АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/535/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 119 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0004190 за апеляційними скаргами прокурора та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який працює на посаді грузчика в ЧП « ОСОБА_10 », раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 роки не вчинить нового злочину та виконає покладенні на нього обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_9 : на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 478 000 грн.; в дохід держави судові витрати у розмірі 612 грн. 80 коп. за проведення експертизи.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Згідно вироку, з 2011 року ОСОБА_9 зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 разом проживали в квартирі АДРЕСА_2 . На протязі їх спільного співмешкання ОСОБА_11 зловживала спиртними напоями та вела аморальний спосіб життя, на підґрунті чого між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникали сімейні сварки.
21.07.2013 р. близько о 11 годині 50 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, викликаних відсутністю вночі дома його співмешканки ОСОБА_11 , вживання нею алкогольних напоїв та її зухвалою розповіддю про її статеві зв`язки з іншими чоловіками, наніс останній один удар рукою в область спини, потягнув її із зусиллям за волосся та наніс ще один удар долонею руки в область потилиці, після чого сварка між ними припинилася і ОСОБА_11 на його прохання пішла за цигарками на вулицю.
21.07.2013 р. близько о 20 годині сварка між ОСОБА_9 та його співмешканкою ОСОБА_11 продовжилася на ґрунті тих самих обставин, що виникли уранці, і близько о 20 години 20 хвилини ОСОБА_9 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, наніс їй удари рукою по спині та в область голови зліва, після чого ОСОБА_11 піднялася з дивану та стала проти нього, намагаючись захиститися, прикриваючись руками, а ОСОБА_9 продовжив наносити їй множинні удари кулаками рук по її верхнім кінцівкам та по стегнам. В цей момент, ОСОБА_9 , діючи по необережності у формі злочинної недбалості, не передбачаючи можливість настання смерті ОСОБА_11 від нанесеного удару, хоча повинен був та міг в силу свого віку, рівня розвитку, життєвого досвіду, це передбачати, наніс останній один удар кулаком лівої руки в область носу потерпілої, від якого вона впала на підлогу, вдарившись потилицею та задньою частиною тулубу о підлогу, після чого наніс ще два удари кулаком правої руки в область грудної клітини ОСОБА_11 .
Внаслідок падіння ОСОБА_11 при вищезазначених обставинах їй була завдана закрита черепно-мозкова травма в вигляді крововиливів м`яких покривів голови, із сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній області, крововиливів під твердою мозковою оболонкою в області передньої, середньої та задньої черепних ямок з права, вогнищевих крововиливів під м`які мозкові оболонки потиличних часток обох півкуль мозочка з переходом на нижню базальну поверхню, по нижнім поверхням в вискових долях з права і зліва, яка має ознаки тяжких тілесних пошкоджень по критерію небезпеки для життя, та від якої настала смерть ОСОБА_11 в період часу з 21 години 20 хвилин по 21 годину 30 хвилин.
А крім того, від інших зазначених вище дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_11 спричинені наступні тілесні ушкодження: прямий перелом сьомого правого ребра по задній поверхні грудної клітини з правого боку по лопатковій лінії з крововиливами оточуючих м`яких тканин, який має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; множинні синці обличчя (синець області біля лівого ока), синці обох плечей, передпліч та кистей; передньої поверхні грудної клітини, передньої та задньої поверхні лівого стегна, осадження і крововиливу правого колінного суглоба, по його передній поверхні, крововиливу близь розміщених м`яких тканин задньої поверхні грудної клітини в проекції остистих відростків 1,2,3 грудних хребців і в проекції остистих відростків 7,8,9, грудних хребців, а також 2,3,4 поперекових хребців, та садна носу, які, мають ознаки легких тілесних пошкоджень; перелом кісток носу, який має ознаки легкого тілесного пошкодження.
В апеляційних скаргах:
- із зміненими апеляційними доводами та проханням, прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування свого апеляційного прохання апелянт вказує на те, що судом першої інстанції, в порушення норм ч.3 ст.415 КПК України, не були виконанні вимоги ухвали апеляційного суду Харківської області від 24.07.2014 року, що свідчить про істотні процесуальні порушення та призвело до ухвалення Московським районним судом м. Харкова незаконного та необґрунтованого вироку від 30.12.2014 року;

- потерпіла просить вирок суду першої інстанції скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на додаткове розслідування для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст.119 на ч.2 ст.121 КК України, а також для перевірки в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.3 ст.136 КК України. В свої апеляційних доводах ОСОБА_7 вказує на неповноту судового розгляду у зв`язку з неналежним дослідженням всіх фактичних обставин кримінального провадження, а також вона посилається не вірну кваліфікацію дій обвинуваченого, за який він засуджений.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу прокурора прокуратури Московського району м. Харкова ОСОБА_12 , доводи потерпілої, яка просила задовольнити її апеляційну скаргу та погоджувалася з доводами прокурора, а також думку обвинуваченого та його захисника щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного вироку, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, а потерпілої -- частковому, з наступних підстав.

