Справа № 362/8054/25
Провадження № 1-кп/362/359/26
Ухвала

і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2026 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законних представників малолітньої потерпілої: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Василькові Київської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000570 від 21.08.2025 щодо

ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває зазначена справа.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтоване тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, а саме вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Зазначає, що обвинувачений може переховуватись від суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою обвинувачується, може незаконно впливати на свідків, експертів, законного представникам, малолітню потерпілу про допит якої наполягає сторона захисту, може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання у повному обсязі з підстав наведених в ньому та просила його задовольнити. В обґрунтування своєї позиції з-поміж іншого вказала, що сторона захисту наполягає на допиті малолітньої потерпілої, яка разом зі своєю матір`ю проживає у будинку обвинуваченого, а тому обвинувачений може незаконно впливати на малолітню потерпілу. Крім того обвинувачений раніше судимий, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо малолітньої потерпілої та її матері, своєї співмешканки, він з посередніми характеристиками за місцем проживання, вживав алкогольні напої та наркотичні засоби.

Законний представник малолітньої потерпілої представник служби у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради підтримав позицію прокурора.

Законний представник малолітньої потерпілої її матір ОСОБА_5 просила суд відмовити у задоволенні цього клопотання, вважає, що обвинуваченому немає підстав здійснювати тиск на неї чи дитину.

Захисник категорично заперечив проти задоволення цього клопотання і вказав, що прокурор у клопотанні зазначає, що зібраними доказами підтверджується винуватість ОСОБА_6 у скоєнні цього правопорушення. Зауважив, що протокол додаткового допиту потерпілої, на який вказує прокурор у клопотанні взагалі відсутній, висновок СМЕ не є доказом винуватості обвинуваченого, ряд інших перелічених прокурором доказів є неналежними і недопустимими. Наголосив, що свідки у цьому кримінальному провадженні допитані, незрозуміло яким чином ОСОБА_6 може впливати на експерта, про допит якого клопотала сторона обвинувачення, а малолітню потерпілу хоч і потрібно допитати у судовому засіданні, але обвинуваченому немає підстав на неї впливати. Просив змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт, так як у нього наявне житло, яке належить ОСОБА_6 на праві власності, а малолітня потерпіла і її матір там проживають без будь-яких правових підстав. Також зазначив, що наведені прокурором ризики є припущеннями, оскільки будь-яка особа може вчинити кримінальне правопорушення. Щодо переховування від органу досудового розслідування, то вказав, що справа перебуває на розгляді у суді, а тому орган досудового розслідування не має жодного відношення до ОСОБА_6 , а наміру переховуватися від суду його підзахисний не має і навіть у разі його втечі суд вправі зупинити розгляд цього кримінального провадження до його розшуку. Щодо притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства захисник зауважив, що розгляд справ проводився без участі ОСОБА_6 .

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання прокурора, суд встановив таке.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2025 у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалась ухвалами суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд бере до уваги серед іншого положення ч. 1 ст. 194 КПК України та формулювання обвинувачення, що викладене у обвинувальному акті.

З приводу наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими вищезазначеного кримінального правопорушення суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, зокрема п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Суд, оцінуючи заявлене клопотання прокурора, бере до уваги лише той факт, що в передбаченому законом порядку, судом установленим законом слідчими суддями Васильківського міськрайонного суду Київської області надано відповідні висновки про наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є майже незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з положеннями ст. ст. 177, 178 КПК України та практикою Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Разом з тим відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, органом досудового розслідування раніше судимий 02.09.2025 ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, а саме у вчинені дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Виходячи з вищезазначеного, на думку суду, існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду і вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд погоджується з доводами сторони захисту, що на даний час свідки у цьому кримінальному провадженні допитані, водночас враховує, що малолітня потерпіла не надавала своїх показань безпосередньо суду, на чому наполягає сторона захисту і це питання буде вирішуватися судом.

До того ж судом установлено, що малолітня потерпіла разом з матір`ю і обвинуваченим проживали однією сім`єю у м. Василькові Обухівського району Київської області по проспекту Київський шлях, 11/1. На даний час малолітня потерпіла та її матір проживають там же. Зі слів обвинуваченого дана нерухомість є його власністю, іншого житла у нього немає.

Отже, на думку суду, існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на малолітню потерпілу.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що застосування до ОСОБА_6 одного із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаних ризиків.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

На думку суду, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного статтею 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу й особам обвинувачених, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної їх процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.

За таких обставин, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та підлягає задоволенню, а у задоволені клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який слід відмовити.

Одночасно, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому розмір застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 193-194, 197, 314-316, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 03 липня 2026 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1