УХВАЛА

13 березня 2026 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

представника власника майна Фермерського господарства «СОЛОМІЯ ПЛЮС» адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання представника власника майна Фермерського господарства «СОЛОМІЯ ПЛЮС» адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся представник власника майна Фермерського господарства «СОЛОМІЯ ПЛЮС» адвоката ОСОБА_4 .

В обґрунтуванні клопотання зазначає, що Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18.11.2025 межах кримінального провадження від 09.11.2025 № 0000409 (далі ухвала про арешт), накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі ТЗ), який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 01.06.2021 серії НОМЕР_2 належить Фермерському господарству «СОЛОМІЯ ПЛЮС» та перебував у користуванні фізичної особи ОСОБА_5 за договором оренди від 01.11.2025. 09 листопада 2025 року, приблизно о 12 годині 50 хвилин, у світлу пору доби, водій автомобіля марки «ВАЗ 21011», рухаючись по правій смузі руху автодорогою Київ Чоп, зі сторони м. Рівне у напрямку м. Київ, на 288 км + 870 м вказаної автодороги, що в межах с. Федорівка, Рівненського району Рівненської області, у невстановленому місці виконуючи маневр розвороту, виїхав на ліву смугу руху, де допустив зіткнення із ТЗ, під керуванням ОСОБА_5 , яка рухалася у попутному напрямку. ТЗ було визнано речовим доказом у згаданому кримінальному провадженні

Підставою для накладення та перебування ТЗ під арештом була необхідність призначення судової інженерно-транспортної експертизи та інших судових експертиз та проведення слідчих (розшукових) дій із ним. Часу протягом якого ТЗ перебував у володінні так користування правоохоронного органу було достатньо для його дослідження у межах слідчих дій.

Відзначимо, що скасування арешту на ТЗ не може перешкодити належному здобуттю та фіксації доказів у кримінальному провадженні, та встановленню всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення, якщо таке було вчинене, й це жодним чином негативно не впливає на хід досудового розслідування.

Фермерське господарство «СОЛОМІЯ ПЛЮС» є лише власником ТЗ на якому пересувався орендар на момент ДТП. Жодного відношення власник майна до відповідних подій він не має, то чому має нести та несе негативні наслідки? При цьому, власник майна фермерське господарство внаслідок вилучення ТЗ більше півтора місяця не може повернути його у своє володіння. Договір найму (оренди) транспортного засобу від 01.11.2025 за яким ОСОБА_5 користувалася ТЗ завершився ще 01.02.2026 (п. 4.1 договору оренди). В ухвалі слідчого судді від 16.12.2025 зазначено, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України. Наголошуємо, що правоохоронним органом жодним чином не обґрунтовано наявність певних загроз відносно знищення чи перетворення ТЗ, як речового доказу.

Поряд із цим, учасниками кримінального провадження не заперечується факт ДТП за участі ТЗ. Вище цитувався абз. 3 описової частини ухвали про арешт згідно якої: водій автомобіля марки «ВАЗ 21011», у невстановленому місці виконуючи маневр розвороту, виїхав на ліву смугу руху, де допустив зіткнення із ТЗ , під керуванням ОСОБА_5 , яка рухалася у попутному напрямку.

Як на момент проведення арешту майна, так і під час подання цього клопотання жодна особа не набула статусу підозрюваного у межах цього провадження. Крім того, експертні дослідження відносно ТЗ завершені. Також не можна минути увагою, що накладення арешту на ТЗ має вплив на підприємницьку діяльність власника майна - Фермерське господарство «СОЛОМІЯ ПЛЮС».

Представник власника майна Фермерського господарства «СОЛОМІЯ ПЛЮС» адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Слідчий в судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000409 від 09.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У хвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2025 року по справі № 569/24241/25 (1-кс/569/8524/25) накладено арешт на автомобіль «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить фермерському господарству «СОЛОМІЯ ПЛЮС», зареєстроване за адресою: вул. Сереховичі, Старовижівського району, Волинської області, встановивши заборону власнику чи будь-якій іншій особі розпоряджатися чи вчиняти будь-які інші дії із вищевказаним транспортним засобом залишивши зберігати вказаний транспортний засіб на території спецмайданчика для тимчасового утримання транспортних засобів, що за адресою: вул. Барона Штейнгеля, 90, в с. Городок, Рівненського р-ну., Рівненської обл.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що на момент проведення арешту майна, так і під час подання цього клопотання жодна особа не набула статусу підозрюваного у межах цього провадження. Крім того, експертні дослідження відносно ТЗ завершені. Також не можна минути увагою, що накладення арешту на ТЗ має вплив на підприємницьку діяльність власника майна - Фермерське господарство «СОЛОМІЯ ПЛЮС».

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (ВгопіолУБкі) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах «Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, про необхідності в повернення автомобіля на відповідальне зберігання без зняття арешту, а тому клопотання підлягає до задоволення частково.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання представника власника майна Фермерського господарства «СОЛОМІЯ ПЛЮС» адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задоволити частково.

Зобов`язати слідчого в провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000409 від 09.11.2025, за ознаками вчинення кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст.286 КК України повернути безоплатно на відповідальне зберігання, із правом користування, без права відчуження, автомобіль «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - його власнику Фермерському господарству «СОЛОМІЯ ПЛЮС».

Зобов`язати Фермерське господарство «СОЛОМІЯ ПЛЮС» на першу вимогу слідчого, в якого знаходиться кримінальне провадження надавати автомобіль марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 для проведення слідчих дій та призначених експертиз.

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідча суддя Рівненського міського суду ОСОБА_6