Справа № 570/816/21
Номер провадження 1-кп/570/83/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника особи, щодо якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника особи, щодо якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представників потерпілої ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11

під час судового розгляду кримінального провадження №0000892 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 щодо вчинення у стані неосудності суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 2, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000892 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 щодо вчинення у стані неосудності суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 2, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення надано, а судом досліджено, висновок стаціонарної комісійної комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи №116 від 11 листопада 2020 року, проведеної відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - первинна експертиза №116 від 11 листопада 2020 року) (т.5 а.с. 119-125).

Як вбачається із змісту висновку зазначеної експертизи на вирішення експертів ставились, та були надані відповіді, на наступні питання:

1.Яка загальна психологічна характеристика ОСОБА_4 , індивідуально-психологічні особливості, чи є в структурі її особистості особливі емоційні і вольові сфери характеру, превалюючих психологічних установок, які могли суттєво вплинути на її поведінку під час обставин, що досліджуються в провадженні та чи могли індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_4 суттєво вплинути на характер показань останньої?

2.Чи знаходилась ОСОБА_4 в стані фізіологічного афекту, якщо так, то як він відобразився на її здатності у вказаний період часу усвідомлювати свої дії та керувати ними?

3.Чи знаходилася ОСОБА_4 в іншому емоційному стані і якщо так, то в якому саме, що суттєво вплинув на її свідомість та поведінку та як він міг вплинути на можливість давати звіт своїм діям і керувати ними?

4.Чи перебувала ОСОБА_4 в стані вираженого емоційного збудження, або емоційного напруження, що можуть розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання?

5.Чи спроможна ОСОБА_4 з урахуванням її емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку, усвідомлювати реальний зміст власних дій та в повній мірі свідомо керувати ними і передбачати їх наслідки, а також правильно сприймати обставини, що мають значення у провадженні і давати про них відповідні показання?

6.Чи має ОСОБА_4 відхилення в психічному розвитку, які не є виявами психічного захворювання і якщо має, то якими саме є їх ознаки?

7.Чи страждає ОСОБА_4 будь-яким психічним захворюванням, якщо так, то чи могла вона усвідомлювати свої дії і керувати ними під час скоєння інкримінованих їй дій?

8.Чи знаходилась ОСОБА_4 в момент скоєння злочину у тимчасово-хворобливому стані і чи могла вона усвідомлювати свої дії і керувати ними?

9.Чи перебувала ОСОБА_4 в особливому психоемоційному стані, зумовленому пологами після народження дочки та чи вплинув цей стан на здатність ОСОБА_4 розуміти значення своїх дій та керувати ними під час скоєння злочину?

10.Чи є ОСОБА_4 душевно хворою і чи потребує вона примусових заходів медичного характеру?

01 липня 2025 року під час судового розгляду даного кримінального провадження за клопотанням потерпілої ОСОБА_7 та прокурора судом призначено додаткову стаціонарну комісійну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої ставились, та були надані у висновку №52 від 25 липня 2025 року (т.13 а.с. 226-238) відповіді, на наступні питання:

1.Чи страждає на теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-якими психічними захворюваннями? Якщо так, то якими саме та чи може вона усвідомлювати свої дії та керувати ними?;

2.Чи потребує на даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру, якщо так, то яких саме?

11 лютого 2026 року представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 під час судового розгляду даного кримінального провадження подав до суду клопотання, в якому просив призначити у справі повторну стаціонарну комплексну комісійну судово-психолого-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_4 , на вирішення якої поставити наступні запитання:

1.Яка загальна психологічна характеристика ОСОБА_4 , індивідуально-психологічні особливості, чи є в структурі її особистості особливі емоційні і вольові сфери характеру превалюючих психологічних установок, які могли суттєво вплинути на її поведінку під час обставин, що досліджуються в провадженні та чи могли індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_12 суттєво вплинути на характер показань останньої?

2.Чи знаходилася ОСОБА_12 в стані фізіологічного афекту, якщо так, то як він відобразився на її здатності у вказаний період часу усвідомлювати свої дії та керувати нами?

3.Чи знаходилася ОСОБА_12 в іншому емоційному стані і якщо так, то в якому саме, що суттєво вплинув на її свідомість та поведінку та як він міг вплинути на можливість давати звіт своїм діям і керувати ними?