Апеляційні доводи прокурора про необґрунтованість вироку суду, а також доводи потерпілої в частині скасування оскаржуваного судового рішення внаслідок відсутності належного дослідження фактичних обставин та мотивування в частині кваліфікації дій обвинуваченого, на думку колегії суддів не позбавлені правових і фактичних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2014 року (т.1 арк. 114-117) попередній обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_9 за ст. 119 ч.1 КК України скасовано та призначено новий судовий розгляд зі стадії попереднього розгляду у суді першої інстанції. Зокрема мотивувальна частина вказаної ухвали апеляційного суду містить мотиви і висновки з вказівкою про те, що відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд першої інстанції, отримавши кримінальне провадження, перевіряє відповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ст.291 КПК України, в обвинувальному акті, відповідно до п.5, викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулюються обвинувачення.

Відповідно до обвинувального акту (арк..2-4), ОСОБА_9 , діючи по необережності, наніс один удар кулаком в область носа потерпілої, від якого вона впала, вдарившись потилицею о підлогу.

Орган досудового слідства ці дії ОСОБА_9 кваліфікував за ч.1 ст.119 КК України, як вбивство, вчинене по необережності.

Проте, як вбачається з вказаного обвинувального акту, ОСОБА_9 перед нанесенням вказаного удару наносив множинні удари потерпілій ОСОБА_11 , завдавши тілесні ушкодження в області грудини (перелам ребра), а також множинні ушкодження в області кінцівок та обличчя, які, як вказав слідчий, відносяться до середньої тяжкості та легким тілесним ушкодженням.

У той же час, ніякого судження по цим ушкодженням та кваліфікація дана не була.

Тому, районний суд повинен був провести підготовче судове засідання та прийняти рішення, чи відповідає обвинувальний акт вимогам закону, а при невиконанні цих вимог повернути його прокурору.

Вказане свідчить про наявність відповідних висновків і вказівок суду апеляційної інстанції, які підлягали обов`язковому виконанню судом першої інстанції при новому судовому розгляді. Натомість районний суд, отримавши у своє провадження вказану справу, залишив поза увагою необхідність виконання вимог норм ч.3 ст.415 КПК України, що об`єктивно вбачається зі змісту звукозапису та журналу судового засідання (т.1 арк. 123), а ухвала від 30 вересня 2014 року (т.1 арк. 124), у своїй мотивувальній частині взагалі містить лише формальну вказівку про відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, без будь-якого обґрунтування та мотивів невиконання судом першої інстанції норм ч.3 ст.415 КПК України.

На вказані порушення слушно посилається прокурор у своїх апеляційних доводах, вказуючи про те, що вони є істотними та негативно впливають на дотримання судом вимог ст.370 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції у разі відсутності об`єктивних підстав для виконання вказівок апеляційного суду, був повинен вмотивувати та обґрунтувати своє рішення, а наявність незгоди під час судового розгляду потерпілої з кваліфікацією дій обвинуваченого та тяжкістю тілесних ушкоджень повинна вирішуватись шляхом з`ясування позиції сторін, і призначення відповідних експертних досліджень, що чітко узгоджується з нормами ч.2 ст.22 КПК України. Внаслідок невиконання судом вказаних вимог процесуального законодавства, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами потерпілої в частині істотної неповноти судового розгляду, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наявність встановлених при апеляційному розгляді істотних порушень КПК України, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду, колегія суддів в силу норм ч.2 ст.415 КПК України позбавлена процесуальної можливості оцінювати доводи потерпілої в частині призначення більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_9 .

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409 КПК України, що не погіршує становище обвинуваченого.

Тобто ухвала підлягає скасуванню лише внаслідок допущених судом істотних процесуальних порушень.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить ретельно дослідити висновки і мотиви, що вказані в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2014 року (т.1 арк. 114-117) та перевірити доводи апелянтів в частині кваліфікації дій обвинуваченого, формулювання обвинувачення, також надати оцінку доказам з дотриманням вимог норм ст.ст. 94- 99 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п.1, 3; ст. 412 ч. 1; 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_9 - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_4