ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №945/407/24
Провадження №1-кп/477/288/26
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

25 березня 2026 року м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

її представника ОСОБА_7 ,

під час розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000290, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді у Вітовському районному суді Миколаївської області (до 28 квітня 2025 року мав назву Жовтневий районний суд Миколаївської області) перебуває зазначене кримінальне провадження, в якому обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін якого спливає 07 квітня 2026 року.

24 березня 2026 року прокурор подав клопотання про продовження цього запобіжного заходу строком на 60 днів.

На його обґрунтування вказав, що обвинувачений може переховуватися від суду незаконно впливати на свідків та інших учасників процесу, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Посилався на аналогічні обставини та підстави, які й були заявлені раніше в подібних клопотаннях: що той вчинив умисно особливо тяжкий злочин, за яке може бути призначено покарання до 15 років; під час досудового розслідування погрожував свідку ОСОБА_8 ; а оскільки він проходить військову службу, то є небезпека вчинення ним військових злочинів, передбачених ст.ст. 407, 408 КК України.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити в його задоволенні, так як в поданому прокурором клопотанні немає нічого нового і все повторюється, що було й раніше.

Одночасно ним 25 березня 2026 року було подано письмове клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт. В ньому зазначив, що ризики, які прокурор вказав у клопотанні, втратили свою актуальність. Вважав, що недостатньо підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення для тримання ОСОБА_4 під вартою. Також не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем. Він перебував у лавах Збройних силах України до самого арешту і у нього була можливість як ухилитися від слідства, так і впливати на свідків, але цього ним вчинено не було. Тому вважав, що оскільки обвинувачений перебуває під вартою з лютого 2024 року, то йому можливо змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який він може відбувати в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить його бабусі ОСОБА_9 .

Обвинувачений підтримав свого захисника, додавши, що прокурор не надає доказів на підтвердження ризиків для подальшого його тримання під вартою.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши клопотання та матеріали провадження, суд встановив наступне та прийшов до таких висновків.

27 вересня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статі 115 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДРДР під № 000290.

02 жовтня 2023 року слідчим суддею Центрального районного суду м.Миколаєва йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який потім на досудовому слідстві був продовжений ухвалами слідчого судді того ж суду, а потім і ухвалами Жовтневого (Вітовського) районного суду Миколаївської області під час судового розгляду, і останньою від 10 березня 2026 року, з кінцевим терміном дії запобіжного заходу по 07 квітня 2026 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.

Тримання під вартою, згідно ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Обираючи міру запобіжного заходу слідчий суддя визнав, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України: що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інший злочин. При подальшому продовження строку дії запобіжного заходу судом було підтверджено, що ці ризики продовжують існувати.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні злочину, за вчинення якого йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років. В зв`язку з цим суд вважає, що він, усвідомивши призначення такого суворого покарання, у разі підтвердження його вини, може переховуватися від суду, а також неправомірно впливати на свідків з метою зміни їх показів на його користь. Такий факт було визначено слідчим суддею при обранні міри запобіжного заходу, зокрема: свідок ОСОБА_8 повідомляв, що ОСОБА_4 погрожував йому вбивством. Під час розгляду справи даний свідок повідомив, що після виявлення трупу потерпілого в садовому товаристві ОСОБА_4 за допомогою зв`язків своєї матері намагався уникнути відповідальності за скоєне. Крім того, під час розгляду справи допитані не всі свідки з числа членів садівничого товариства, де відбулося вбивство потерпілого, тому продовжує існувати ризик, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснювати спроби незаконно впливу на них. А допитані в судовому засіданні свідки-члени садівничого товариства ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вказали на недоброзичливий та агресивний характер обвинуваченого під час його проживання в їх садівничому товаристві (де відбулося вбивство потерпілого ОСОБА_14 ), що також підтверджує можливість його негативного впливу на свідків. Крім того свідок ОСОБА_13 також повідомив про впевнену свою підозру вживання ОСОБА_4 наркотичних засобів під час проживання в їх садововму товаристві.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу існує і з огляду на те, що захисник під час судового розгляду наголошував на існування підстав для їх повторного або додаткового допиту, зокрема й свідка ОСОБА_8 , а обвинувачений подав про це письмове клопотання від 30 квітня 2025 року.

Суд також вважає, що у разі повернення ОСОБА_4 до військової служби існує реальний ризик вчинення ним військових правопорушень, в тому числі й кримінальних, передбачених ст.ст. 407, 408 КК України, оскільки він має статус військовослужбовця Збройних сил України, і у разі подальшого проходження ним служби, він, маючи зброю, з метою уникнення покарання, перебуваючи на службі, або з інших мотивів, може вчинити вказані кримінальні правопорушення.

Таким чином клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися підстави для обрання такого запобіжного заходу та не зникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання йому цього запобіжного заходу.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає з огляду на продовження існування вказаних ризиків та обставин. До того ж захисником хоча і надано правовстановлюючі документи відносно житла, де обвинувачений може перебувати під домашнім арештом, але він, посилаючись на те, що власниця будинку є бабусею обвинуваченого, не надав документів, які б підтверджували їх родинні відносини.

Керуючись статтями 369-373, 376 КПК України суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів.

Строк дії ухвали по 23 травня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вітовський районний суд Миколаївської області на протязі семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим з часу її отримання.

В засіданні було проголошено резолютивну частину ухвали, її повний текст складено на 27 березня 2026 року для оголошення о 10:30.

Суддя ОСОБА_1