4.Чи перебувала ОСОБА_12 в стані вираженого емоційного збудження або емоційного напруження, що можуть розглядатись як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання?

5.Чи спроможна ОСОБА_4 з урахуванням її емоційного стану, індивідуально- психологічних властивостей, рівня розумового розвитку, усвідомлювати реальний зміст власних дій та в повній мірі свідомо керувати нами та передбачати їх наслідки, а також правильно сприймати обставини, що мають значення у провадженні і давати про них відповідні показання?

6.Чи має ОСОБА_12 відхилення в психічному розвитку, які не є виявами психічного захворювання і якщо має, то якими саме є їх ознаки?

7.Чи страждає ОСОБА_12 будь-яким психічним захворюванням, якщо так, то чи могла вона усвідомлювати свої дії і керувати нами під час скоєння інкримінованих їй дій?

8.Чи знаходилася ОСОБА_12 в момент скоєння злочину у тимчасово-хворобливому стані і чи могла вона усвідомлювати свої дії і керувати ними?

9.Чи перебувала ОСОБА_12 в особливо психоемоційному стані, зумовленому пологами після народження доньки та чи вплинув цей стан на здатність ОСОБА_12 розуміти значення своїх дій та керувати ними під час скоєння злочину?

10.Чи є ОСОБА_12 душевно хворою і чи потребує вона примусових заходів медичного характеру?

В обґрунтування поданого клопотання представник потерпілої вказує на те, що у ОСОБА_4 станом на 2020 рік діагностується маячний розлад; у 2023 році не вдалося доказово встановити характер та структуру психічного розладу, на численні ознаки якого вона посилається, його етіологію (причини розвитку), перебіг та співвідношення розладів та ознак "госпіталізму"; у 2024 році діагностується "Параноїдна шизофренія безперервного перебігу", а не маячний розлад. Станом на 2025 рік ОСОБА_4 перебуває у стані формування ремісії параноїдної шизофренії з дефектом особистості в емоційно-вольовій сфері, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На думку представника потерпілої у матеріалах справи наявні дані про суттєві зміни у стані здоров`я ОСОБА_4 , які Рівненський районний суд "вперто відмовлявся" бачити і про необхідність яких наголосив Волинський апеляційний суд в ухвалі від 10 вересня 2024 року.

Окрім цього, представник потерпілої вважає, що досліджений судом висновок експертів КНП Львівської обласної ради "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" №116 від 11 листопада 2020 року є недопустимим доказом у справі, оскільки він не відповідає встановленій формі, експертиза проведена у занадто короткі строки та при її проведені взяті до уваги копії медичних документів, а не їх оригінали.

Окрім цього, представник потерпілої вказує на те, що висновок судово-психіатричного експерта Львівської філії судових експертиз ДУ "ІСП МОЗ України" №52 від 25 липня 2025 року, за результатом проведення якої визначено, що на даний час ОСОБА_4 перебуває у стані формування ремісії параноїдної шизофренії з дефектом особистості в емоційно-вольовій сфері, складений з істотними порушеннями нормативних та методичних вимог.

Зокрема зазначає, що відповідно до висновку фахівця №2 від 09 лютого 2026 року у галузі судово-психіатричної експертизи ОСОБА_13 , висновок судово-психіатричного експерта від 25 липня 2025 року №52 відносно ОСОБА_4 складений з істотними порушеннями нормативних та методичних вимог. Експертиза безпідставно проведена як комплексна психолого-психіатрична, в той час як судом була призначена судово-психіатрична експертиза за відсутності експертних питань у галузі судової психології. Відомості про експертів представлені неповно і неточно. Недотримані вимоги щодо окремого наведення результатів досліджень, зроблених експертами двох різних галузей (судово-психіатричними експертами та експертом-психологом). Має місце вихід експерта-психолога за межі своїх спеціальних знань. Експертний аналіз відзначається очевидною неповнотою: не були отримані оригінальні медичні карти стаціонарного хворого з психіатричних закладів, у яких ОСОБА_4 перебувала протягом 2021-2025 років. Встановлений експертами діагноз не повністю відповідає Міжнародній класифікації хвороб 10-перегляду. Висновок про формування ремісії суперечить клінічним даним, які більш переконливо вказують на безперервний перебіг параноїдної шизофренії. Рекомендація застосування амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку не підтверджується об`єктивними даними на користь істотного зниження ступеня суспільної небезпеки підекспертної і має непереконливий характер.

