Справа № 686/4974/26
Провадження № 1-кс/686/3304/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницький клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000005 від 05 січня 2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.369 КК України,-

встановив:

Прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про накладення арешту на тимчасове вилучене майно з метою подальшого доказування вчинення вказаного кримінального правопорушення, а саме: мобільний телефон марки IPhone моделі «13», чорного кольору, без чохла, IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , із наявною сім картою оператора Київстар моб тел НОМЕР_3 , з метою збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження вказаного майна, шляхом заборони володіння, користування та розпорядження (відчуження) з боку його власника та користувача ОСОБА_4 та інших осіб.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч. 2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

При цьому, обов`язок доведення обґрунтованості клопотання КПК покладає на слідчого, дізнавача, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Прокурор не долучає до свого клопотання будь-яких доказів, які б надали можливість слідчому судді перевірити законність вилучення майна у ОСОБА_4 , на яке просить накласти арешт прокурор (ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку). Разом з тим, до матеріалів клопотання долучено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000005 від 05 січня 2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.369 КК України - повернути прокурору та встановити строк для усунення недоліків в 72 (сімдесят дві) години з моменту отримання ухвали та клопотання з додатками.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя