Справа № 461/1163/26
Провадження № 1-кс/461/956/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

19.02.2026 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, студента ІІІ курсу денної форми навчання Львівського державного університету внутрішніх справ, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному 27.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000385, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в:

19.02.2026 слідчий СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, із можливістю внесення застави у розмірі 45 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000385 від 27.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, спрямованим на сприяння в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими в ході досудового розслідування особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 03.02.2026, усвідомлюючи можливості незаконного збагачення внаслідок задоволення попиту на незаконний перетин кордону України громадянами України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які не мають права на безперешкодний виїзд за межі України, здійснював пошук вказаних осіб, з корисливих мотивів, та вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 03.02.2026 близько 18:45 год. ОСОБА_5 в ході телефонної розмови по месенджеру «Viber» із ОСОБА_7 повідомив останньому про те, що він разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами зможе допомогти в організації переправлення його через державний кордон України до країн Європейського Союзу, та, реалізуючи свій злочинний умисел, під час телефонної розмови домовився про зустріч із ОСОБА_7 біля бібліотеки у с. Нагачів, що за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Нагачів, вул.М.Кручковського, буд.18.

Так, 04.02.2026 близько 18:30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Нагачів, вул. М.Кручковського, буд.18, під час особистої зустрічі із ОСОБА_7 повідомив та запропонував останньому варіанти та шляхи незаконного перетину державного кордону України, а саме виготовити документи щодо встановлення групи інвалідності, яка надає право виїзду за кордон в умовах воєнного стану військовозобов`язаним громадянам України, та про вартість його послуг, яка становитиме 12000 доларів США, частину з яких ОСОБА_7 має передати йому наперед як завдаток за виготовлення відповідних документів в сумі 5000 доларів США. Разом з тим, під час зустрічі ОСОБА_5 зазначив, що після надання завдатку він посприяє у проходженні необхідних лікарів та отримання виписок про наявність серцевої хвороби, що позитивно вплине на виготовлення документів щодо встановлення третьої групи інвалідності, яка надасть ОСОБА_7 право виїзду за кордон в умовах воєнного стану.

В подальшому, 17.02.2026 близько 21:56 год. ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій спільний з невстановленими досудовим розслідуванням особами злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, під час телефонної розмови по месенджеру «Viber» із ОСОБА_7 домовився про зустріч із ним 18.02.2026 за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 18.02.2026 близько 12:30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на вулиці, що за адресою: АДРЕСА_2 , очікував ОСОБА_7 , по приходу якого ОСОБА_5 повідомив та надав ОСОБА_7 поради, вказівки та усні гарантії щодо можливості незаконно перевезення його через пункт пропуску державного кордону України на транспортному засобі, який ОСОБА_5 забезпечить йому, шляхом незаконного виготовлення документів щодо встановлення групи інвалідності, яка надає право виїзду за кордон в умовах воєнного стану військовозобов`язаним громадянам України, за що отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в загальній сумі 5000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на вказану дату становить 214056 грн, після чого протиправна діяльність ОСОБА_5 була припинена правоохоронними органами, а вищевказані грошові кошти вилучено.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та у сприянні в незаконному переправленні особи через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

18.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та у сприянні в незаконному переправленні особи через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом УСБ України у Львівській області щодо ознак вчинення кримінального правопорушення; матеріалами виконаного оперативними співробітниками УСБ України у Львівській області доручення слідчого в порядку ст.40 КПК України; протоколами допитів свідка ОСОБА_7 ; протоколом огляду, ідентифікації, помічення та вручення грошових коштів та імітаційних засобів від 17.02.2026 та 18.02.2026; протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове слідство дійшло до наступних висновків: наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення є вагомими, належними та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що за ступенем тяжкості відноситься, відповідно до ч.4 ст.12 КК України, до тяжкого злочину; вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 дозволяє застосування щодо нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Оцінюючи особу підозрюваного та вчинене ним кримінальне правопорушення, його значну суспільну небезпеку, орган досудового розслідування вбачає наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, яким неможливо запобігти у разі перебування підозрюваного на волі, а саме те, що він може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні; знищити, сховати чи спотворити речі та документи, що прямо або опосередковано можуть вказувати на причетність ОСОБА_5 ,а також інших осіб до вчиненого кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Враховуючи викладені вище обставини, можливо зробити висновок, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, у тому числі домашній арешт та особисте зобов`язання, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків, а тому орган досудового розслідування звертається до слідчого судді з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст.183 КПК України, заборон щодо застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

З метою гарантії та забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, із врахуванням положень ч.4, 5 ст.182 КПК України та ч.3 ст.183 КПК України, орган досудового розслідування просить обрати розмір застави 45 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з покладенням обов`язків, передбачених п.1-4, 8 ч.5 ст.191 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, наведених у ньому та просив задовольнити. Вказав, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 100000 грн, оскільки розмір застави, про який слідчий та прокурор просять у клопотанні, є завідомо непомірним для ОСОБА_5 . Звертає увагу, що підозрюваний приймає антидипресанти, однак в умовах СІЗО останній не зможе їх отримувати.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника. Додатково пояснив, що з повною загальною середньою освітою, неодружений, студент ІІІ курсу денної форми навчання Львівського державного університету внутрішніх справ, проживає з матір`ю, яка працює вчителькою, татом, який не працює та має незадовільний стан здоров`я, а також братом, якому виповнилося 6 років.

Заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 27.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000385, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно протоколу затримання особи від 18.02.2026, ОСОБА_5 18.02.2026 о 12:43 год. затримано в порядку ст.208 КПК України.

18.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та у сприянні в незаконному переправленні особи через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно змісту статтей 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.177 КПК України).

Згідно положень ст.178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 27.11.2025 внесені відомості у кримінальному провадженні №0000385, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України;

- заяву ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 14.01.2026;

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 20.01.2026;

- повідомлення заступника начальника Управління СБУ у Львівській області від 23.01.2026;

- протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 05.02.2026;

- протокол допиту свідка оперуповноваженого УСБУ у Львівській області ОСОБА_8 від 10.02.2026;

- протокол огляду та ідентифікації грошових коштів від 17.02.2026;

- протокол огляду особи від 18.02.2026;

- протокол затримання ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину від 18.02.2026;

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 18.02.2026,

вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_5 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані слідчому судді разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Кримінальне правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі, на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене ним діяння, може спонукати останнього перебуваючи на волі ухилитися (змінити місце проживання) від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, в тому числі шляхом виїзду за межі України.

На думку слідчого судді існує ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування на даному етапі не відшукано та не вилучено усіх речових доказів та документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні, а відтак, достовірно знаючи про місце перебування таких речей, підозрюваний може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик впливу ОСОБА_5 на свідка ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, шляхом його переконання, схиляння до зміни даних ним показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого злочину.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначених ст.615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК).

На думку слідчого судді існує ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, який обґрунтовується тим, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а перебуваючи на волі підозрюваний може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показаннями свідка та осіб, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу, слідчим суддею враховуються дані про особу підозрюваного, якому станом на день розгляду клопотання виповнилося 19 років, такий з повною загальною середньою освітою, неодружений, студент ІІІ курсу денної форми навчання Львівського державного університету внутрішніх справ, проживає з матір`ю, яка працює вчителькою, татом, який не працює та має незадовільний стан здоров`я, братом, якому виповнилося 6 років, раніше не судимий.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно протоколу затримання від 18.02.2026, ОСОБА_5 був затриманий 18.02.2026 о 12:43 год. в порядку ст.208 КПК України, а тому строк тримання під вартою слід обчислювати із вказаного моменту.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За приписами ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, як приклад рішення від 22.05.2018 року у справі «Гафа проти Мальти», ЄСПЛ зазначає, що оскільки питання, яке розглядається, тобто питання тримання особи під вартою, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення.

На переконання слідчого судді, розмір застави, про який слідчий та прокурор просять у клопотанні, є занадто непомірним для підозрюваного, та підлягає зменшенню з огляду на те, що органом досудового розслідування визначений розмір застави в розмірі 45 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, жодними доказами, що стосуються наявності таких коштів в підозрюваного ОСОБА_5 чи його родичів не обґрунтований.

Слідчий суддя, враховуючи дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 , а саме те, що такий неодружений, студент ІІІ курсу денної форми навчання Львівського державного університету внутрішніх справ, проживає з матір`ю, яка працює вчителькою та має заробітню плату, яка за період з серпня 2025 по січень 2026 року становила 160816 грн, татом, який не працює та має незадовільний стан здоров`я, братом, якому виповнилося 6 років, та вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На погляд слідчого судді, застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від слідства та суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у підозрюваного бажання сховатися, перешкоди слідству, впливати на свідків та інших підозрюваних чи не виконувати процесуальні обов`язки.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути ним або заставодавцем внесений у будь-який момент, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 186, 193-194, 196, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 задоволити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 діб, - тобто до 12:43 год. 18.04.2026, із утриманням його у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99 840 гривень (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок), яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на депозитний рахунок суду №UA0000757, банк ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742, одержувач ТУ ДСА України у Львівській області.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Львівський слідчий ізолятор» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Про внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти негайно повідомити слідчого, прокурора та суд.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці, до 18.04.2026:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Львівської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 23.02.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_9