Справа № 183/1648/19
№ 1-кс/183/453/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого з прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 14.02.2019 року за № 0000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1971 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

До слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку ст. 170 КПК України надійшло клопотання слідчого

ОСОБА_2 про арешт майна.

В обґрунтування свого клопотання слідча зазначила, що досудовим розслідування встановлено, що 29.01.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Новомосковської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 зареєстровано за ОСОБА_5 право приватної власності на двоповерхове офісне приміщення літ. А-2, загальною та корисною площею 133,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для реєстрації та виникнення права власності

ОСОБА_5 зазначено рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2014 року у справі № 183/5403/14 та рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 426 від 22.10.2014.

Під час розгляду Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області справи № 183/5403/14 за позовом ОСОБА_5 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності встановлено, що рішенням ХХХІІ сесії четвертого скликання Новомосковської міської ради № 801 від 21.03.2006 року «Про передачу земельних ділянок у користування» за ОСОБА_5 закріплена земельна ділянка, площею 0,0039 га, за адресою: АДРЕСА_2 з метою несільськогосподарського використання під комерційне використання - роздрібна торгівля та комерційні послуги.

В період з 2006 по 2007 роки ОСОБА_5 на зазначеній земельній ділянці, площею 0,0039 га, розташованій за адресою: вул. 195 Стрілецької дивізії в районі житлового будинку 6 проведено реконструкцію нежитлового приміщення під офіс та добудовано другий поверх без належним чином затвердженого проекту.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 17.12.2013 року ТОВ «Приватзембуд», проведено реконструкцію першого поверху: літ. А-2 - №1 - хол загальною площею 27,3 м2; №2 - кабінет загальною площею 21,8 м2; №3 - котельна загальною площею 4,3 м2; №4 - туалет загальною площею 2,7 м2; №5 - кладова загальною площею 4,1 м2; №6 - сход. клітина загальною площею 5,9 м2, всього по першому поверху загальна та корисна площа становить - 66,1 м2, основна площа становить - 21,8 м2, допоміжна площа становить - 44,3 м2.

Проведено добудову другого поверху: №7 - сход. клітина загальною площею 13,7 м2, №8 - кабінет загальною площею 28,2 м2, №9 - кабінет загальною площею 22,1 м2; №10 - підсоб. прим. загальною площею 3,8 м2, всього по другому поверху загальної та корисної площі - 67,8 м2; основної площі 50,3 м2, допоміжна площа становить 17,5 м2.

Загальна та корисна площа всього приміщення становить 133,9 м2; основна площа становить - 72,1 м2; допоміжна площа становить - 61,8 м2.

Таким чином, в період з 2006 по 2007 роки ОСОБА_5 за відсутності затвердженого проекту на виконання реконструкції (будівельних робіт)здійснено самовільне будівництво нежитлового приміщення (офісу) із виходом за межі наданої у користування земельної ділянки комунальної власності, тобто на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 у справі № 183/5403/14 за результатами розгляду апеляційної скарги заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області вищезазначене рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29серпня 2014 року у справі № 183/5403/14 скасовано. В зв`язку із чим, запис про право приватної власності на двоповерхове офісне приміщення літ. А-2, загальною та корисною площею 133,9 м2 за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 скасовано.

Однак, ОСОБА_5 , обізнаною про наявність вищезазначених рішень судів та незаконність будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці, а також скасування незаконної державної реєстрації права приватної власності на двоповерхове офісне приміщення літ. А-2, загальною та корисною площею

133,9 м2 за адресою АДРЕСА_1 , 30.11.2016 року подано заяву до державного реєстратора Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 про реєстрацію право власності на об`єкт нерухомого майназначною меншою площею, ніж була зареєстрована до цього, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 36,6 м2 (замість 133,9 м2), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Державним реєстратором Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 за результатами розгляду зазначеної заяви 06.12.2016 року прийнято рішення № 32744127 та зареєстровано за ОСОБА_5 право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 36,6 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для реєстрації та виникнення права власності ОСОБА_5 на нежитлове приміщення, загальною площею 36,6 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2008 року у справі № 2-2884/08.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що відповідно до Акту про проведення прилюдних торгів від 29.01.2007 року, затвердженого Державною виконавчою службою у м. Новомосковську та Новомосковському районі власником нежитлового приміщення, загальною площею 36,6 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , був ОСОБА_7 .

