
року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 28 квітня 2007
року,

встановила:

зазначеним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

судимого:

- 18.02.2000 року за ч.3 ст.229-6, ч.2 ст.229-1 КК України на 6 років
позбавлення волі,

засуджено

- за ч.2 ст.307 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він 22 серпня 2006 року повторно незаконно
придбав з метою збуту 0,167 гр. ацетильованого опію, що є особливо небезпечним
наркотичним засобом, і зберігав його у
власному господарстві АДРЕСА_1, після чого переніс даний наркотичний засіб на
вул. П.Куліша, де збув його за 30 грн. ОСОБА_2.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 28 квітня 2007 року
вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
доводить незаконність свого засудження за ч.2 ст.307 КК України. Стверджує, що
справа щодо нього сфальсифікована, а докази, на які послався суд, зібрані з
порушенням процесуального законодавства. Зазначає про порушення його права на
захист і упередженість до нього суду апеляційної інстанції. Просить скасувати
судові рішення, а справу направити на нове розслідування.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що
вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки судів про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого
ч.2 ст.307 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, визнаними
судом доведеними, та ґрунтуються на сукупності зібраних у встановленому законом
порядку і належно оцінених судами
доказів, і є правильними.

Твердження засудженого ОСОБА_1 про те, що злочину, за який його засуджено,
він не вчиняв, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
не довіряти яким у колегії суддів
підстав немає, а також даними протоколів
оперативної закупки наркотичних засобів (ацетильованого опію) у ОСОБА_1, його огляду і вилучення у нього грошових
купюр, які надавалися ОСОБА_2 для здійснення оперативної закупки наркотичних засобів,
та іншими доказами, наведеними у вироку.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено порушень при
збиранні доказів, які були оцінені судом
при всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин справи.

Тому твердження ОСОБА_1 про фальсифікацію матеріалів
кримінальної справи щодо нього є безпідставними.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.307 КК України кваліфіковано
правильно.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які давали б підстави для
скасування судових рішень, по справі не встановлено.

Посилання ОСОБА_1 на порушення його права на захист
безпідставні та спростовуються матеріалами справи.

Так, 22.08.2006 року ОСОБА_1 було затримано в
адміністративному порядку для встановлення особи, проведення медичного огляду,
з'ясування обставин придбання наркотичного засобу та його дослідження, а
25.08.2006 року - затримано в порядку ст.ст.106, 115 КПК України. При цьому
ОСОБА_1 роз'яснювались його права, в тому числі мати захисника і побачення з
ним до першого допиту, проте ні під час затримання, ні в подальшому при
провадженні досудового слідства він не заявляв клопотання про забезпечення його
захисником, здійснюючи свій захист самостійно.
У період з 22.08.2006 року до 25.08.2006 року ОСОБА_1 не допитувався,
слідчі дії з ним не проводилися.

Заявлене ОСОБА_1 суду
клопотання про допуск обраного ним захисника до участі у справі судом
було задоволено.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що право
ОСОБА_1 на захист порушено не було.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КК
України, є обґрунтованою. Доводи ОСОБА_1
про упередженість суду апеляційної інстанції немотивовані.

Покарання ОСОБА_1 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з
урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про засудженого та пом'якшуючих
покарання обставин.

Призначене ОСОБА_1 покарання є необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових
злочинів.

З огляду на викладене, підстав для призначення справи до розгляду з
повідомленням осіб, визначених ст. 384 КПК України, немає.

Керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити
засудженому ОСОБА_1 у
задоволенні касаційної скарги.

Судді:

Міщенко С.М.
Кліменко М.Р.
Паневін В.О.