Наведене, на думку представника потерпілої свідчить про невстановлений на час розгляду справи у 2026 року реальний психічний стан здоров`я ОСОБА_4 та є підставою для призначення у даній справі повторної стаціонарної комплексної комісійної судово-психолого-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 з метою отримання належних та обґрунтованих відповідей на питання психологічної та психіатричної експертиз.

В судовому засіданні прокурор клопотання про призначення повторної стаціонарної комплексної комісійної судово-психолого-психіатричної експертизи не підтримала, вважає його безпідставним та просила в його задоволенні відмовити.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представники в судовому засіданні клопотання про призначення повторної стаціонарної комплексної комісійної судово-психолого-психіатричної експертизи підтримали повністю пославшись на обґрунтування викладенні в клопотанні просили його задоволити.

Захисник особи, щодо якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та її законний представник щодо призначення повторної експертизи заперечували.

Представник потерпілої ОСОБА_10 повністю підтримав позицію захисника особи, щодо якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та прокурора.

Ознайомившись із клопотаннями, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

В силу положень ч.2 ст. 512 та ч.1 ст. 513 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Положення вищевказаних норм закону зобов`язують суд під час розгляду кримінальних проваджень зазначеної категорії з`ясувати стан психічного здоров`я особи щодо якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру, як під час вчинення дій, які мають ознаки кримінального правопорушення так і під час розгляду провадження судом.

З цією метою, суд в силу положень ч.1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

На думку суду, ним вжито всіх заходів для того, щоб встановити стан психічного здоров`я особи щодо якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру, як під час вчинення дій, які мають ознаки кримінального правопорушення так і під час розгляду провадження судом.

Зокрема, як вбачається із досліджених матеріалів кримінального провадження в них наявний висновок стаціонарної комісійної комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи №116 від 11 листопада 2020 року, проведеної відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами проведення якої експертами надано відповідь на запитання чи страждала ОСОБА_4 будь-яким психічним захворюванням та чи могла вона усвідомлювати свої дії і керувати ними під час скоєння інкримінованих їй дій.

Окрім цього, у висновку додаткової стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи №52 від 25 липня 2025 року, призначеної за клопотанням учасників справи та на виконання вимог ухвали Волинського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року, було надано відповідь на запитання чи страждає на теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-якими психічними захворюваннями, якими саме та чи може вона усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.332 КПК України , якщо суд дійде висновку, що існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтований чи такий, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності він має право своєю ухвалою доручити проведення повторної чи додаткової експертизи.

Аналізуючи досліджені висновок стаціонарної комісійної комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи №116 від 11 листопада 2020 року та висновок судово-психіатричного експерта №52 від 25 липня 2025 року, проведених щодо ОСОБА_4 , докази наявні в матеріалах справи, враховуючи аргументи сторін та думку викладену у висновку фахівця №2 від 09 лютого 2026 року, суд приходить до переконання про в ідсутні підстави вважати, що вищевказані висновки судових експертиз є необґрунтованими чи такими, що суперечать іншим матеріалам справи або викликають обґрунтовані сумніви в їх правильності, а відповідно відсутні підстави для призначення повторної експертизи стану психічного здоров`я ОСОБА_4 .

Зважаючи на викладене, суд приходить до переконання про необгрунтованість клопотання представника потерпілої щодо призначення повторної стаціонарної комплексної комісійну судово-психолого-психіатричну експертизи стану психічного здоров`я ОСОБА_4 та вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

Згідно ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку (ухвали) суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку (ухвали) в день його проголошення

Керуючись статтями 242, 332, 372, 376, 392, 509, 615 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про призначення у справі повторної стаціонарної комплексної комісійної судово-психолого-психіатричної експертизи у кримінальному провадженні №0000892 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо вчинення у стані неосудності суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 2, 13 ч. 2 ст. 115 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України заперечення на ухвалу можуть бути включені на судове рішення, прийняте за результатами розгляду кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1