Справа № 461/6226/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/3201/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 07 листопада 2025 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 07.11.2025 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000212 від 27.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та накладено арешт на: квартиру, загальна площа (кв.м): 64.9, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, загальна площа (кв.м): 50, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку :01:054:0746, площа (га): 0.1119; житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м): 263.2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на земельну ділянку :01:054:0746, площа (га): 0.1119; житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м): 263.2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання в цій частині.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки ОСОБА_7 є власником земельної ділянки :01:054:0746, площа (га): 0.1119; житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м): 263.2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який набула на законних підставах до постановлення слідчим суддею рішення про його арешт, що підтверджується доданими до апеляційної скарги доказами (договором дарування, укладеного між підозрюваним ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_7 ). Крім цього, апелянт зазначає, що ОСОБА_7 в цьому кримінальному провадженні не оголошено жодної підозри.

Заслухавши доповідача та пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали клопотання і доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора та адвоката, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

СВ СУ ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 27.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

В зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_7 оголошено підозру в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, за які серед іншого передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Санкція ч.5 ст.191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Так, судом апеляційної інстанції досліджено, що у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 28.10.2025 року міститься інформація, що саме ОСОБА_7 є власником земельної ділянки :01:054:0746, площа (га): 0.1119; житлового будинку, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м): 263.2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.50-53), підстава набуття договір дарування від 29.03.2025 року.

Згідно з долученого до апеляційної скарги нотаріального договору дарування від 29.03.2025 року, укладеного між підозрюваним ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_7 подарував ОСОБА_7 свою частку в праві спільної сумісної власності подружжя на земельну ділянку :01:054:0746, площа (га): 0.1119; житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м): 263.2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , також сторонами встановлено про припинення щодо цього майна права спільної сумісної власності подружжя та єдиним власником вказаного майна є ОСОБА_7 .

Тобто титульним власником згідно державних реєстрів є ОСОБА_7 , дружина підозрюваного ОСОБА_7 , при цьому якщо майно і було подароване підозрюваним своїй дружині, однак таке в натурі не було поділено між подружжям, що виключає можливість накладення арешту на його частину та накладення арешту на майно слідчим суддею не буде суперечити завданням кримінального провадження, а тому суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги як підставу відмови в накладенні арешту на майно арештоване майно, що ОСОБА_7 набула на законних підставах до постановлення слідчим суддею рішення про його арешт, що підтверджується доданими до апеляційної скарги доказами (договором дарування, укладеного між підозрюваним ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_7 ), оскільки зазначений правочин (договір дарування), за своєю суттю не припинив режим спільної власності подружжя з приводу арештованого майна.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання слідчого подане з метою забезпечення можливої майбутньої конфіскації та відповідає вимогам закону, а слідчий суддя обґрунтовано його задоволив з огляду на подальше встановлення органом досудового розслідування обставин кримінального провадження.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до обґрунтованого переконання про те, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити в законній силі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 07 листопада 2025 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: