Справа № 357/7382/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_3 ,

потерпілий: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачена: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №8 міста Біла Церква, Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000594 від 22.08.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 21.08.2025, приблизно о 23 години 05 хвилин, перебуваючи поза службою керуючи технічно справним автомобілем «АUDI А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, здійснюючи рух поблизу будинку 52 А на бульварі Олександрійському у м. Біла Церква Київської області в напрямку до вул. Чорновола зі швидкістю близько 103,5... 108,1 км/год, тим самим значно перевищуючи максимально дозволену у населених пунктах швидкість руху, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (д) Правил дорожнього руху України, проявила особисту необережність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, належним чином не стежила за дорожньою обстановкою та своєчасно не відреагувала на її зміну, та в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, не переконавшись в безпечності своїх дій та створюючи небезпеку іншим учасникам руху в момент перестроювання із правої смуги для руху по напрямку свого руху, в порушення вимог п. 17.1 Правил дорожнього руху України, допустила заїзд в смугу для маршрутних транспортних засобів, по якій рух заборонено, де в подальшому допустила наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду попутно та якого ОСОБА_6 була спроможна своєчасно виявити.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, виникнення якої перебуває в прямому причинному зв`язку із порушенням ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5, 2.3 (д), 10.1, 12.4, 12.9 (б), 17.1 Правил дорожнього руху України велосипедист ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 5-ої плеснової кістки правої стопи, перелому голівки правої малогомілкової кістки, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження відносно обвинуваченої просив закрити на підставі ст. 46 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому, заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, посилаючись на те, що повністю відшкодувала завдану шкоду, щиро розкаялася, вину визнала в повному обсязі, раніше ніколи не притягувалася до кримінальної відповідальності. Розуміє суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_4 клопотання про закриття кримінального провадження підтримав, заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням з обвинуваченою, а також суду пояснив, що шкода відшкодована обвинуваченою, будь-яких претензій до обвинуваченої він не має, з обвинуваченою примирилися, про що надав суду письмову заяву. На підтвердження заявленого клопотання, надав відповідну заяву, в якій просив суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у зв`язку з примиренням. Крім цього, потерпілий наполягав, що вказане клопотання заявлено добровільно і не пов`язано з тиском на нього з боку будь-яких осіб.

Крім цього обвинуваченій ОСОБА_6 судом було роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності, а саме за ст. 46 КК України, яке не відноситься до реабілітуючих обставин, на що ОСОБА_6 підтвердила свою згоду на закриття кримінального провадження відносно неї.

Отже, обвинувачена ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання наполягали на закритті кримінального провадження, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання та закриття кримінального провадження не заперечував.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно з пунктом 1 частини 2 статті 284 наведеного Кодексу кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі (ч. 3 ст. 12 КК України).

Відповідно до ч. 4 ст.12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України є нетяжким, який вчинено з необережності та карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року умовою звільнення особи (обвинуваченого) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК України) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених уст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Отже, вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 у зв`язку із примиренням такої з потерпілим та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів з необережною формою вини та згідно з вимогою УІТ, остання раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працевлаштована, має постійне місце проживання, яке співпадає з місцем реєстрації, під час керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп`янінні не перебувала, а також враховуючи позицію потерпілого, який просив звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності та зазначив, що будь-яких претензій матеріального й морального характеру до останньої не має та проти закриття кримінального провадження не заперечував.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

На стадії підготовчого судового розгляду кримінального провадження в суді обвинувачена ОСОБА_6 примирилася з потерпілим та відшкодувала заподіяну нею шкоду.

Суд враховує правову позицію висловлену в постанові Верховного Суду від 13 серпня 2019 року у справі № 537/1772/17 (провадження № 51-1493км19), де суд зазначив, що згідно з положеннями закону України про кримінальну відповідальність, примирення винного з потерпілим означає досягнення між ними угоди, в якій зафіксовано, що потерпілий примирився з винним, задоволений вжитими останнім заходами з відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди і внаслідок цього не заперечує проти звільнення винного від кримінальної відповідальності (чи просить про таке звільнення).

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею необережного нетяжкого злочину вперше. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілого стало результатом його добровільного волевиявлення.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 цієї статті (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Оскільки, у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 надала згоду на закриття кримінального провадження з вказаних підстав, суд вважає можливим звільнити останню від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрити кримінальне провадження.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням потерпілим із обвинуваченою, закривши кримінальне провадження стосовно останнього, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації щодо майна, на яке накладено арешт.

Таким чином, арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2025 №757/42879/25-к, 1-кс-36289/25, а саме на автомобіль марки «АUDI А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , фактичним володільцем і користувачем якого є ОСОБА_6 , та на велосипед «Україна», який належить ОСОБА_4 , підлягає скасуванню.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Суд вирішуючи питання щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню, в порядку статей 122-124 КПК України та вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до висновку Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 342/1560/20 зазначено, що примирення винного з потерпілим (стаття 46 Кримінального Кодексу України) є нереабілітуючою підставою, яка дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження у значеній формі, без використання прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодовувати саме винна особа. При цьому Верховний Суд врахував висновок Великої Палати у постанові від 17.06.2020 у провадженні № 13-47кс20 (справа 598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватися не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

За таких умов процесуальні витрати по кримінальному провадженню, підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь Держави.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285, 286, п. 2 ч. 3 ст. 314, 477, 370, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України і закриття кримінального провадження та клопотання потерпілого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України і закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000594 від 22.08.2025 відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 4 457 гривень, 3365,60 гривень, 4 457 гривень, що разом становить 12479,60 гривень.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2025 № 757/42879/25-к, 1-кс-36289/25, а саме на автомобіль марки «АUDI А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , фактичним володільцем і користувачем якого є ОСОБА_6 , та на велосипед «Україна», який належить ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази, а саме:

- автомобіль марки «АUDI А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно розписки від 05.09.2025 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити у ОСОБА_6 ;

- велосипед "Україна", передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити у останього.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Копія ухвали вручається обвинуваченому та прокурору негайно після її проголошення.

СуддяОСОБА_7