12.09.2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в порушення ст. 657 ЦК України у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу вищевказаного нежитлового приміщення.

Таким чином, протягом 2006-2007 років ОСОБА_5 власником нежитлового приміщення, загальною площею 36,6 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , не була, а отже здійснювати його реконструкцію не мала права.

Також встановлено, що 14 березня 2017 року державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_8 об`єднано об`єкти нерухомого майна та припинено право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: вул. 195-ї Стрілкової дивізії, 4а, м. Самар Дніпропетровської області (реєстраційна справа № 119), відкрито відповідний розділ щодо нього та зареєстровано за ОСОБА_5 право власності на «незавершене будівництво офісу літ. А-2, загальною площею 133,9 м2 (87% готовності), розташоване за адресою: вул. 195-ї Стрілкової дивізії, 4а, м. Самар Дніпропетровської області (реєстраційна справа № 119).

В якості документів, що слугували підставою для здійснення вказаних реєстраційних дій, зазначено технічний паспорт, виданий 21 лютого 2017 року ТОВ «Приватземлебуд», декларацію про початок виконання будівельних робіт, серія та номер ДП89, видану 02 лютого 2017 року департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області.

Після чого, 26 квітня 2017 року ОСОБА_5 , на підставі договору дарування незавершеного будівництва № 226, посвідченого приватним нотаріусом Самарівського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_9 , подарувала ОСОБА_10 об`єкт незавершеного будівництва офісу літ. А-2, загальною площею 133,9 м2 (87% готовності), розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_10 подано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації, на підставі якої за останньою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано закінчений будівництвом об`єкт офіс, загальною площею 133,9 м2, розташований за адресою: вул. 195-ї Стрілкової дивізії, 4а, м. Самар Дніпропетровської області (реєстраційна справа № 119).

Однак, відповідно до інформації Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області №1004-1.15/1732 від 04.12.2019 декларацію про початок виконання будівельних робіт, серія та номер ДП89 від 02 лютого 2017 року, відповідно до Закону України, порядку № 466 та Порядку № 461 Наказом департаменту від 02.12.2019 № 28-Н скасовано; реєстрацію декларації про початок будівельних робіт № ДП89 та реєстрацію повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт № ДП 45 наказом департаменту від 02.12.2019 № 29-Н скасовано.

12 травня 2021 року слідчим проведено огляд місця події, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:011:0096 та прилеглої до неї території, що знаходиться під приміщенням, що розташоване від будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , за участі інженера-землевпорядника.

Відповідно до технічного звіту із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, виконаного ТОВ «Дніпроземсервіс», розмір фактично зайнятої земельної ділянки, розташованої під будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , складає 0,0107 га.

Встановлено, що оглянута земельна ділянка перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Самар в особі Самарівської міської ради.

Відповідно до інформації Самарівської міської ради договір оренди припинено 03 серпня 2018 року, на підставі рішення XV сесії VII скликання Новомосковської міської ради «Про припинення договорів оренди земельних ділянок» від 06 липня 2018 року. В подальшому, на заяву нового власника нерухомого майна гр. ОСОБА_10 було прийняте рішення XVI сесії VII скликання Новомосковської міської ради «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, внаслідок невідповідності місця розташування земельних ділянок, внаслідок невідповідності місця розташування земельних ділянок вимогам законів та містобудівної документації м. Новомосковськ» від 28 вересня 2018 року за № 737.

