справа № 279/876/26
провадження № 1-кс/279/265/26 У Х В А Л А
02 березня 2026 року
Заявник як власник майна звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, на який було накладено ухвалами слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.02.2026.
Вказав, що експертні дослідження довели необгрунтованність припущень дізнавача щодо підроблення реєстраціних документів на автомобіль та ідентифікаційних номерів кузова і двигуна автомобіля Mazda модель 121, просив скасувати арешт на майно.
Заявник подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.
Дізнавач повідомлявся належним чинном про час та день розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав.
Дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне:
Згідно ст.168 ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.
Статтею 100 ч.1 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
Згідно ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо учасник провадження доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст.100 ч.6 п.1 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини висловив позицію, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)
Судом встановлено, що органом досудового розслідування з 10.02.2026 року здійснюється розслідування злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. 09.02.2026 під час проведення огляду місця події було вилучено, а в подальшому ухвалами слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.02.2026 накладено арешт на належний заявникові автомобіль Mazda модель 121, д.н.з. НОМЕР_1 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Арешт було накладено у формі обмеження прав власника на користування та розпорядження майном до завершення призначених по кримінальному провадженню експертиз.
Враховуючи, що дізнавач не заявив про необхідність подальшого застосування арешту, його скасування не може зашкодити інтересам розслідування.
За таких обставин суд приходить до висновку, що потреба в подальшому застосуванні арешту, який накладено на майно заявника, відпала, тому клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Арешт на автомобіль марки Mazda модель 121, д.н.з. НОМЕР_1 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , накладений ухвалами слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.02.2026, скасувати.
Копію ухвали направити СД Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, на виконання в порядку ч. 3 ст. 169 КПК України, ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4

Копія згідно з оригіналом