Справа № 11- 7182007 р. Головуючий у 1
інстанції - Галич АЛ.
124 КК України. Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
вересня 2007 року колегія
суддів судової палати з

кримінальних
справ апеляційного суду Чернігівської області в складі :

головуючого
судді - Салая Г.А. суддів - Оседача М.М., Баглая І.П. з участю прокурора - Щербака О.В. адвоката -
ОСОБА_1. потерпілого - ОСОБА_2. засудженого - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляціями засудженого ОСОБА_3 та цивільного відповідача ОСОБА_4 на
вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 лютого 2007
року, яким

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, татарин, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, з
неповною загально-середньою освітою, не працюючий, не одружений, раніше не
судимий, -

- засуджений за
ст. 124 КК України до 120 годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Прилуцької міської лікарні №1-2 422 грн. 23
коп. за лікування потерпілого ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 4 621 грн. 30 коп. на
користь потерпілого ОСОБА_2. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної
шкоди.

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним і засуджений за
те, що 27 серпня 2006 року близько 3 години, перебуваючи в приміщенні

будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_2, за місцем проживання знайомої дівчини
ОСОБА_6, в ході побутової сварки, яка виникла на фунті ревнощів між ним та
присутнім ОСОБА_2, захищаючись від протиправних посягань останнього, тримаючи в
руках ніж, який знайшов у тій же кімнаті, умисно, явно перевищуючи межі
необхідної оборони, наніс ОСОБА_2три удари ножем, заподіявши при цьому згідно
висновку комісійної судово-медичної експертизи тілесні ушкодження які
відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпечності для життя.

Не погоджуючись з вироком суду засуджений ОСОБА_3 подав апеляцію, в якій
просить вирок суду скасувати, а справу провадженням закрити на підставі ст. 6
п. 2 КПК України, за відсутністю в його діях складу злочину. В підтвердження доводів
апеляції засуджений посилається на незаконність постановленого вироку суду та
невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Вказує, що він діяв з
метою захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно
небезпечного посягання з боку потерпілого ОСОБА_2. Також, на думку апелянта
стягнення з його коштів на користь Прилуцької міської лікарні № 1 за лікування
потерпілого є безпідставним, оскільки відповідно до ст. 93-1 КПК України кошти,
заявлені в позові, не можуть бути стягнені судом при постановлені даного
вироку.

В апеляції цивільний відповідач ОСОБА_4 просить вирок суду в частині
цивільного позову змінити, відмовивши в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2Аргументує це тим, що потерпілий не навів жодних доказів в підтвердження
його позовних вимог та прохає звернути увагу суду на своє фінансове становище
та те, що на її утриманні знаходяться неповнолітні діти.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_3 та цивільного
відповідача ОСОБА_4, які підтримали свої апеляції і просили їх задовольнити з
зазначених в них підстав, адвоката ОСОБА_1., який виступив на підтримання
апеляції засудженого, думку прокурора про необхідність залишення апеляцій без
задоволення, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляції підлягають частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Мотивуючи у вироку про доведеність вини засудженого
ОСОБА_3 в скоєнні умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні
меж необхідної оборони, суд обґрунтовано послався як на один із доказів на
пояснення засудженого, які ним були дані як на досудовому слідстві, так і в
судовому засіданні. В таких поясненнях засуджений в деталях, вказував на те, що
перебуваючи в будинку своєї знайомої в м. Прилуки, з метою захисту від
протиправних посягань з боку

потерпілого ОСОБА_2,
він взяв ніж в праву руку і став розмахувати ним перед останнім в різних
напрямках, при цьому відчув, що разів два чи три лезом ножа зачепив його тіло.

Дані свідчення об'єктивно узгоджуються з іншими матеріалами справи та
показаннями свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_2. вказував на те, що між ним та засудженим ОСОБА_3
виникла сварка, в ході якої він намагався вдарити засудженого, але останній
відхилився, і відразу ж наніс удар йому ножем в нижню частину живота. Відчувши
біль, він розвернувся і став вибігати з кімнати, але ОСОБА_3, наздогнавши,
наніс ще один удар ножем у руку.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили факт даного
конфлікту, при цьому вказали, що саме поведінка ОСОБА_2 в їхньому будинку щодо
ОСОБА_3 була агресивною, який намагався нанести удари останньому. При цьому
вони вказували, що засуджений в силу своїх фізичних даних значно поступався
перед потерпілим.

За висновком комісійної судово-медичної експертизи № 269 від 24.11.2006
року потерпілого ОСОБА_2. мали місце тілесні ушкодження у вигляді
колото-різаного ножового поранення передньої черевної стінки, проникаючого в
черевну порожнину з пошкодженням тонкого кишечнику, заочеревинна гематома, які
могли утворитися 27.08.2006 року від дій колото-ріжучого предмету типу ножа і
які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпечних
для життя і могли утворитися при ударі ножем спереду назад і дещо знизу вверх.

Тілесні ушкодження у вигляді наскрізного поранення правого плеча в нижній
третині могли утворитися від дій колото-ріжучого предмету типу ножа в
результаті безпосереднього удару і відносяться до категорії середнього ступеня
тяжкості, за ознакою втрати загальної працездатності більш ніж на 10%.

Таким чином, виходячи з аналізу зібраних доказів, суд зробив правильний
висновок про те, що засуджений ОСОБА_3 умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження
потерпілому ОСОБА_2при перевищенні меж необхідної оборони і правильно
кваліфікував дії засудженого за ст. 124 КК України.

При цьому суд першої інстанції обгрунтовано виходив з
того, що захищаючись від протиправних дій ОСОБА_2., ОСОБА_3, використовуючи ніж
умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, перевищивши межі
необхідної оборони, оскільки в момент

нападу у останнього
в руках не було
яких - небудь предметів,
а використання ножа в даному
випадку не викликалось необхідністю.

Отже, вказані доводи засудженого в своїй апеляції, колегія суддів розцінює,
як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за скоєння даного
злочину.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання засудженому ОСОБА_3., суд у
відповідності з вимогами ст. 65 КК України, призначив його враховуючи характер
та ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням ряду обставин, що
пом'якшують покарання, засудженого та всіх обставин справи.

Призначене засудженому ОСОБА_3. покарання є достатнім і необхідним для його
виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи, що злочин засудженим вчинено в неповнолітньому віці та ту обставину,
що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 надано заяву з проханням про
застосування щодо його амністії, відповідно до п. „ а " ст..1 Закону
України „ Про амністію " від 9 червня 2007 року він підлягає звільненню
від призначеного покарання.

Вирішуючи цивільні позови прокурора в інтересах лікувального закладу та
потерпілого, судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінально -
процесуального закону, в зв'язку з чим вирок в цій частині підлягає скасуванню.

Як вбачається з протоколу судового засідання, зазначені позови не
оголошувались на початку судового слідства, а надані матеріали щодо
обґрунтування заявлених позовних вимог не були предметом дослідження в суді,
серед інших доказів по справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність
скасування вироку в цій частині з направленням справи на новий судовий розгляд
в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляцій щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог необхідно
ретельно дослідити під час розгляду справи в суді першої інстанції.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія

суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженого ОСОБА_3 та цивільного відповідача ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду від 26 лютого 2007 року щодо ОСОБА_3
в частині вирішення цивільних позовів Парилуцького міжрайонного прокурора та
потерпілого ОСОБА_2. -скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в
порядку цивільного судочинства в той же суд в іншому складі.

Звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі
ст. 1 п. „ а " Закону України від 9 червня 2007 року „ Про амністію
".

В решті цей вирок залишити без змін.