№ 1-517/2007
№ 11-91/2008
головуючій у 1 інст. - суддя Амброскін В.Л.
доповідач в апеляційній
інстанції-суддя Шпонька В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2008
року м. Запоріжжя

у складі:
головуючого - судді Гриценка С.І. суддів Шпоньки В.П., Алейникова
Г.І. за участю прокурора Кметя А.Г. засудженого ОСОБА_1 розглянувши у
відкритому судовому засіданні
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на
вирок Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 5 листопада 2007
року

ВСТАНОВИВ

Цим
вироком, - ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Запоріжжі
і там же проживаючого АДРЕСА_1, учня Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату, раніше судимого:

17 травня 2007
року, Оріхівський районним судом
Запорізької області за

частиною 3
статті 185 КК України на 50 годин громадських робіт, яке він не

відбув, -

засуджено: за частиною 2 статті 186 КК
України, із застосуванням статті

69 КК
України, на 2 роки позбавлення волі; за
статтею 297 КК України - по епізодам,
вчиненим до 17 травня 2007 року,
на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; за статтею 297 КК України - по
епізодам, вчиненим після 17 травня 2007
року, на 1 рік позбавлення волі. На
підставі:

частини
1 статті 70 КК України, за сукупністю
злочинів, вчинених до першого
вироку, засудженому ОСОБА_1 визначено
покарання 2 роки позбавлення волі;

частини
4 статті 70 КК України, за сукупністю
злочинів, засудженому ОСОБА_1 визначено
покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

частини
1 статті 71 КК України, - як зазначено у
вироку: «до призначеного ОСОБА_1
покарання по епізодам, вчиненим
після 17.05.2007 року, частково приєднати
невідбуту частину покарання
по епізодам,

2

вчиненим
до 17.05.2007 року і визначити йому остаточне покарання у виді 2 (двох) років 3
(трьох) місяців позбавлення волі».

Початок строку відбування покарання,
із зарахуванням попереднього ув'язнення,
засудженому обчислено з 1 червня 2007 року.

Згідно з
вироком, засудженого визнано винним в
тому, що він:

20 березня 2007 року, в місті
Запоріжжі, вчинив відкрите викрадення
чужого майна (мобільного телефону,
вартістю 1200 гривен), з погрозою
застосування насильства, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілої ОСОБА_2;

в період з середини березня 2007 року по середину травня 2007 року, але до постановления
у відношенні нього першого вироку Оріхівського районного суду Запорізької
області від 17 травня 2007 року, вчинив
20 епізодів викрадення предметів, що
знаходилися в місцях поховання на цвинтарі «Південному» в місті Запоріжжі;

в кінці травня 2007 року, - ще два
епізоди таких викрадень предметів в місцях поховання.

Справу розглянуто згідно з положеннями статті 299 КПК України, при цьому,
суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних
обставин справи та розмірів цивільних позовів,
допитав підсудного, який визнав
себе винним у повному обсязі інкримінованих йому обставин злочинних дій та їх наслідках.

В
апеляції, засуджений просить про
пом'якшення йому покарання до непов'язаного з позбавлення волі. Посилається на
щире каяття, активне | сприяння
розкриттю злочину, вчинення злочинів
неповнолітнім.

У судовому засіданні апеляційної інстанції,
вислухавши доповідь судді щодо вироку,
ким і в якому обсязі він був оскаржений,
та основних доводах апеляції і заперечень інших учасників процесу:
апелянт підтримав доводи своєї апеляції,
прокурор не знайшов підстав до задоволення апеляції.

Перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд не вбачає підстави до задоволення апеляції.

Згідно з доказами, які є в
кримінальній справі і які засновані на фактичних даних, органи досудового слідства і суд першої
інстанції у визначеному законом порядку встановили наявність суспільно
небезпечних діянь та винність засудженого у їх вчинені, а тому дали правильну юридичну оцінку
злочинним діям засудженого.

