СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/353/26
Провадження № 1-кс/306/73/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року м. Свалява

Слідчий суддя Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 в м. Свалява в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого (на утриманні має малолітню дитину зі слів), військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , на посаді старшого стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону, не судимого згідно ст. 89 КК України,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0000336 від 31.07.2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ звернулася в суд із вищезгаданим клопотанням, посилаючись на те, що солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України на посаді старшого стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону та поставлений на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, 03.07.2023 року самовільно залишив місце служби, а саме пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованої на території Мукачівської дільниці полігону за адресою: АДРЕСА_2 та відсутній без поважних причин на військовій службі по теперішній час, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби, військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Відомості про дану подію було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000336 від 31.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В ході досудового розслідування, 06.02.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Зазначив, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, тому просить застосувати до нього даний запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, при цьому пояснив, що тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі строком до 10 років та наявність ризиків передбачених КПК України унеможливлює застосування щодо підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник підозрюваного, позицію якого підтримав і ОСОБА_4 , під час судового засідання просив відмовити у задоволенні клопотання. Підозрюваний пояснив, що під час проходження військової служби зазнав поранення. Після лікування він повернувся до військової частини, однак з огляду на стан здоров`я відмовився від подальшого проходження служби та повернувся до місця свого проживання. Також зазначив, що на утриманні має малолітню дитину.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Як убачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у провадженні слідчого відділу ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП у Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження № 0000336 від 31.07.2023 року за ознаками ч. 5 ст. 407 КК України (а.с.7).

Відповідно до повідомлення про підозру від 18.02.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України (а.с. 8-11).

Аналізуючи надані старшим слідчим СВ матеріали кримінального провадження №0000336 на обґрунтування підозри, повідомленої ОСОБА_4 в обсязі долученому до клопотання, а саме дані, які містяться в копіях процесуальних документів та протоколах слідчих дій, слідчий суддя вважає їх достатніми для висновку про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 це кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, з об`єктивної сторони містить два склади злочину: самовільне залишення військової частини або місця служби; нез`явлення вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або лікувального закладу.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України - ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Тримання особи під вартою може бути застосовано лише як тимчасовий запобіжний захід у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи припинити його.

Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України - слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2. знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3. незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4. перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5. вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність вищевказаних ризиків, а саме можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що останній тривалий час без поважних причин був відсутній за місцем служби, що свідчить про його схильність до уникнення виконання покладених обов`язків. Крім того, з урахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та можливого покарання у виді позбавлення волі, існує обґрунтована ймовірність подальшого ухилення від правосуддя.

Також наявні ризики, передбачені п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки перебування підозрюваного на волі може перешкоджати належному здійсненню кримінального провадження, а також свідчить про можливість продовження кримінального правопорушення, яке має триваючий характер. Обставини, що характеризують особу підозрюваного, зокрема наявність малолітньої дитини, враховані судом, однак не є достатніми для усунення вказаних ризиків та застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Таким чином злочин передбачений вищевказаною нормою Закону відноситься до тяжких, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Разом з тим, при вирішенні питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території України запроваджено воєнний стан.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст. 407 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Зважаючи на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, а також на характер цього правопорушення як військового, вчиненого в умовах воєнного стану, слідчий суддя враховує підвищений ступінь суспільної небезпеки такого діяння. Водночас, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд бере до уваги сукупність усіх обставин кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, а також оцінює наведені стороною обвинувачення ризики з точки зору їх достатності та співмірності.

З огляду на це, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання наведеним ризикам, слідчий суддя вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 50 (п`ятдесят) днів без визначення розміру застави.

Згідно п. 1 (с) ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обгрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

З огляду на вищевикладене, даний висновок узгоджується з вищенаведеними вимогами Конвенції, оскільки тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду у кримінальному провадженні про тяжке кримінальне правопорушення і встановлення істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області задовольнити частково.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід - тримання під вартою строком на 50 (п`ятдесят) днів, а саме до 02 червня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання підозрюваного.

Строк дії ухвали до 02 червня 2026 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Особою, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 15 квітня 2026 року о 09 год 30 хв.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ

СВАЛЯВСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ

ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1