Провадження № 1-кс/734/160/26 Справа № 734/1095/26
У х в а л а

іменем України

15 березня 2026 року селище Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні зали суду в с-щі Козелець клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 1 (с-ще Козелець) Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000680, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно:

підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000680, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024 року, звернувся слідчий у кримінальному провадженні - старший слідчий слідчого відділення відділення поліції № 1 (с-ще Козелець) Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області майор поліції ОСОБА_6 , мотивуючи клопотання зокрема наступним.

Відділенням поліції № 1 (с-ще Козелець) Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, за процесуального керівництва Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000680 від 07.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин та дозволу відповідних командирів, в умовах воєнного стану, 30.10.2024 не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у районі АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини за наявності реальної можливості для цього та по теперішній час до розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся.

У подальшому, 13.03.2026 о 11 год. 33 хв. ОСОБА_4 затримано у поряду ст. 208 КПК України уповноваженою особою Відділення поліції № 1 (с-ще Козелець) Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

13.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами:

- матеріалами службового розслідування по факту відсутності на службі військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ;

- поясненнями осіб, які підтвердили факт відсутності на службі військовослужбовця;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є, зокрема, тримання під вартою.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим почав діяти воєнний стан на території України.

Таким чином, на даний час існує необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а відтак встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування даного кримінального правопорушення, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що перебуваючи на волі, підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, використовуючи свій статус військовослужбовця, який серед іншого, має доступ до вогнепальної зброї, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які допитані як свідки та можуть бути допитані як свідки, зокрема військовослужбовців зазначеної військової частини.

Показання свідків мають важливе значення для цього кримінального провадження, проте в умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, він може безпосередньо, а також використовуючи зв`язки із іншими особами, впливати на вказаних свідків у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо.

Про існування ризику впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні свідчить, зокрема, можливість безперешкодного контактування з ними у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, як цивільних осіб так і осіб з числа військовослужбовців військової частини, у якій підозрюваний проходив службу, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань на наявність вигаданих у нього обставин поважності відсутності у військовій частині, а також інших висунутих ним у подальшому версій.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що кримінально-протиправна діяльність підозрюваного має триваючий характер та фактично продовжувалась до моменту його затримання.

Відповідно до п. 4 ч. 2. ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до певної категорії осіб, серед яких і раніше не судима особа, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній, усвідомлюючи можливість реального покарання у вигляді позбавлення волі, буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчинить інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні, не заперечував стосовно застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні, не заперечував стосовно застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження (стаття 177 КПК). Такі ризики закон пов`язує зі спробами переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Слідчий у клопотанні обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою з метою запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України, а саме:

- переховування від органів досудового розслідування або суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Необхідно зауважити, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом доказування «обґрунтована підозра»).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox,CampbellandHartleyv.theUnitedKingdom від 30.08.1990 (заяви №12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04)).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, у вигляді домашнього арешту, застави, особистої поруки чи особистого зобов`язання - не зможе запобігти викладеним ризикам.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк на строк від 5 до 10 років, наданими стороною обвинувачення доказами доведені ті обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є, зокрема, тримання під вартою.

Вказані вище докази обґрунтованості підозри ОСОБА_4 є належними та допустимими, так як надані відповідно до вимог та правил ст. 184 КПК України, а саме є копіями матеріалів доданими до клопотання, якими відповідно п. 1 ч. 3 ст. 184 КПК України, слідчий обгрунтовує доводи клопотання.

Тому є достатні підстави вважати, що при обранні відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, він буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або може вчинити інше кримінальне правопорушення, або ж може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

Також при обранні запобіжного заходу слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до висновку по необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, але не більше строку досудового розслідування

Виходячи з вимог ст. 197, ч. 2 ст. 209 КПК України, слідчий суддя вважає, що строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , слід рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 13 березня 2026 року.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, а також ч. 8 ст. 176 КПК України якою визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених зокрема статтею 407 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини інкримінованого органом досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та з огляду на положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, ч. 8 ст. 176 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177, 178, 179, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 1 (с-ще Козелець) Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000680, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, місцем утримання визначити Державну установу «Чернігівський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 обчислювати з 13 березня 2026 року по 11 травня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали в повному обсязі.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_7