А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.02.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 б/б, захисника ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/777/19/15 за апеляційною скаргою старшого прокурора відділу прокуратури Закарпатської області на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2014 року, яким:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , не судимий,
засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: не виїжджати за межі Цкраїни на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-вмконавяої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та періодично з`являтись в цей орган для реєстрування.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , порушує питання про скасування вироку щодо нього та ухвалення нового з призначенням більш суворого основного та додаткового покарання. В обґрунтування свої вимог прокурор вказує на те, що інкримінований ОСОБА_12 злочин відноситься до категорії тяжких, вчинив його в стані алкогольного сп`яніння та без урахування позиції сторони обвинувачення в суді першої інстанції щодо призначення ОСОБА_12 покарання, а тому призначене судом покарання як основне, так і додаткове, вважає надто м`яким.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника про законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення, пояснення потерпілої, яка згідна з призначеним ОСОБА_12 покаранням, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, учасники судового розгляду не заперечували, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, досліджувати зібрані органом досудового розслідування докази. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленню порядку їх дослідження та роз`ясненні при цьому прав обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, судом першої інстанції вимоги ч.3 ст. 349 КПК України порушені не були. Тому, апеляційним судом висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи не перевіряються.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів III, IV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду грунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, його минуле, склад сім`ї, його матеріальний стан тощо.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання як основного, так і додаткового, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , судом першої інстанції в повній мірі враховано тяжкість вчиненого останнім злочину, а також те, що внаслідок його протиправних дій загинула молода особа.
Судом першої інстанції призначено покарання, яке за своїм розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. І в цій частині, тобто в частині призначеного покарання, судове рішення належним чином вмотивовано.
Призначаючи щодо обвинуваченого ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував, як пом`якшуючі покарання обставини: визнання вини, щире каяття, відсутність судимості, так і обставину, що обтяжує покарання: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а також дані про особу обвинуваченого: позитивну характеристику, а також те, що він пенсіонер, на обліку у нарколога не перебуває, відшкодував потерпілій заподіяну злочином шкоду.
Усі ці обставини істотно знижували фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_13 злочину, ступінь небезпечності його особи для суспільства, що давало суду першої інстанції обґрунтовану підставу для висновку про можливість його звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Разом з тим, прокурором у апеляційній скарзі незаконність застосування щодо ОСОБА_6 вимог ст. 75 КК України не порушувалося, тому посилання прокурора в під час судового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції на необґрунтованість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України є необґрунтованими і не узгоджуються з вимогами ч.4 ст.403 КПК України, оскільки внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.
Окрім цього, посилання прокурора в апеляційній скарзі щодо необхідності призначення ОСОБА_12 більш суворого основного та додаткового покарань, не містить належних обґрунтувань, чому визначений судом першої інстанції саме такий розмір покарання не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури Закарпатської області залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 б/б про обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: