"30" березня 2026 р. Справа № 363/870/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 11.03.2026 року в кримінальному провадженні № 0000810 щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Київської області м. Біла Церква, неодруженого, освіта середньо-спеціальна, працюючого «МФК «Диназ» на посаді офіцера безпеки з проведення змагань, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , несудимого,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

23 вересня 2025 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автобусом «Temsa Prestij», р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині автодороги Р-02 сполученням «Київ-Овруч» зі сторони с. Демидів у напрямку с. Лютіж в межах Вишгородського району Київської області.

Проїжджаючи ділянку 35 км. + 750 м. автодороги Р-02 сполученням «Київ-Овруч», водій ОСОБА_4 , діючи необережно проявляючи злочинну недбалість, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху України, згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та в порушення вимог розділу 34 Правил дорожнього руху України (вузька суцільна лінія дорожньої розмітки 1.1.), згідно з яким «(вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено, лінію 1.1 перетинати забороняється», змінив напрямок руху, перетнув суцільну вузьку лінію дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху України, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, та допустив зіткнення лівою передньою частиною керованого ним автобуса із мотоциклом марки «Harley Davidson», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , який здійснював рух по зустрічній смузі для руху в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної події водієві мотоцикла потерпілому ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток скелету, з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати від яких він помер на місці події, а пасажиру цього мотоцикла ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм стійкої (постійної) втрати загальної працездатності.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог розділу 34 Правил дорожнього руху України (перетин вузької суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1.), знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 та спричинення смерті потерпілого ОСОБА_7

11.03.2026 року між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника, та за згодою потерпілої, укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного вище діяння, а також зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

Потерпіла ОСОБА_8 в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України 06.03.2026 року надала прокурору письмову згоду на укладання цієї угоди.

Сторони визначили призначення обвинуваченому покарання у виді 3-х років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

За змістом угоди обвинувачений усвідомлює і розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для її сторін є:

-обмеження прав прокурора, обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України;

-відмова обвинуваченого від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлює, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості, прокурор відповідно до ст. 476 КПК України упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності має право звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та здійснення судового розгляду у межах кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлює, що умисне невиконання даної угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У суді обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміючи свої процесуальні права, наслідки укладання та затвердження цієї угоди, а також характер висунутого обвинувачення, погоджуючись з його кваліфікуючими ознаками та визнаючи вину, підтримав умови вказаної угоди і просив про її затвердження. Прокурор, представник потерпілої, захисник та обвинувачений в суді висловилися про затвердження цієї угоди. Представник потерпілої підтвердив суду правильність обставин зазначених в угоді про визнання винуватості. Суд переконався в добровільності позиції сторін.

Отже, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, не встановлено.

Учасники справи при затвердженні угоди врахували та в судовому засіданні підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно частково відшкодував потерпілій ОСОБА_8 спричинену моральну шкоду в розмірі 1 720 000 (один мільйон сімсот двадцять тисяч) грн. та здійснив благодійну допомогу в розмірі 200 000 (дві тисяч) грн. для підтримання обороноздатності України.

Суд при затвердженні погодженої міри покарання враховує характер та ступінь вчиненого необережного тяжкого злочину, конкретні обставини його вчинення, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що обвинувачений визнав повністю свою вину, до кримінальної відповідальності притягується вперше, в квітні 2025 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, має постійне місце роботи, характеризується позитивно, на обліку лікаря нарколога, психіатра не знаходиться, добровільно частково відшкодував завдану шкоду, вніс благодійну допомогу для підтримання обороноздатності України.

Визначене в угоді покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Отже укладена між сторонами угода про визнання винуватості відповідає положенням статей 65, 75, 286 КК України і має бути затверджена.

Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним згідно ст. 75 КК України встановити іспитовий строк тривалістю два роки з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України і арешт накладений на згадані транспортні засоби на підставі ст. 174 КПК України скасувати.

Процесуальні витрати за проведення експертизи по справі підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст.ст. 124, 126 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374, 468-476, 484-488 КПК України,

ухвалив:

угоду про визнання винуватості укладену 11 березня 2026 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 затвердити.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і за цим законом призначити йому узгоджене сторонами покарання 3 (три) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтиметься до зазначеного органу для реєстрації.

За проведення судових експертиз по справі стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в загальному розмірі 17 828 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн.

Речові докази по справі пасажирський автобус «TEMSA PRESTIJ» р.н. НОМЕР_1 , мотоцикл «HARLEY-DAVIDSON FLHRC TOURING ROAD KING CLASSIC» р.н. НОМЕР_2 повернути за належністю володільцям, і арешт накладений на ці транспортні засоби ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 3 жовтня 2025 року відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя