справа № 619/1998/26
провадження № 1-кс/619/295/26
УХВАЛА

іменем України

30 березня 2026 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000151 від 23.03.2026, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

установив:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про накладення арешу на тимчасово вилучене майно, а саме на: 1) корпус ручної гранати з маркуванням барвника чорного кольору з написом «4 К-360 Т» який поміщено до полімерного пакету «Національна поліція України» WAR 1254092; 2) предмет ззовні схожий на запал типу УЗРГМ з написом на верхній поверхні «17(виконано барвником чорного кольору) -76 УЗРГМ 349-2(відтиск)», на внутрішній поверхні маркування фарбником чорного кольору «386-73-76», який поміщено до полімерного пакету «Національна поліція України» WAR1254119 які були вилучені за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 , що були упаковані та вилучені 23.03.2026.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що слідчим відділенням ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 23.03.2026 до ЄРДР за № 0000151 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.03.2026 до ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_2 , про те, що місцевий мешканець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець: АДРЕСА_3 за місцем свого проживання незаконно зберігає бойові припаси, а саме гранату та запал до неї.

В ході досудового розслідування, допитаний в якості свідка ОСОБА_5 добровільно видав предмет який ззовні схожий на корпус ручної гранати та запал до неї.

23.03.2026 в період часу з 19.00 до 19.20 годин було проведено огляд місця події та вилучено корпус ручної гранати з маркуванням барвника чорного кольору з написом «4 К-360 Т», та предмет ззовні схожий на запал типу УЗРГМ з написом на верхній поверхні «17(виконано барвником чорного кольору) -76 УЗРГМ 349-2(відтиск)», на внутрішній поверхні маркування фарбником чорного кольору «386-73-76».

Корпус ручної гранти було поміщено до полімерного пакету WAR 1254092, предмет який ззовні схожий на запал поміщено до полімерного пакету WAR 1254119.

23.03.2026 матеріали досудового розслідування по даному факту внесені до ЄРДР за №0000151, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Дані речі мають значення для встановлення обставин, передбачених ст. 91 КПК України, 23.03.2026 постановою слідчого: 1) предмет, ззовні схожий на корпус ручної гранати з маркуванням барвника чорного кольору з написом «4 К- 360 Т» який поміщено до полімерного пакету «Національна поліція України» WAR 1254092; 2) предмет ззовні схожий на запал типу УЗРГМ з написом на верхній поверхні «17(виконано барвником чорного кольору) -76 УЗРГМ 349- 2(відтиск)», на внутрішній поверхні маркування фарбником чорного кольору «386-73-76», який поміщено до полімерного пакету «Національна поліція України» WAR1254119, в даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами, оскільки вказане майно є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Таким чином, відповідно до п. 3 ч. 2 ст.167, ст.170 КПК України є достатні підстави вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення та є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судових експертиз та проведення інших слідчих (розшукових) дій.

Прокурор ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому, та просив судовий розгляд провести у його відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2026 відповідно до ст. 214 КПК України до ЄРДР внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Отже, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в межах конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.

В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів необхідність арешту тимчасового вилученого майна, яке зазначено у клопотанні, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Отже, виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що арешт майна, яке зазначено у клопотання є доцільним.

У викладене та керуючись статтями 131, 132, 169-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно з забороною відчуження, користування та розпорядження, а саме на: 1) корпус ручної гранати з маркуванням барвника чорного кольору з написом «4 К-360 Т» який поміщено до полімерного пакету «Національна поліція України» WAR 1254092; 2) предмет ззовні схожий на запал типу УЗРГМ з написом на верхній поверхні «17(виконано барвником чорного кольору) -76 УЗРГМ 349-2(відтиск)», на внутрішній поверхні маркування фарбником чорного кольору «386-73-76», який поміщено до полімерного пакету «Національна поліція України» WAR1254119 які були вилучені за адресою: вул. Центральна буд. 26, с-ще Золочів Богодухівського району Харківської області у ОСОБА_5 , що були упаковані та вилучені 23.03.2026.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали слідчого судді негайно після її оголошення вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копію надіслати таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1