Справа №754/5071/25Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2953/2026Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора в режимі відеоконференції - ОСОБА_6 ,

захисника в режимі відеоконференції - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого в режимі відеоконференції із ДУ «Київський слідчий ізолятор» - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 06 листопада 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, - до 24 години 00 хвилин 04 січня 2026 року включно.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначив, що на даний час існують ризики того, що обвинуваченийможепереховуватись від суду, чим ухилятиметься від виконання покладених на ньогопроцесуальних обов`язків; може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, моженезаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, можеперешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можевчинити інше кримінальне правопорушення, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів або інші корисливі злочини, оскільки знайомий з формами і методами незаконного обігу зазначених речовини.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 грн.

Вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надто суворим для обвинуваченого та таким, що застосований на підставі припущень прокурора, оскільки жоден ризик не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Зазначає, що ОСОБА_8 має постійне місце роботи, раніше не судимий, має сталі та тісні соціальні зв`язки із сім`єю, опікується своїм рідним дідусем, який за станом здоров`я потребує його догляду, а також у обвинуваченого незадовільний стан здоров`я.

Крім того, вказує, що ризики впливу на свідків, спотворення уявлення про злочин та можливості знищення доказів по справі, а також переховування від органів досудового розслідування та/або суду відсутні, оскільки досудове розслідування закінчено, письмові докази подані прокурором до суду та долучені до матеріалів кримінальної справи, допитані всі свідки по справі, а речові докази збереженні у прокурора.

Заслухавши доповідь судді, думки захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків (ризиків), підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування чи продовження запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дослідив в повній мірі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість інкримінованих злочинів, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та вірно встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, про те, що стороною обвинувачення не доведено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Обґрунтовуючи висновок щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з огляду на стадію судового провадження, суд першої інстанції врахував з достатньою повнотою та об`єктивністю усі обставини, з якими закон та судова практика Європейського суду з прав людини, пов`язують можливість продовження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, в тому числі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які повинні враховуватися не тільки при обранні такого запобіжного заходу, а й при його продовженні.

При цьому, судом встановлено, що звертаючись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурором, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 199 КПК України, в повній мірі доведено існування обставин, які свідчать не тільки про те, що заявлені ризики не зменшилися, а й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Зважаючи на встановлені судом першої інстанції конкретні обставини даного кримінального провадження, а також з урахуванням сукупності даних про особу ОСОБА_8 , на переконання колегії суддів, місцевий суд дійшов вірного висновку, що обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, і такі ризики за відсутності достатніх стримуючих факторів не зменшилися.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що ризики, на які посилається суд першої інстанції є безпідставними, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки жодних даних та доказів, які б спростовували існування ризиків, в суді апеляційної інстанції наведено не було.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про неможливість визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Так, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу,має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи кваліфікацію інкримінованих злочинів, їх суспільну небезпеку, колегія суддів вважає, що визначення останньому запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним.

Доводи про те, що ОСОБА_8 має постійне місце роботи, раніше не судимий, має сталі та тісні соціальні зв`язки із сім`єю, опікується своїм рідним дідусем, який за станом здоров`я потребує його догляду, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити останній запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки такий не гарантуватиме запобігання встановленим ризикам.

З наявних в апеляційного суду матеріалів контрольного провадження не вбачається даних, що ОСОБА_8 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою.

Таким чином, колегія суддів повністю погоджується з висновками місцевого суду про те, що застосування щодо ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, на даній стадії судового провадження буде недостатнім для запобігання встановлених ризиків, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Перевіркою доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника, колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, на які посилається захисник, які б могли служити законними підставами для скасування оскаржуваної ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та задоволення вимог апеляційної скарги.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 06 листопада 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя