ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/864/26 Справа № 201/4729/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000326 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 06 квітня 2026 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нарва Естонія, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 377 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В порядку статті 206 КПК України зобов`язати прокурора негайно забезпечити проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_8 для фіксації слідів незаконного втручання в організм (відібрання крові) та його загального стану здоров`я, винести окрему ухвалу про перевірку законності та співмірності етапування підозрюваного до ДУ «Криворізька УВП 3», зобов`язати адміністрацію ДУ «Криворізька УВП 3» забезпечити особисту участь ОСОБА_8 , негайно повернути ОСОБА_8 до ДУ «Дніпровська УВП 4» на час розгляду справи з метою забезпечення доступу до адвоката та припинення катування умовами тримання.

Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає ризики недоведеними, а також звертає увагу на те, що сторона обвинувачення не надала жодних доказів схильності ОСОБА_8 до протиправної поведінки.

Слідчий суддя не навів мотивів, за яких застава навіть у максимальному розмірі не здатна нівелювати ризики.

ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований та не має стабільних доходів, а тому тримання під вартою без визначення застави є «прихованим» безальтернативним ув`язненням, що прямо суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці ЄСПЛ.

Вважає, що визначення розміру застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є достатнім.

У доповненнях до апеляційної скарги зазначив, що:

- ОСОБА_8 раніше не судимий, не є учасником жодних злочинних угруповань;

-звертає увагу на необґрунтованість підозри;

-суд першої інстанції не надав оцінки тому, чи підтверджений матеріалами справи мотив, який відрізняє ст. 377 КК (злочин проти правосуддя) від звичайного нападу чи хуліганства (ст. 296 КК);

-слідчий суддя, санкціонувавши тримання під вартою, не перевірив обґрунтованість етапування саме до ДУ «Криворізька УВП №3», фактично самоусунувшись від контролю за дотриманням прав людини;

-06.04.2026 року щодо ОСОБА_8 було вчинено кримінальне правопорушення таємне та примусове відібрання біологічних зразків (крові) без ухвали суду;

-вважає, що держава в особі прокурора та слідчого помістила ОСОБА_8 в умови, що принижують людську гідність, з метою отримання необхідних свідчень.

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 06 квітня 2026 року було задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 червня 2026 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 377 КК України, наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував тяжкість та обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 377 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 13.03.2026 року, відповідно до якого остання повідомила про обставини подій, які мали місце того дня; протоколом огляду від 13.03.2026 за адресою вчинення кримінального правопорушення АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено сліди речовини бурого кольору, ймовірно крові потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом обшуку транспортного засобу «Peugeot Partner» від 13.03.2026 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.04.2026 року, з якого вбачається, що останній був очевидцем подій, під час яких двоє невідомих чоловіків здійснювали перевантаження речей з автомобіля білого кольору до автомобіля марки «BMW». При цьому свідок зазначив, що один із чоловіків, виходячи з автомобіля білого кольору, зняв балаклаву, у зв`язку з чим свідок зміг добре роздивитися його зовнішність та повідомив про можливість впізнати вказану особу за фотознімками; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2026 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_8 на фото № 3, як одного з чоловіків, якого він бачив під час події після того, як останній зняв балаклаву; протоколами слідчих експериментів за участі ОСОБА_12 та ОСОБА_10 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Посилання апеляційної скарги на необхідність надання оцінки кваліфікації дій за ст. 377 КК України фактично стосуються оцінки доказів та правильності правової кваліфікації, що є предметом розгляду суду під час розгляду кримінального провадження по суті, а не при вирішенні питання про запобіжний захід.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено позбавлення волі до 6 років, не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований;

- ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може знищити або сховати речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування станом на момент вручення повідомлення про підозру не встановлено місцезнаходження всіх речових доказів, які можуть мати істотне значення для подальшого досудового розслідування;

- ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення групою осіб, тож перебуваючи на волі, останній може здійснювати тиск на інших підозрюваних, їх близьких осіб з метою зміни показів та введення органу досудового розслідування в оману. Також слід враховувати той факт, що підозрюваному вручено клопотання разом із додатками у вигляді копій матеріалів кримінального провадження, серед яких протоколи допитів свідків та потерпілих осіб, що містять повні анкетні дані, адреса мешкань та мобільні телефони. Вказані особи судом ще не допитані, тому підозрюваний може здійснювати на них вплив для зміни їх показів у суді, при цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, та особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, що не перешкоджає перебуванню під вартою, поведінку підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки підозрюваного не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного з урахуванням характеру інкримінованих кримінальних правопорушень, обставин їх вчинення, а також відсутності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків та стабільного доходу.

Посилання на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований та не є учасником злочинних угруповань, не спростовують встановлених ризиків та не є безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник та підозрюваний апеляційну скаргу в частині доводів щодо незаконності переведення ОСОБА_8 до ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3», неналежних умов тримання та порушення його прав під час перебування в указаній установі фактично не підтримали. При цьому підозрюваний пояснив, що умови його тримання на даний час не порушують його прав та не перешкоджають реалізації права на захист.

Крім того, ОСОБА_8 перебуває в Ізоляторі тимчасового тримання №2 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, тому перевірка його етапування до ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» та неналежних умов його тримання чи порушення його прав є необґрунтованою.

Доводи щодо нібито незаконного відібрання у ОСОБА_8 біологічних зразків (крові), а також твердження про недопустимість відповідних доказів, колегія суддів вважає передчасними на даній стадії кримінального провадження, оскільки такі обставини стосуються оцінки допустимості та належності доказів, яка відповідно до вимог КПК України надається судом під час судового розгляду кримінального провадження по суті, а не під час перегляду ухвали про застосування запобіжного заходу та не є підставою для вжиття заходів відповідно до ст. 206 КПК України.

Твердження захисника про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять наявність обґрунтованої підозри,- не може бути взято до уваги, оскільки на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, оскільки перевірка отриманих доказів на предмет їх допустимості, на чому наголошує захисник, належить до компетенції суду під час судового розгляду, що передбачено ст.89 КПК України. Згідно із п.22) ч.1 ст.3 КПК України суд першої інстанції- це місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до його підсудності цим Кодексом, а також апеляційний суд у випадку, передбаченому цим Кодексом, тоді як повноваження слідчого судді, який здійснював розгляд скарги, визначені у п.18) ч.1 ст.3 КПК України, тому посилання захисника на недопустимість доказів, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри є безпідставними на етапі досудового розслідування.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на характер і підвищену суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень, а також наявність реальних ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 377 КК України, а саме у незакінченому замаху на викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також в умисному заподіянні судді легких тілесних ушкоджень у зв`язку з її діяльністю, пов`язаною зі здійсненням правосуддя, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 06 квітня 2026 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 06 квітня 2026 року, щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4