Справа № 11 - 647 2007 року. Категорія: ч.3 ст.
187 КК України . Головуючий у першій інстанції: Значок І.С Доповідач
апеляційного суду: Ржепецький О.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4
вересня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Головуючого:
Ржепецького О.П. Суддів: Царюка В.В.,
Дзюби Ф.С. За участю

Прокурора: Буца
Г. О. Захисника: ОСОБА_1. Законного представника: ОСОБА_2.

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 на вирок
Ленінського районного суду м. Миколаєва
від 13 червня 2007 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Миколаєва, раніше судимий 15.11.2004 року Ленінським
районним судом м. Миколаєва, з змінами,
які були внесені ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01.
02. 2005 року, за ч. 1 ст.
186, ч. 2 ст.
186, ч. 2 ст.
296 КК України до трьох років позбавлення волі з звільненням від
відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком в два роки,

засуджений
за ч.3 ст. 187 КК України, з застосуванням вимог ст. . 69 КК України, до позбавлення волі на три роки; за ч. 1 ст.
309 КК України до позбавлення волі на один рік. На підставі ст. 70
КК України покарання за сукупністю злочинів призначено у виді позбавлення волі
на три роки.

Згідно
вимог ст. 71 КК України остаточне покарання
призначено, шляхом часткового приєднання
не відбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2004 року до
призначеного покарання, у виді
позбавлення волі на три роки і шість місяців.

На
підставі ст. . 94 КК України щодо ОСОБА_3
застосовано примусові заходи
медичного характеру
у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

ОСОБА_3 визнано винним
в тому, що він 19.10.2006 року в м. Миколаєві незаконно придбав особливо
небезпечний наркотичний засіб -каннабіс,
вагою 7.9 грама та зберігав його без мети збуту.

Він
же, 28.10.2006 року в стані алкогольного
сп'яніння, коло 3 години 40 хвилин біля
будинку № 20 по проспекту Октябрський в м.
Миколаєві напав на неповнолітнього ОСОБА_4 і погрожуючи насильством яке
є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого,
заволодів його майном, вартістю
550 гривень. Коло 8 години 30 хвилин цього ж дня, ОСОБА_3 з метою заволодіння чужим майном
прийшов до ігрової зали " Портал " в будинку № 8 - б по вулиці
Васляєва в м. Миколаєві і погрожуючи
насильством яке є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого
ОСОБА_5.3аволодів його майном, вартістю
336 гривень 50 копійок.

Захисник
ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати а справу направити на додаткове
розслідування. Не оспорюючи обвинувачення за ч. 1 ст.
309 КК України, вважає не вірною
кваліфікацію дій ОСОБА_3
за ч.3 ст. 187 КК України за фактом розбійного нападу на
ОСОБА_5. На його думку, доказів, які б свідчили про умисел засудженого на
проникнення до приміщення з метою нападу,
не добуто в судовому засіданні. Крім того, вважає,
що слідчий в порушення вимог
ст. ст. 20,
93, 94 КК України, при наявності висновку експертів про обмежену
осудність ОСОБА_3, склав обвинувальний висновок а не постанову про
направлення справи до суду для застосування примусових заходів медичного
характеру.

Заслухавши
доповідача, пояснення захисника ОСОБА_1.
та законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_2., які просили задовольнити апеляцію, міркування прокурора Буца Г.О. про законність
вироку та відсутність підстав до задоволення апеляції, вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів не знаходить підстав до
задоволення апеляції захисника.

Дослідженими
судом доказами встановлена вина
ОСОБА_3 у незаконному придбанні особливо - небезпечного
наркотичного засобу -канабісу, вагою 7.9
грама та незаконному зберігання його, та
у розбої, вчиненого щодо потерпілого
ОСОБА_4 і в апеляції не оскаржується.

Як видно
з пояснень ОСОБА_5 ( а. с. 89 ), які суд дослідив в судовому засіданні, 28.10.2006 року, коло 8 години 30 хвилин, в приміщення ігрової зали " Портал
" зайшов ОСОБА_3 і став вимогати мобільний

телефон, приставивши до горла ніж. Злякавшись погрози, передав йому мобільний телефон. ОСОБА_3 крім телефону забрав і гроші в сумі б
гривень 50 копійок.

Факт
вчинення розбою у відношенні ОСОБА_5. підтвердила свідок ОСОБА_6.

Вказаним
доказам суд дав належну оцінку і прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_3,
проник в приміщення ігрової зали саме з метою вчинення розбою, а тому дії засудженого вірно кваліфікував за
ч.3 ст.
187 КК України.

Таким
чином, доводи захисника про помилковість
кваліфікації дій засудженого є необгрунтованими.

Висновок
судової психіатричної експертизи свідчить про те, що ОСОБА_3 має психічний розлад, який зумовлює обмежену осудність і викликає
потребу у примусових заходах медичного характеру - надання амбулаторної
психіатричної допомоги.

Згідно ст. . 20 КК України, особа,
визнана обмежено осудною,
підлягає кримінальній відповідальності. А тому слідчий обґрунтовано
направив справу до суду з обвинувальним висновком. Суд,
враховуючи роз'яснення викладені в п. 6 постанови № 7 Пленуму Верховного
Суду України від З червня 2005 року " Про практику застосування судами
примусових заходів медичного характеру та примусового лікування ", постановив обвинувальний вирок з одночасним
застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної
психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

Викладене
спростовує доводи захисника про суттєві порушення вимог ст. .
ст. . 20, 93, 94 КК України.

При
призначенні покарання засудженому суд врахував обмежену осудність ОСОБА_3 як пом'якшуючу
обставину і призначив його з застосуванням вимог ст. . 69 КК
України.

Таким
чином, призначене засудженому покарання
є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. .
ст. . 365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію
захисника ОСОБА_1. залишити без задоволення,
а вирок Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13 червня 2007 року,
у відношенні ОСОБА_3, залишити без зміни.