Справа №751/1419/26
Провадження №1-кс/751/373/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 ,

слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 14 січня 2026 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002729 від 27 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2026 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_3 зі скаргою на постанову слідчого слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 14 січня 2026 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0002729 від 27 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у якій просить скасувати зазначену постанову слідчого про закриття кримінального проведення та матеріали провадження направити для відновлення досудового слідства.

В обґрунтування скарги зазначає, що 14 січня 2026 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у зв`язку із тим, що відсутній у діянні склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України. З даною постановою ОСОБА_3 категорично не згоден та вважає її передчасною та такою, яка порушує вимоги КПК України, оскільки досудовим слідством не проводились одночасні допити осіб, свідчення яких не узгоджуються один з одним, зокрема не проведено одночасний допит в порядку ч. 9 ст. 224 КПК України ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , а також для усунення розбіжностей в двох висновках судових інженерно-транспортних експертиз, які проведені у кримінальному провадженні, не було проведено додатковий слідчий експеримент та не проведено судову комісійну інженерно-транспортну експертизу, а тому вража, що слідчий діяв з порушенням норм КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 16 лютого 2026 року було відкрито провадження з розгляду вказаної скарги.

17 лютого 2026 року розгляд скарги було відкладено з метою надання часу ОСОБА_3 та його представнику адвокату ОСОБА_4 для ознайомлення з висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 15 жовтня 2025 року № 556/25-24.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні скарги через її необґрунтованість. Вважають, що оскаржена постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законної і обґрунтованою, досудове розслідування у кримінальному провадженню проведено повно, виконано всі слідчі дії, необхідні для прийняття рішення.

Вивчивши доводи скарги та долучені до неї матеріали, а також матеріали кримінального провадження № 0002729 від 27 липня 2023 року, заслухавши позиції учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, дати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частиною 1 ст. 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що постановою старшого слідчого слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 14 січня 2026 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002729 від 27 липня 2023 року, на підставі

п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий в оскаржуваній постанові в обґрунтування закриття кримінального провадження зазначає, що зібрані в ході досудового розслідування матеріали і докази вказують на те, що за встанолених обставин, які передували настанню даної дорожньо-транспортної пригоди і в умовах місця події водій автомобіля марки «FIAT DUCATО» з державним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_3 , своєчасно виконуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, мав технічної можливості уникнути зіткнення та саме його дії перебувають у причинному зв`язку з настанням події даної, але в результаті дорожньо-транспортної пригоди ніхто з учасників пригоди, окрім самого ОСОБА_3 , не отримав тілесні ушкодження, які б відносилися до категорії середнього ступеню тяжкості, а тому склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, відсутній.

Проте, як убачається із матеріалів кримінального провадження, згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 22 березня

2024 року № СЕ-19/125-24/2587-ІТ в дорожньо-транспортній ситуації у відповідності до показань водія ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_8 , якщо первинний контакт транспортних засобів відбувся у момент зупинки автопотяга та за умови відповідності дій водія ОСОБА_3 вимогам пункту 12.2 Правил дорожнього руху, водій автомобіля марки «FIAT DUCATO» з державним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_3 не мав технічної можливості зупинити автомобіль до місця зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування. Показання водія ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_8 , водія ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , стосовно розташування місця зіткнення можуть вважатися технічно спроможними. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_7 , керуючи тягачем марки «RENAULT MAGNUM 440» з державним номерним знаком НОМЕР_2 із напівпричепом марки «BENALU Т34С-1» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 10.1, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху. У дорожньо-транспортній ситуації у відповідності до показань водія ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_8 , з технічної точки зору в діях водія автопотяга ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам пунктів 10.1, 10.6 Правил дорожнього руху. У дорожньо-транспортній ситуації у відповідності до показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповісти на запитання, щодо причинного зв`язку між невідповідністю в його діях вимогам Правил дорожнього руху та виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, не є можливим по причині недостатності вихідних даних.

Згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи від

15 жовтня 2025 року № 556/25-24 у змодельованій дорожній обстановці для створення безпечних умов водій ОСОБА_3 повинен був діяти відповідності до вимог п. 12.2 Правил дорожнього руху, а коли мікроавтобус знаходився від нерухомого автопоїзда на відстані, співставній з величиною його зупиночного шляху, застосувати екстрене гальмування, тобто діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У змодельованій дорожній обстановці для створення безпечних умов водій ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 10.4, 11.10 Правил дорожнього руху. У змодельованій дорожній обстановці технічна можливість уникнути зіткнення з автопоїздом у водія мікроавтобуса ОСОБА_3 полягає у виконанні ним вимог пунктів 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. За прийнятої моделі розвитку подій на місці дорожньо-транспортної пригоди та виконання водієм мікроавтобуса ОСОБА_3 вимог пунктів 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху він мав технічну можливість уникнути наїзду на нерухомий вантажний автопоїзд. У змодельованій дорожній обстановці необхідними умовами і технічною причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія мікроавтобуса вимогам пунктів 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху.

Слідчий суддя вважає, що під час здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження органом досудового розслідування не було встановлено всіх обставин кримінального провадження, не перевірено належним чином версію ОСОБА_3 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі, шляхом проведення додаткових слідчих експериментів та за наявності підстав призначення судової комісійної інженерно-транспортної експертизи, як на тому наполягає ОСОБА_3 та його представник.

Слідчий суддя приймає до уваги п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михалкова та інші проти України», в якому зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Таким чином, постанова слідчого від 14 січня 2026 року про закриття кримінального провадження №0002729 є передчасною та необґрунтованою.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню, а постанова старшого слідчого слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 14 січня 2026 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002729 від 27 липня 2023 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 26, 84, 91, 93, 94, 284, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 14 січня 2026 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002729 від 27 липня

2023 року, задовольнити.

Постанову старшого слідчого Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 14 січня 2026 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002729 від 27 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1