Справа № 183/3792/22
№ 1-кп/183/761/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000048 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надеждівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про необхідність застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи своє клопотання тим, що що під час судового розгляду встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області неодноразово не з`являвся, доказів поважності своєї неявки до суду не надав, судові виклики ігнорував внаслідок чого Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області оголошувався у розшук, Крім того, зазначив, що відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, а тому вбачається, що ОСОБА_5 свідомо ухиляється від явки до суду, у зв`язку з чим виникає необхідність в затриманні ОСОБА_5 для забезпечення участі під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що подано до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Захисник заперечував про задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що злочин не є тяжким, його підзахисний має матір з інвалідністю 2 групи, яка потребує постійного догляду, при цьому просив долучити виписку з амбулаторної картки матері, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Обвинувачений підтримав свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, зазначив, що вину свою визнає повністю, потерпілий є його сусідом, з яким вони примирилися.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурором буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Суд, враховуючи положення ст. 178 КПК України, оцінює сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків та наявність постійного місця проживання у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_6 , яка показала, що ОСОБА_5 є її односельчанином, який проживає разом із матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Його матір з дитинства хворіє на епілепсію. Вказала, що вона останні три роки проживає в м. Самар, але часто приїжджає в село. ОСОБА_5 єдина особа, яка здійснює догляд за матір`ю, він офіційно не працює, але працює у людей, які дають йому гроші чи продукти. У його матері приблизно разів сім на рік стаються приступи епілепсії. Також їй відомо, що у ОСОБА_5 є відстрочка від мобілізації саме через стан його матері. Соціальні працівники цій родині не допомагають. На обліку у сільраді, наскільки їй відомо, ця родина не перебуває.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважаєнаявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який свідчить про те, що ОСОБА_5 хоча і є особою раніше не судимою, обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, строком до 3 років, однак обвинувачений, будучи обізнаним про час і місце судового засідання, протягом півтора року не з`являвся в судові засідання, судом ухвалювались рішення про привід обвинуваченого, в подальшому було ухвалено рішення про розшук обвинуваченого.

На виконання вищевказаного рішення, місце перебування обвинуваченого було встановлено правоохоронними органами, йому було повідомлено під розписку про необхідність явки в судове засідання, однак обвинувачений в судові засідання не з`явися.

За таких обставин суд приходить до переконання, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого п.1 ч. ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

Разом з тим, оцінюючи сукупність обставин, враховуючи, що ОСОБА_5 має на утриманні матір, яка є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду, суд, приходить до висновку, що заявлений ризик є реальним, проте він може бути нівельований шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно з практикою ЄСПЛ (справа «Харченко проти України»), тримання під вартою є найбільш суворим заходом, який може бути застосований лише за умови, що інші, більш м`які заходи, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Оскільки обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, обмеження його свободи пересування шляхом встановлення домашнього арешту із покладенням додаткових обов`язків буде достатнім і співмірним заходом для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та запобігання встановленому ризику.

На підставі викладеного, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 196 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22.00 години по 05.00 годину строком до 09 липня 2026 року включно з забороною в цей час залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та покладенням на нього обов`язків:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, перебування.

По закінченню строку дії запобіжного заходу та за відсутністю клопотання прокурора в порядку ст. 199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборона залишати житло припиняє свою дію і запобіжний захід, заборона та обов`язок вважаються скасованими.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено, підписано та оголошено о 08 год. 40 хв. 13 травня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1