Відповідно до висновку експерту від 23.02.2023, наданого в межах проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, має місце порушення землекористування земельною ділянкою, на якій розташована будівля офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119), а також улаштоване навколо неї вуличне покриття та вимощення, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: без оформлення права користування земельною ділянкою, площею 0,0132 га, в порядку її відведення в оренду, у зв`язку із відсутністю відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу цієї земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) відсутністю вчиненого правочину щодо цієї земельної ділянки та відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Крім того, у висновку експерта зазначено, що через земельну ділянку, на якій розташована будівля офісу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 119), а також улаштоване навколо неї вуличне покриття та вимощення, за адресою: вул. 195-ї Стрілкової дивізії, 4а, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, проходить лінія електропередач(ЛЕП) у вигляді чотирьох кабелів.

Допитаний в ході досудового розслідування судовий експерт НДЕКЦ МВС України ОСОБА_11 пояснив, що ним, як судовим експертом було складено висновок № 3494/3495-21 від 23.03.2023 року в рамках кримінального провадження за № 0000021 за постановою слідчого ОСОБА_12 по об`єкту розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером 0:03:011:0096. В ході проведення дослідження використовувався технічний звіт геодезиста, під час складання висновку експерта № 3494/3495-21 від 23.03.2023 року відповідно до висновку експерта № 3494/3495-21 від 23.03.2023 року, вказана інформація зазначена у ньому. Також останній зазначив, що розбіжність у площі будівлі між геодезичним висновком та висновком експерта виникла у зв`язку з тим, що геодезистом була вирахувана площа самої будівлі та нанесено межі земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:011:0096, а ним як експертом з прив`язкою до будівлі було зроблено заміри рулеткою величинами та врахована площа земельної ділянки під будівлею та вимощенням. Вирахувати площу вуличного покриття та вимощення, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 0:03:011:0096можливо, а саме загальної площі 0,0171 га 0,0107 га, що буде дорівнювати 0,0064 га (площа вуличного покриття). Відповідно до чинного законодавства, це є самовільне зайняття земельної ділянки в загальній площі з замощенням 0,032 га. Площа будівлі яка виходить за межі буде становити 0,0707 га 0,0039 га, тобто, 0,0068 га площа під будівлею яка виходить за межі земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:011:0096.

Крім того, зазначив, що частина земельної ділянки земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:011:0096 відноситься до земель охоронної зони, так як по ній проходять електромережі.

07 лютого 2025 року самовільно зайняті земельна ділянка комунальної власності з кадастровим номером 0:03:011:0096, загальною площею 0,0039 га, та несформована земельна ділянка комунальної власності, яка фактично перебуває під будівлею офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119) з улаштованим навколо нього вуличним покриттям та вимощенням, загальною площею землекористування 0,0107 га,а також самовільно побудована двоповерхова будівля офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119), зареєстрована на праві приватної власності відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_10 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У статтях 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За умовами ч. ч. 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Право власності на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Використання земельної ділянки комунальної власності без відповідних правових підстав позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника (володільця) землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі комунальної власності.

При цьому, ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_10 , вийшовши за межі наданої раніше в користування земельної ділянки та не маючи правовстановлюючих документів на земельну ділянку комунальної власності, на якій фактично побудовано об`єкт нерухомого майна, всупереч законодавству здійснили будівельні роботи без дозволу власника земельної ділянки, що підтверджує факт самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Згідно з ст.ст. 375, 376 ЦК України лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Порядок будівництва нерухомого майна врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: ЗК України; ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про архітектурну діяльність», Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», Законом України «Про охорону культурної спадщини».

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, ознаками самочинного будівництва є:

- об`єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку;

- відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва;

- створення об`єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об`єкт нерухомого майна самочинним будівництвом.

Наведену правову позицію Верховного Суду викладено у постановах від 10.01.2019 у справі № 915/1376/17, від 24.07.2019 у справі № 910/10932/17.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170 - 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про наявність загальних підстав для застосування заходів забезпечення, передбачених ч.3 ст. 132 КПК України.

