Справа № 307/351/26
Провадження №1-кс/307/102/26
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

02 березня 2026 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и л а:

Власник майна ОСОБА_4 24 лютого 2026 року звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту тимчасово вилученого майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2026 року у кримінальному провадження № 0000081, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 посилався на те, що він є власником мобільного телефону марки «iPhone 16 Pro Max», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , який був вилучений під час обшуку, проведений на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2026 року по вул. Польовій,15, у м. Тячів, Закарпатської області та в подальшому на нього накладено арешт.

Зазначений телефон належить йому особисто, він використовував його у своїй діяльності, зокрема, вихователя групи продовженого дня Тячівського ліцею з угорською мовою навчання ім. Шімона Голоші, у якому він працевлаштований з липня 2023 року по теперішній час.

На даний час йому не повідомлено про підозру у рамках даного кримінального провадження та, на його думку, в органу досудового розслідування було достатньо часу для огляду вказаного телефону та фіксування необхідної інформації.

Під час розгляду клопотання власник майна ОСОБА_4 у підтримання клопотання посилався на викладені в ньому обставини.

Прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання посилаючись на те, що телефон визнаний речовим доказом, на нього обгрутновано накладено арешт, на даний час триває досудове розслідування та проводяться відповідні слідчі дії.

Заслухавши думку власника майна, прокурора, дослідивши документи, долучені до клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про відмову у скасуванні арешту на тимчасово вилучене майно виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2025 року за № 0000081 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2026 року, з метою збереження речових доказів накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме - мобільний телефон марки «iPhone 16 Pro Max», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , який упакований до спеціального пакету НПУ № NPU5765060, власником якого є ОСОБА_4 , котрий був вилучений 30 січня 2026 року під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2026 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового розгляду - судом.

У частині другій вказаної статті цього Кодексу зазначено про те, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, суд має встановити відсутність підстав для його подальшого застосування у конкретному кримінальному провадженні, розгляд якого здійснюється судом, при цьому правомірність та обґрунтованість арешту майна визначається наявністю передбачених законом підстав, зв`язком з обставинами конкретного кримінального провадження, змістом ухвали про накладення арешту та належним мотивуванням клопотання про скасування арешту.

На даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні та проводяться відповідні слідчі дії, вилучений мобільний телефон визнаний речовим доказом та на нього обґрунтовано накладено арешт з метою збереження речових доказів, відтак скасування арешту майна може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя дійшла висновку про те, що власником майна ОСОБА_4 не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба чи арешт накладено необґрунтовано, мета, з якою накладено арешт на майно не відпала, відтак вказане клопотання є передчасним.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0000081, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області 03 лютого 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде складений та оголошений 06.03.2026, о 14 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1