Засудженому суд призначив покарання відповідно до
положень Загальної частини КК України - у межах, установлених у санкціях статтей Особливої
частини цього Кодексу, що передбачають
відповідальність за

3

вчинені
ним злочини, з належним урахуванням
ступеню тяжкості вчинених злочинів,
особи винного та обставин, що
пом'якшують та обтяжують покарання. Саме за наявності декількох обставин, що пом'якшують покарання ОСОБА_1 та істотно знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, обгрунтовано призначив ОСОБА_1 основне
покарання, нижче від найнижчої
межі, встановленої в санкції статті Особливої
частини цього Кодексу.

Підстав
для переходу до іншого, більш м'якого
виду основного покарання, не зазначеного
в санкції статті за цей злочин чи за злочинні дії, передбачені статтею 297 КК України - немає.

Таким
чином, засудженому призначено покарання
необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час
апеляційної перевірки вироку виявлені недоліки при його постановлені, які потребують внесення у вирок відповідних
змін: У вступній частині вироку:

всупереч
виписам статті 333 КПК України та роз'ясненням,
яких надано

у
постанові Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року N 5

«Про
виконання судами України законодавства і постанов Пленуму

Верховного
Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і

постановления вироку», при викладенні відомостей про особу
підсудного, які

мають
значення для справи і які належить зазначати у вступній частині

вироку, суд зазначив неповні дані про непогашену і не
зняту судимість

ОСОБА_1, а саме те, що
першим вироком покарання йому було призначено

із
застосуванням статті 69 КК України.

У мотивувально-описовій і резолютивній
частинах вироку:

Судом
порушені загальні засади призначення покарання - в частині визначення
остаточного покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до
частини 1 статті 65 КК України, суд
призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті Особливої
частини цього

Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений
злочин;

2)
відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3)
враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Згідно з положеннями статтей 70 і 71 КК України, роз'ясненнями, яких надано у пункті 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення
судами кримінального покарання», - коли
після постановления вироку у
справі буде встановлено, що засуджений
винен ще в кількох злочинах, одні з яких
вчинено до, а інші після постановления першого вироку, покарання за останнім за часом вироком
призначається із застосуванням як ст. 70,
так і ст. 71 КК: спочатку -за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю
злочинів, вчинених до постановления першого вироку;
після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК;

4

потім - за
сукупністю злочинів, вчинених після постановления першого вироку;
і остаточно - за сукупністю вироків.

Як
убачається з вироку, відповідно до
положень Загальної" частини КК,
суд правильно призначив ОСОБА_1
покарання за злочини, вчинені до постановления першого
вироку, за їх сукупністю - за правилами
частини 1 і частини 4 статті 70 КК та за злочини, вчинені ним після постановления першого вироку
(від 17 травня 2007 року). Після цього,
замість вказівки про призначення ОСОБА_1
остаточного покарання за сукупністю вироків, суд помилково вказав про часткове приєднання
невідбутої частини покарання по епізодам,
вчиненим до 17.05.2007 р. до призначеного йому покарання по
епізодам, вчиненим після 17.05.2007 p.,
хоча при цьому і послався на положення частини 1 статті
71 КК України.

Враховуючи
те, що вид і розмір остаточно
призначеного покарання ОСОБА_1
в цілому відповідає правилам статтей 65,
70 і 71 КК України, апеляційний
суд обмежується зміною вироку тим уточненням,
що ОСОБА_1 остаточне
покарання призначено за сукупністю вироків - цього і першого від 17 травня 2007
року.

Керуючись ст.ст.
362, 365, 366 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ

апеляцією
засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення.

На
підставі пункту 4 частини 1 статті 373 КПК України, вирок ,
Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 5 листопада 2007 року
у відношенні ОСОБА_1 змінити:

у
вступній частині вироку - тим уточненням,
що ОСОБА_1 першим
вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2007 року
було засуджено за частиною 3 статті 185 КК України - із застосуванням статті 69
КК України до покарання у вигляді громадських робот на строк 50 годин;

у
мотивувально-описовій і резолютивній частинах вироку - тим уточненням, що ОСОБА_1
остаточне покарання призначено за сукупністю вироків - Комунарського районного
суду міста Запоріжжя від 5 листопада 2007 року і першого - Оріхівського
районного суду Запорізької області від 17 травня 2007 року у вигляді
позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.

В решті цей вирок залишити без зміни.