Справа № 463/546/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/510/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2026 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

з участю заявника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою слідчого судді у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за його заявою від 7 січня 2026 року про вчинення кримінального правопорушення відмовлено.

На ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги, в яких просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2026 року скасувати, постановити нову, якою зобов`язати ТУ ДБР, розташованого у м. Львові внести відомості в ЄРДР та надати йому витяг з ЄРДР.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що ухвала є незаконною тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що під час розгляду скарги ТУ ДБР, розташованого у м. Львові не забезпечило явку свого представника та не направили на його адресу відповіді щодо розгляду його заяви від 07.01.2026 в порядку ст. 214 КПК України.

Не погоджується із зазначенням того, що вказані ним відомості зазначені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду є опискою із врахуванням вимог ст. 253 КАС України.

Звертає увагу на те, що слідчий суддя не вправі виходити за межі скарги та досліджувати те, що не є предметом скарги, що слідчим суддею було проігноровано, оскільки слідча суддя досліджувала наявність/відсутність ознак кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України.

Також зазначив, що 18.02.2026 він отримав конверт з Личаківського районного суду м. Львова де містилась ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02.02.2026 та ухвала з питань внесення виправлень в судове рішення від 26.01.2026 Восьмого апеляційного адміністративного суду, де судді вказали, що зазначене ним, як кримінально каране діяння є опискою, яке вони виправили ухвалою.

Вважає, що твердження колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в ухвалі від 26.01.2026 про допущення описки суперечить визначенню описки.

Апелянт зазначає, що слідча суддя застосувала підміну понять, оскільки мова йде не про законність/незаконність рішення, що може бути перевірено в порядку апеляційного провадження, а про дещо інше, а саме про помилкове (що не є опискою), чи свідоме перекручування дійсності, яке потім було викладено у судовому рішенні, а тому ч.1 ст. 214 КПК України не надає уповноваженим особам поліції, прокуратури, ДБР дискреційних повноважень щодо внесення відомостей до ЄРДР, а зобов`язує внести такі відомості.

Додатково звертає увагу на те, що заява до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, подана ним поштою 07.01.2026 була отримана адресатом 09.01.2026. 19.01.2026 він звернувся до Личаківського районного суду м. Львова із скаргою на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, які не виконали вимог ч.1 ст. 214 КПК України, а також не повідомили його про результати розгляду його заяви.

Апелянт вважає, що ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду (якої тоді ще не було) не мала впливати на прийняття оскарженого судового рішення слідчим суддею.

ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу з доповненнями, просив таку задоволити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином.

За таких обставин, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши пояснення ОСОБА_6 , перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали дотримався в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 07.01.2026 надіслав до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України суддями Восьмого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у ході розгляду справи №442/5687/25, в частині зазначення про відсутність, зокрема, ОСОБА_6 в судовому засіданні.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_6 , слідчим суддею ухвалено рішення про відмову у задоволенні скарги, яке на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, є належним чином обґрунтованим та вмотивованим.

Відмовляючи в задоволенні скарги слідчим суддею враховано те, що згідно ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/133575721) судом виправлено описку в описовій частині постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі 442/5687/25, виключивши на 2 сторінці абзаци 3 та 4: «Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце. У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу».

Колегія судів погоджується та вважає правильним зазначення слідчим суддею про те, що скарга ОСОБА_6 стосується незгоди з прийнятим рішенням, і така незгода не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинення суддями кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що незгода сторони у справі з судовим рішенням, оскаржується виключно в апеляційному чи касаційному порядку, а не через внесення відомостей до ЄРДР. Спроба ініціювати кримінальне провадження проти судді за ухвалення рішення, яке сторона вважає неправильним, є спробою тиску, оскільки до ЄРДР вносяться відомості, які можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, а не процесуальні помилки.

Заява, що містить лише оцінку судового рішення, а не факти вчинення злочину, не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93) право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя надав оцінку доказам заяви, що не вправі був робити, оскільки це належить до компетенції слідчого, апеляційний суд вважає безпідставним.

Слід зазначити, що слідчий суддя не вирішував питання, які можуть бути предметом судового розгляду у кримінальному провадженні або віднесені до компетенції слідчого, прокурора під час досудового розслідування, тобто не давав оцінку обґрунтованості заяви та не досліджував докази, а лише вивчив її зміст на предмет лише наявності відомостей про кримінальне правопорушення, які підлягають внесенню до ЄРДР.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 415, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2026 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові щодо невнесення відомостей до ЄРДР залишити без змін, апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3