Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/160/26
Номер провадження1-кп/173/85/2026
В И Р О К

іменем України

12 березня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (ЄРДР № 0000502 від 01.10.2025) за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з початковою освітою, не одруженого, який не працює, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2025 року, близько 14:00 години, ОСОБА_4 прийшов за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив, що вдома знаходяться лише неповнолітні діти ОСОБА_8 . Перебуваючи за вказаною адресою, а саме у дворі домоволодіння, 29.09.2025 року близько 16:00 години, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на жорстоке поводження з твариною, що відноситься до хребетних, а саме безпородний кіт рудої масті, віком 3 місяці, по кличці «Рижик», належного сусіду ОСОБА_7 - ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на жорстоке поводження з твариною, ОСОБА_4 в той же день та час, тобто 29.09.2025, приблизно о 16:00 годині, на подвір`ї вказаного вище домоволодіння, грубо порушуючи загальноприйняті моральні принципи щодо поводження із тваринами, керуючись умислом, спрямованим на жорстоке поводження із твариною, що відноситься до хребетних, з хуліганського мотиву, умисно, нехтуючи існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві відношення до тварин, в порушення вимог ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 № 3447-1V, яким передбачено, що при поводженні з тваринами не допускається нанесення побоїв, травм, отруєння тварин та забороняються інші дії чи бездіяльність, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, розуміючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, усвідомлюючи факт присутності на території домоволодіння малолітніх ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаючи, що малолітні усвідомлюють факт жорстокого поводження з твариною, активним способом, тобто тримаючи вказаного вище безпородного кота рудої масті по кличці «Рижик», належного ОСОБА_9 однією рукою за задні лапи, не менше 3-4 разів вдарив даним котом об дерев`яний паркан домоволодіння, після чого кинув кота на землю та наніс не менше одного удару ногою, взутою у черевик, по голові вказаного кота, внаслідок чого кіт по кличці «Рижик», віком 3 місяці отримав тяжкі механічні травми черепа, розриву печінки та легень, які стали причиною численних переломів як мозкового, так і лицьового відділів черепа, і внутрішньої кровотечі, що викликало розвиток больового шоку, руйнування головного мозку і, ймовірно, різкому падінню артеріального тиску, що призвело до смерті тварини. Рани, переломи кісток черепа та розриви органів носять прижиттєвий характер, оскільки навколо них відмічені масивні крововиливи.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та пояснив, що 29 вересня 2025 року у денний час у місті Верхівцеве він прийшов на подвір`я своєї знайомої ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, він побачив кота, який вкусив його за руку. Після цього обвинувачений розізлився, взяв кота до рук та кілька разів ударив ним об дерев`яний паркан, а потім кинув його на землю та вдарив ногою. При цьому поруч перебували його племінники, які є малолітніми дітьми.

Обвинувачений не оспорює обставин кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

У зв`язку з тим, що обвинувачений розповів про обставини кримінального правопорушення, ніхто із учасників не заперечує їх, кваліфікацію дій обвинуваченого та доказів кримінального провадження, не має наміру оскаржувати їх в апеляційному порядку, суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд доходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні кримінального правопорушення і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 299 КК України, як жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, вчинене активним способом, що призвело до загибелі тварини, вчинене у присутності малолітнього.

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставину, що пом`якшує покарання, а саме:

ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працює, осудний, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Згідно висновку судово - психіатричної експертизи № 476 від 08.12.2025 обвинувачений виявляв та виявляє ознаки психічного розладу, у період інкримінованого кримінального правопорушення ознак хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Згідно досудової доповіді, складеної стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі неможливе.

Однак суд не погоджується з таким висновком органу пробації та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією частини 3 статті 299 КК України.

Водночас, суд враховує, що ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення будь - яких протиправних проступків не вчиняв, від органів досудового розслідування та суду не ухилявся, протягом усього кримінального провадження добросовісно виконував обов`язки обвинуваченого, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що значною мірою сприяло встановленню істини у кримінальному провадженні, потерпіла претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи викладені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, а також конкретні обставини кримінального провадження, які в своїй єдності й сукупності знижують ступінь небезпечності особи для суспільства, суд вважає, що від відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно звільнити з випробуванням згідно ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до вимог ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на два роки, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1