Таким чином, оскільки у ОСОБА_5 та ОСОБА_10 відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки комунальної власності, на яких самовільно побудований об`єкт нерухомого майна, право власності на який в силу закону виникнути не могло, то земельні ділянки комунальної власності, визнані речовими доказами використовуються самовільно, а отже всі подальші дії з об`єктом кримінального правопорушення є незаконними та вчинюються умисно з метою його приховування від органів досудового розслідування.

Звернення із зазначеним клопотанням про арешт майна обумовлено необхідністю накладення арешту на майно в якості забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч.2 ст.170 КПК України, та підтверджується копіями наступних матеріалів, зокрема:

- листом з Самарівської міської ради від 27.05.2025 року, у котрому зазначено, план зонування території м. Самар та топографічний план м. Самар;

- висновком експерта № 3494/3495-21 від 23.02.2023 року, відповідно до якого, має місце порушення землекористування земельною ділянкою, на якій розташована будівля офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119), а також улаштоване навколо неї вуличне покриття та вимощення, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: без оформлення права користування земельною ділянкою, площею 0,0132 га, в порядку її відведення в оренду, у зв`язку із відсутністю відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу цієї земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) відсутністю вчиненого правочину щодо цієї земельної ділянки та відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку;

- допитом судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_11 ;

- актом перевірки державним інспектором ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки № 258-ДК/335/АП/09/01/-19 від 15.04.2019 року, відповідно до якого земельна ділянка кадастровий номер :03:011:0096 площею 0,0039 га, розташована за адресою вул. 195 Стрілецької Дивізії, р-н ж/б № б, з 27.07.2006 року згідно договору оренди земельної ділянки перебувала у користуванні громадянки ОСОБА_5 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 03.08.2018 року договір оренди земельної ділянки було припинено та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 15.08.2018 року. На теперішній час вище зазначена земельна ділянка перебуває у комунальній власності Новомосковської міської ради. З виїздом на місце було здійснено огляд земельної ділянки кадастровий номер :03:011:0096, на якій розташована будівля загальної площею 133,9 м2, оглядом встановлено, що громадянкою ОСОБА_5 також використовується земельна ділянка площею 0,0134 га в межах охоронної зони ЛЕП за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання: у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними . Таким чином в діях громадянки ОСОБА_5 встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,0134 га в межах охоронної зони ЛЕП, що є порушенням ст. 119, 125, 126 Земельного кодексу України, відповідальність за що передбачена пунктом «б» ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 531 КУпАП та ст. 1971 Кримінального кодексу України;

- протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила її родинний зв`язок з ОСОБА_5 ;

- постановою про визнання речовим доказом від 07 лютого 2025 року.

Не можна ігнорувати і той факт, що припинення права власності

ОСОБА_5 відбулося шляхом укладення договору дарування на користь її доньки ОСОБА_10 , що свідчить про наявність ознак фіктивності укладеної угоди (фраундаторного правочину) з метою уникнення подальшого звернення стягнення на об`єкт кримінального правопорушення та подальшого використання самовільно збудованої будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності для здійснення підприємницької діяльності.

Стандарт доказування під час розгляду слідчим суддею питання про арештмайна з метою збереження речових доказів є меншими ніж для повідомлення особі про підозру, висунення обвинувачення і, тим більше доведеності обвинувачення в суді. Мета арешту майна є забезпечення дієвості кримінального провадження та полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для звернення органів досудового розслідування з клопотанням про арешт.

На даному етапі досудового розслідування слідчий або прокурор не зобов`язані мати докази, достатні для повідомлення про підозру або пред`явлення обвинувачення, оскільки це завдання наступних етапів досудового розслідування.

