Номер провадження: 11-кп/813/1064/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 25.08.2025 про повернення обвинувального акту у к/п № 0000246 від 29.05.2024 стосовно ОСОБА_9 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції обвинувальний акт у к/п №0000246 від 29.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України повернуто керівнику Пересипської окружної прокуратури м. Одеси та зобов`язано його усунути виявлені недоліки протягом розумного строку.

Відповідно до ухвали суду 1-ої інстанції, 29.07.2025 до Пересипського районного суду м. Одеси після апеляційного розгляду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який 31.07.2025 ухвалою суду був призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Разом з тим, до обвинуваченого акту не було долучено розписку захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , при цьому останній взагалі заперечив належність йому підпису у відповідній розписці та пояснив, що цей підпис навіть зовні не схожий з його власним підписом.

Прокурором було пояснено, що на момент завершення досудового розслідування 10.08.2024 дізнавачем було прийнято відмову ОСОБА_9 від захисника адвоката ОСОБА_8 (п.13 розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування).

Вищезазначену обставину було категорично заперечено стороною захисту, в підтвердження чого було надано письмову заяву ОСОБА_9 від 28.06.2024, зі змісту якої вбачається про недобровільний характер можливих наступних його заяв про відмову від захисника ОСОБА_8 .

На переконання суду 1-ої інстанції, прокурором не було доведено дотримання дізнавачем як відповідних вимог процесуального закону щодо порядку можливого прийняття відмови підозрюваного від захисника, так і належного вручення обвинувального акту стороні захисту.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 не погодилась з оскаржуваною ухвалою, оскільки обвинувальний акт в к/п № 0000246 від 29.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України було скеровано до суду 12.08.2024 відповідно до приписів ст.ст. 283, 301 КПК України. У зв`язку з тим, що під час досудового розслідування цього к/п обвинувачений ОСОБА_9 подав заяву від 10.08.2024 про здійснення свого захисту самостійно, вказане унеможливило скерування обвинувального акту до суду відповідно до ст. 302 КПК України, тобто у спрощеному провадженні.

Згодом, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.09.2024 призначено підготовче засідання з розгляду обвинувального акту, проте останній був розглянутий у спрощеному провадженні без виклику учасників справи та 07.02.2025 судом ухвалений вирок. Підставою для такого рішення стала заява обвинуваченого ОСОБА_9 від 07.02.2025, в якій він зазначив про повне визнання своєї вини у скоєному та висловив свою згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні згідно ст. 302 КПК України. До того ж, ОСОБА_9 не заявляв про те, що обвинувальний акт він не отримував, так само як і про здійснення його захисту будь-яким адвокатом.

В подальшому, вирок суду від 07.02.2025 був скасований та призначено новий розгляд обвинувального акту стосовно ОСОБА_9 у тому ж суді іншим складом суду зі стадії підготовчого провадження.

Стороною захисту вирок від 07.02.2025 не оскаржувався, крім того ОСОБА_9 , будучи належним чином сповіщений або його захисник до апеляційного суду не з`явились. На думку прокурора ОСОБА_6 заяви обвинуваченого про не отримання ним обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування можна вважати спробою ухилення від кримінальної відповідальності та стратегією захисту.

При цьому, апелянт зауважив, що 10.08.2024 ОСОБА_9 подав заяву про здійснення свого захисту самостійно, що можна вважати відмовою від захисника. При цьому, обвинувачений ОСОБА_9 отримав копію обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копії матеріалів к/п, про що склав відповідну розписку.

Окрім вказаного, прокурор ОСОБА_6 зазначає, що повернення обвинувального акту є правом суду, а не його обов`язком, а підставою для повернення може слугувати лише підстава, що перешкоджає призначенню судового розгляду, разом з тим в цій справі обвинувальний акт та відповідає вимогам процесуального закону.

За таких обставин прокурор ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити обвинувальний акт на новий розгляд до суду 1-ої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,, які підтримали вимоги апеляційної скарги, позицію захисника ОСОБА_8 , яка заперечувала щодо її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

За приписами ст.ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

При цьому ч. 1 ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали дає підстави дійти висновку про те, що вказане судове рішення вищевикладеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на таке.

Так, процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України, отже обвинувальний акт може бути повернутим прокурору лише з мотивів його невідповідності вимогам вказаної статті.

В цьому кримінальному провадженні обвинувальний акт був повернений прокурору з огляду на відсутність розписки захисника обвинуваченого ОСОБА_10 про отримання обвинувального акту та додатків до нього, при цьому обвинувачений заперечив належність йому підпису у своїй розписці про отримання обвинувального акту та додатків до нього й пояснив, що цей підпис навіть ззовні не схожий з його власним підписом.

Всупереч вказаному, апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи міститься розписка обвинуваченого ОСОБА_10 про отримання обвинувального акту разом з копією реєстру матеріалів досудового розслідування та копіями матеріалів к/п (а.с. 9).

Законом не передбачена підстава для повернення обвинувального акту як то не належність підпису підозрюваному в розписці про отримання цього обвинувального акту. Більш того, відсутня визначена законом процедура перевірки належності такого підпису на стадії вирішення питання про прийняття та призначення обвинувального акту до розгляду. Вказані обставини можуть бути перевірені судом під час розгляду обвинувального акту по суті та дослідження належності та допустимості доказів.

Натомість, суд 1-ої інстанції зобов`язаний перевірити відповідність отриманого обвинувального акту та наданих матеріалів до нього вимогам ст. 291 КПК України та в разі встановлення будь-яких невідповідностей (наприклад, відсутність розписки підозрюваного або відсутність його підпису в розписці) суд повертає обвинувальний акт.

Аналогічні вимоги й щодо розписки захисника, адже положення ч. 4 ст. 291 КПК України не передбачають обов`язок долучити до обвинувального акту розписку захисника підозрюваного про отримання обвинувального акту та матеріалів до нього.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу, що участь захисника в цьому кримінальному провадження не є обов`язковою відповідно до ст. 52 КПК України, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що не є особливо тяжким злочином, а обставин, визначених ч. 2 ст. 52 КПК України, які передбачають обов`язкову участь захисника в цьому к/п не встановлено.

При цьому, під час вирішення питання про призначення обвинувального акту до судового розгляду суд 1-ої інстанції може вручити копію обвинувального акту та додатки до нього обвинуваченому і його захиснику в підготовчому засіданні та надати їм достатній час для ознайомлення з ними, що в повній мірі відповідатиме завданням швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, а також запобігатиме прояву надмірного формалізму.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що в цій справі обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за цих же обставин вже був предметом судового розгляду, за результатами чого судом був ухвалений вирок про визнання винним ОСОБА_9 , який в подальшому стороною захисту не оскаржувався, хоч і був скасований за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора.

Крім того, будь-яких інших недоліків щодо форми та змісту обвинувального акту стороною захисту не заявлялось, переконливих обґрунтувань із наданням доказів неналежності ОСОБА_9 підпису в розписці (наприклад, неможливість отримати обвинувальний акт в зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні чи в іншому місці із наданням відповідних підтверджень в день отримання, вказаний в розписці) не надавалось.

Отже, з огляду на вказане, застосування п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України щодо можливості повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність його нормам КПК України в даному випадку є необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом вимог кримінального процесуального закону знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням обвинувального акту із додатками до суду 1-ої інстанції на новий розгляд, зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 284, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 25.08.2025 про повернення обвинувального акту у к/п №0000246 від 29.05.2024 стосовно ОСОБА_9 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у к/п № 0000246 від 29.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України в суді 1-ої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4