№ 202/156/14-к
№ 1-кп/0202/250/2015
УХВАЛА
підготовчого судового засідання
25 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

при розгляді у підготовчому засіданні кримінальне провадження № 0003588 від 06.07.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003588 від 06.07.2013 року відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим призначити судовий розгляд, також заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримав думку прокурора. Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення судового розгляду. Також заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного.

Так, згідно ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до обвинувального акту дії обвинуваченого за епізодом з потерпілим ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Стаття 122 ч. 1 КК України передбачає відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Таким чином, тілесне ушкодження кваліфікується як середньої тяжкості у разі, якщо воно спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Однак, в обвинувальному акті надана правова кваліфікація дій обвинуваченого з обома ознаками (наслідками) одночасно (тривалий розлад здоров`я або стійка втрата працездатності), що суперечить обставинам скоєння злочину, описаним в обвинувальному акті та нормам КК України, оскільки є неконкретним.

Відсутність в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що істотно порушує право особи на захист, передбачене ст. 20 КПК України.

Статтею 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення, у тому числі з метою зміни правової кваліфікації, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом. Тому, з урахуванням того, що в силу ст. 22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без зазначення в обвинувальному акті правової кваліфікації кримінального правопорушення відповідно до частини статті КК України, за якою обвинувачується обвинувачений, суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Крім того відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити дату та місце його складення та затвердження.

В супереч вказаним положенням обвинувальний акт не містить даних про конкретне місце складання обвинувального акту, а лише зазначено місто Дніпропетровськ.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з реєстром матеріалів кримінального провадження відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.05.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

У суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку. З урахуванням тяжкості покарання за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 залишається достатньо підстав вважати, що останній у разі зміни йому запобіжного заходу, може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інші злочини, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Аналізуючи наведене, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає доцільним продовжити дію зазначеного запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 відповідно до ст. 197 КПК України на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 314-316, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження № 0003588 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України - повернути прокурору для його належного складання згідно вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого - задовольнити.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до 23 липня 2015 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1