Правовою підставою для арешту зазначеного у клопотанні прокурора майна є п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК - арешт з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час проведення досудового розслідування слідчим встановлено, що ОСОБА_5 , всупереч законодавству та без отримання дозвільних документів на будівництво самовільно здійснила будівництво об`єкту нерухомого майна на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності, що свідчить про наявність у об`єкту нерухомого майна критеріїв, передбачених ст. 98 КПК України, оскільки вищевказана земельна ділянка в подальшому може бути використана як доказ факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1971 КК України, є об`єктом кримінально протиправних дій та набута кримінально протиправним шляхом.

Арешт на земельну ділянку даному випадку підлягає застосуванню як тимчасовий запобіжний захід для припинення подальших незаконних дій. Накладення арешту на земельну ділянку, що є самовільно зайнятою та перебуває у комунальній власності, є одним із дієвих заходів забезпечення, який складає особливу цінність в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення їх пошкодження, псування, знищення та подальшого відчуження особами, які вчинили вказаний злочин, виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 0:03:011:0096, загальною площею 0,0039 га, та несформовану земельну ділянку комунальної власності, яка фактично перебуває під будівлею офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119) з улаштованим навколо нього вуличним покриттям та вимощенням, загальною площею землекористування 0,0107 га, шляхом заборони відчуження та розпорядження ними.

На переконання органів досудового розслідування на даному етапі досудового розслідування, накладення арешту на земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 0:03:011:0096, загальною площею 0,0039 га, та несформовану земельну ділянку комунальної власності, яка фактично перебуває під будівлею офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119) з улаштованим навколо нього вуличним покриттям та вимощенням, площею 0,0132 га, з метою збереження речового доказу, є необхідним для виконання вищенаведених завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

В судове засідання слідча ОСОБА_2 та прокурор ОСОБА_3 не з`явилися. У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла до таких висновків.

Відповідно до постанови слідчого Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 07.02.2025 року про визнання речовими доказами, земельна ділянка комунальної власності з кадастровим номером 0:03:011:0096, загальною площею 0,0039 га, та несформована земельна ділянка комунальної власності, яка фактично перебуває під будівлею офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119) з улаштованим навколо нього вуличним покриттям та вимощенням, загальною площею землекористування 0,0107 га, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається з наданих слідчим доказів, вилучені під час обшуку речі відповідають вимогам ст.. 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності з ч. 3 ст.. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Тому слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що накладення арешту на зазначене майно відповідає завданню арешту майна, визначеного ст.. 170 КПК України, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Тому слідчий суддя вважає, що застосування обмежень щодо заборони розпоряджатися майном, що було встановлено під час проведення обшуку є найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

У відповідності з п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, в тому числі, порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб. Слідчий суддя вважає, що виконання ухвали необхідно покласти на слідчу Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 .

Також на виконання вказаної норми, у відповідності з ч. 7 ст. 173 КПК України копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали - фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, - при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Однак, при поданні слідчим клопотання до суду, останній не надав слідчому судді даних про засоби зв`язку та місце мешкання власників майна. Тому слідчий суддя вважає, що направлення копії ухвали суду необхідно доручити слідчій

ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Накласти арешт на земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 0:03:011:0096, загальною площею 0,0039 га, та несформовану земельну ділянку комунальної власності, яка фактично перебуває під будівлею офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119) з улаштованим навколо нього вуличним покриттям та вимощенням, загальною площею землекористування 0,0107 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчужувати, розпоряджатися будь-яким особам зазначеним майном.

Заборонити вносити будь-які зміни до Державного земельного кадастру та проводити дії щодо реєстрації (перереєстрації), об`єднання чи поділу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 0:03:011:0096, загальною площею 0,0039 га, та несформованої земельної ділянку комунальної власності, яка фактично перебуває під будівлею офісу (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 119) з улаштованим навколо нього вуличним покриттям та вимощенням, загальною площею землекористування 0,0107 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Доручити слідчій Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 направити копії ухвали на адресу власників майна.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1