Справа № 308/5149/26
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25.05.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/274/26, за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.04.2026 року, щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.04.2026 року, відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у період з 22:00 год. по 07:00 год. наступної доби, без застосування електронного засобу контролю, строком до двох місяців, в межах строку досудового розслідування, а саме до 29 травня 2026 року.

На підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не залишати місце проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у нічний час доби у період з 22:00 год. по 07:00 год. наступної доби; здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали - до 29 травня 2026 року включно.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000376, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2026 року звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подане клопотання мотивував тим, що 04 квітня 2026 року, близько 04 години 30 хвилини, але не пізніше 05 години 00 хвилини, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно проведеного дослідження у крові якого виявлено спирт етиловий в концентрації 0,68 ‰), всупереч п. 2.9 а.) «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, які вступили в дію з 01 січня 2002 року, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо ввіреному йому автомобіля марки «Skoda» моделі «Superb» чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 .

Цього ж дня, близько 05 години 00 хвилини, ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Skoda» моделі «Superb» чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись автодорогою М-08 (об`їзна дорога міста Ужгород), зі сторони вулиці Олега Куцина у напрямку вулиці Собранецька, біля з`їзду до вантажного напрямку міжнародного автомобільного пункту пропуску Ужгород, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинний був і міг їх передбачити, тобто діючи зі злочинною недбалістю, діючи всупереч вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним за умов видимості у напрямку руху, внаслідок чого допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини у кювет з його подальшим перекиданням.

Слідчий зазначив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «Skoda» моделі «Superb» чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа на задньому правому пасажирському сидінні, отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням, тупої травми черева та забою м`яких тканин голови.

У такий спосіб встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Також слідчий вказав, що 04 квітня 2026 року о 11 годині 11 хвилині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п. 2 ч.1 ст. 208 КПК України затримано.

04 квітня 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Слідчий зазначив, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які додані до клопотання, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 04.04.2026 р.; висновком медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння від 04.04.2026; протоколом затримання особи від 04.04.2026 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; письмовими поясненнями ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 ; рапортами працівників поліції; довідкою (талоном) з травмпункту КНП «УМБКЛ» Ужгородської міської ради № 4610/110.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити спроби незаконно впливати на свідків злочину та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, санкція за вчинення якого, згідно ч. 1 ст. 286-1 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, яке згідно ст. 46, 75 КК України неможливо замінити на іспитовий термін чи звільнити від кримінальної відповідальності, а тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним.

Слідчий зазначив, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків,потерпілих, у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме знищувати відеозаписи з камер вуличного спостереження, які на даний момент ще не приєднані до матеріалів кримінального провадження, впливати на експертів під час проведення експертиз та іншим чином перешкоджати органу досудового розслідування.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави унеможливить запобігання ризикам, вказаним у клопотанні, а тому необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вищевикладене, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , вимоги ст.ст.177, 178, ст. 183 КПК України слідчий просив слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, неодруженого, з середньою освітою, студента ПГФК ДВНЗ «УжНУ», який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому слідчий суддя вважав, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Не погоджуючись з цією ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність та необґрунтованість рішення. Зазначає, що слідчий суддя приходячи до правомірного висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України належним чином не врахував ризик ухилення підозрюваним від органів досудового розслідування та суду. Крім того, місцевий суд залишив поза увагою факт можливого впливу підозрюваного на потерпілу та свідків, які перебували на місці події. Прокурор вважає, що враховуючи ці обставини, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти названим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, через їхню занадто м`яку природу та неефективність. Просить скасувати ухвалу та задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на строк 60 днів. У ході апеляційного розгляду просить дослідити всі копії письмових доказів доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_15 , що свідчить про дотримання права підозрюваного на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_6 кваліфікованого за ч. 1 ст. 286-1 КК України злочину, який в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинення кримінального правопорушення.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з тим, що обставини, на які орган досудового розслідування посилається в обґрунтування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання. Зокрема існування такого ризику не знайшло свого підтвердження і в апеляційному суді.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і подані захисником в судовому засіданні документи, зокрема: копію заяви ОСОБА_11 про відшкодування моральних та матеріальних збитків в повному обсязі, та відсутність претензій; копію заяви ОСОБА_13 про відшкодування моральних та матеріальних збитків в повному обсязі, та відсутність претензій; заяву ОСОБА_6 на виконання ухвали від 08.04.2026; характеристику від 08.04.2026;

В судовому засіданні прокурор також подав постанову Ужгородського міськрайонного суду від 19.07.2024; постанову Ужгородського міськрайонного суду від 23.08.2024 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення від 23.05.2026. Однак належних доказів вручення зміненої підозри прокурором не надано.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти названим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, через їхню занадто м`яку природу та неефективність, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без застосування електронного засобу контролю.

Крім того, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без застосування електронного засобу контролю не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

За цих обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість і необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без застосування електронного засобу контролю, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без застосування електронного засобу контролю буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Інші наведені прокурором доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у період з 22:00 год. по 07:00 год. наступної доби, без застосування електронного засобу контролю.

Строк дії запобіжного заходу встановлено відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не залишати місце проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у нічний час доби у період з 22:00 год. по 07:00 год. наступної доби; здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.04.2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: