Справа № 369/8173/26
Провадження № 1-кс/369/1191/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000499 від 09.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

04 травня 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000499 від 09.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що сектором дізнання відділу поліції №1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення зареєстрованого 09.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000499, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.10.2020 до Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП В Київській області надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу того що гр. ОСОБА_5 шляхом обману та зловживання довірою заволодів майном, яке належить заявнику. (ЖЄО 14693 від 08.10.2020 ВВП).

Під час досудового розслідування, заявник ОСОБА_4 , пояснив? що працює на посаді муляра Державного підприємства «Завод 410 цивільної авіації», який знаходиться за адресою м. Київ, пр. Повітрофлоцький, 94. Біля його роботи за адресою м. Київ, пр. Повітрофлоцький, 92-6 поряд знаходиться митниця. Так як він працює поряд з митницею восени 2019 року там він познайомився із ОСОБА_5 (м.т. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_6 (м.т. НОМЕР_2 ), які займались пригоном автомобілів із за кордону. Поспілкувавшись деякий час з даними громадянами він звернувся до них з проханням пригнати йому автомобіль «Фольксваген Т4» за суму яка не буде перевищувати 6000 доларів США.

Для пригону вказаного автомобіля на прохання ОСОБА_7 11.11.2019 року у нотаріуса по вул. Саксаганській в м. Києві була виписана довіреність на ім`я гр. ОСОБА_8 , який безпосередньо повинен був пригнати йому автомобіль з іншої країни в Україну. В цей же день по вул. Саксаганського в м. Києві він передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 500 доларів США, як завдаток для пригону автомобіля. Дані громадяни повідомили йому, що їдуть до Прибалтики за автомобілем. 30.11.2019 року дані громадяни пригнали до митниці на кордон України, автомобіль «Фіат Добло». В цей день йому зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що вони придбали на його ім`я саме цей автомобіль. ОСОБА_4 в свою чергу сказав, що автомобіль «Фіат Добло» йому не потрібен і він його не замовляв, на що ОСОБА_10 запропонував дооформити вказаний автомобіль на його ім`я та потрібно заплатити ОСОБА_4 за його розмитнення 57000 гривень. Як повідомив ОСОБА_4 ОСОБА_9 , що після пригону автомобіля в Україну, в подальшому його буде продано, а грошові кошти які він заплатив як завдаток та які він має заплатити за розмитнення ОСОБА_4 в подальшому будуть повернуті. ОСОБА_4 в свою чергу погодився та 30.11.2019 року у відділенні «Приват Банку» за адресою м. Київ, бул. Кольцова, 14-к по реквізитах митниці він оплатив вищезазначену суму грошових коштів. 09.12.2019 року на митницю за адресою м. Київ, пр. Повітрофлоцький, 92-б. ОСОБА_5 пригнав автомобіль «Фіат Добло» 2012 року. ОСОБА_7 зателефонував та попросив зустрітись на митниці. Коли вони зустрілись, ОСОБА_4 подивився на пригнаний автомобіль та сказав, що вказаний автомобіль йому не потрібен, на що ОСОБА_11 попросив ОСОБА_4 доплатити, ще за розмитнення 5500 гривень, на що ОСОБА_4 погодився та у відділенні «Приват Банку» за адресою м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1, по реквізитах митниці, оплатив вищезазначену суму грошових коштів. 10.12.2019 року після розмитнення автомобіля ОСОБА_4 з ОСОБА_11 на автомобілі «Фіат Добло» приїхали в ТСЦ (територіальний сервісний центр) за адресою: Київська область, Софіївська Борщагівка, вул. Толстого, 2, де там на ім`я ОСОБА_4 зареєстрували даний автомобіль. Після цього ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_4 , що він ще повинен заплатити йому гроші в сумі 4 500 доларів США, як за викуп вказаного автомобіля, так як за кордоном він сплатив цю суму за придбання машини. ОСОБА_4 сказав, що у нього не має таких грошей, а є тільки 2000 доларів США, які ОСОБА_4 йому там же і передав. ОСОБА_11 сказав ОСОБА_4 , що коли він доплатить йому решту грошей в сумі 2500 доларів США він віддасть автомобіль. Тому в цей же день за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 забрав у ОСОБА_4 ключі та свідоцтво про реєстрацію ТЗ від автомобіля «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_3 . В подальшому зі слів ОСОБА_11 його знайомий ОСОБА_9 забрав автомобіль і ОСОБА_7 сказав, щоб він розбирався з ОСОБА_9 , так як він також вклав частину грошей у придбання вказаного автомобіля. На теперішній час ОСОБА_9 не виходить на зв`язок та на телефонні дзвінки не відповідає. Грошові кошти ніхто не повернув і автомобіль забрали.

ОСОБА_12 , пояснив, що приблизно 3 роки тому, а саме на при кінці 2019 року, його знайомий ОСОБА_13 запропонував йому пригнати автомобіль із за кордону, а саме з Литви, за що він мав отримати грошову винагороду у сумі 50 євро, на що він погодився. Пicля чого, через деякий час він зустрівся у м. Київ з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , якому як виявилося він мав пригнати антомобіль, а саме в нотаріуса, де ОСОБА_15 зробив довіреність на його ім`я для ввезення автомобіля з-за кордону, а саме автомобіль марки «Фольксваген Т4», грошові копии на придбання автомобіля ОСОБА_16 передав ОСОБА_11 або ОСОБА_9 , точно незнаю. Далі він з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 поїхали за кордон, де придбали антомобіль марки «Фіат Добло», чому така марка, а не «Фольксваген Т4» яку замовляв ОСОБА_16 , він не знає. Після чого на автомобілі марки «Фіат Добло» я перетнув кордон між ОСОБА_17 та Україною та на митниці ОСОБА_9 оформляв необхідне для перетину кордону документи на його ім`я. Так, він привіз вищевказаний автомобіль в м. Богуслав та залишив його ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , що було далі його не цікавило. Після чого, із ОСОБА_9 він більше не спілкувався та не зустрічався.

06.09.2024 дізнавачем складена постанова про оголошено в розшук автомобіля марки «Fiat Doblo», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , сірого кольору та направлено для виконання в УІАП ГУНП в Київській області. Про що повідомлено заявника ОСОБА_4 .

Так, 01.05.2026 працівниками ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області було виявлено вказаний вище автомобіль. Відповідно до постанови про проведення процесуальних дій на іншій території, 01.05.2026 в період часу з 16:40 по 17:06 в порядку ст. 237 КПК України за адресою: м. Хорол по вул. Незалежності, 80 проведено огляд автомобіля марки Fiat Doblo, з державним номерним знаком НОМЕР_5 , 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , сірого кольору, який в подальшому вилучено із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 03.11.2023, яке поміщено до спеціального експертного пакета № CRI 214284.

У відповідності до ч.1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи не прямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Автомобіль марки Fiat Doblo, з державним номерним знаком НОМЕР_5 , 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , сірого кольору, у відповідності до ст. 98 КПК України визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного, прокурор просив слідчого накласти арешт на автомобіль марки «Fiat Doblo», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , сірого кольору та заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися автомобілем марки «Fiat Doblo», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , сірого кольору.

В судове засідання слідчий/прокурор не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів на підставі ч.4 ст. 107 КПК України не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1)підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що прокурором в клопотанні не обґрунтовано необхідність накладення арешту на вказане майно, а також яке доказове значення матиме вищевказане майно у вказаному кримінальному провадженні, не надано оцінки правовстановлюючому документу на транспортний засіб та поясненням ОСОБА_18 .

Так, прокурор у клопотанні не навів жодного обґрунтування з приводу того, яке значення як речовий доказ має вказане рухоме майно, а обмежився лише посиланням на ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки прокурором не надано доказів, того, яке значення як речовий доказ має транспортний засіб, який на праві приватної власності належить ОСОБА_19 , а відтак і не довів необхідність такого арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000499 від 09.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1