Справа № 761/3335/26
Провадження № 1-кс/761/3314/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 (участь якого забезпечена шляхом відеоконференції),

представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000915 від 09.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 1111, ч. 5 ст. 190 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000915 від 09.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 1111, ч. 5 ст. 190 КК України, про арешт майна, яке вилучено 29.01.2026 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на: мобільний телефон «Samsung Galaxy S24», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, в чорному чохлі з сім карткою НОМЕР_3 .

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000915 від 09.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 1111, ч. 5 ст. 190 КК України.

За версією органу досудового розслідування «Група Компаній «Імперіал» (далі - «ГК «Імперіал»), які засновані на території України у 1993 році, здійснюють фінансово-господарську діяльність як на території України, фактичним власником якої є громадянин України ОСОБА_5 , так і на території Російської Федерації (далі за текстом - рф), фактичним власником якої є громадянин України ОСОБА_6

ОСОБА_5 , не зважаючи на встановлену Законом України №2108-ІХ від 03.03.2022 кримінальну відповідальність, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, вирішив продовжити виробництво та подальший збут виготовленої продукції до рф та тимчасово окупованих територій, з використанням підконтрольних підприємств, зареєстрованих на території держави-агресора, тим самим, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не раніше 15.03.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, для реалізації якого забезпечив створення злочинної організації.

Відповідно до розробленого ОСОБА_5 злочинного плану основним напрямком протиправної діяльності, очолюваної ним злочинної організації, стала допомога (пособництво) державі-агресору з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, а саме здійснення постачання плодів тропічних (бананів) з Республіки Еквадор на територію рф, тимчасово окуповану територію Донецької, Луганської областей та АР Крим та подальшої її реалізації на вказаних територіях.

Розроблений ОСОБА_17 єдиний злочинний план, який мав складний та розгалужений механізм, та відповідав ролі кожного учасника злочинної організації, передбачав постачання продукції - плодів тропічних фруктів з Республіки Еквадор на територію рф та тимчасово окуповану територію через забезпечений морський торгівельний шлях міжнародною судноплавною компанією «Mediterranean Shipping Company» («MSC») в адресу підконтрольної литовської компанії ОСОБА_17 - «Imperialglobex UAB», так і безпосередньо в адресу відокремленого підрозділу «ГК «Імперіал» - «ООО «Империал Трэйд» (рос.), до м. Санкт-Петербург та м. Шушар, рф.

У подальшому доставлена продукція держави-агресора повинна реалізовуватись як на території рф, так і на тимчасово окупованих територіях Донецької, Луганської областей та АР Крим через створені та підконтрольні, організатору злочинної організації ОСОБА_5 , суб`єкти підприємницької діяльності, які входять в єдину структуру «ГК «Імперіал».

Задля досягнення вказаної злочинної мети, користуючись повноваженнями керівника злочинної організації, ОСОБА_5 особисто підібрав та залучив учасників злочинної організації, забезпечуючи при цьому її стійкість, керованість, дисципліну та тривалість запланованих ним злочинних дій, які в свою чергу усвідомлювали, що передача матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора на користь рф чи контрольованих рф підприємств є незаконною та призведе, у тому числі, до сплати податкових зобов`язань та зборів на користь рф, що в свою чергу допомагатиме її економічному розвитку, буде спрямовуватись на розвиток військово-промислового комплексу рф, забезпечення військових потреб та збільшення військового потенціалу країни-агресора, а відтак сприятиме у здійсненні військової агресії проти України.

Для відбору кандидатів ОСОБА_5 враховував їх особисті якості виконання вказівок керівника, схильність до вчинення корисливих злочинів, умови та спосіб їх життя, соціальне положення та зв`язки, здатність до підпорядкування, тощо.

Так, ОСОБА_5 з метою вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки - допомога (пособництво) державі-агресора шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, створив та керував діями злочинної організації до складу якої, окрім нього, увійшли інші особи.

Вказані підлеглі працівники, усвідомлюючи організаційні здібності ОСОБА_5 , набуті ним як фактичним власником та керівником «ГК «Імперіал», надали добровільну згоду на участь в створеній ним злочинній організації та виконання спільного злочинного плану, спрямованого на допомогу (пособництво) державі-агресору шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, який ОСОБА_5 довів до їх відома.

Відповідно до розробленого ОСОБА_5 планом злочинної діяльності, функції та задачі кожного з учасників злочинної організації були розподілені наступним чином.

ОСОБА_5 , організував та очолив злочинну організацію; забезпечував комунікацію між представниками російських компаній, координував їх дії; здійснював розробку та втілення злочинного плану діяльності, слідкував за постійним вдосконаленням, підшукував, залучав до злочинної діяльності та погоджував інших учасників злочинної організації, зокрема, із врахуванням їх особистих якостей та соціального статусу задля забезпечення ефективного виконання розробленого злочинного плану; консультував виконавців злочинів про необхідність використання мобільних месенджерів, необхідністю використання підміни рф на «соседи», з метою приховування злочинної діяльності злочинної організації та запобігання викриття правоохоронними органами, погоджував організацію здійснення поставок в месенджерах шляхом проставляння «лайків, плюсів», здійснював розподіл коштів здобутих злочинним шляхом відповідно до ролі кожного учасника злочинної організації.

Безпосередньо ОСОБА_5 завдяки авторитету, досвіду як керівника, стійкому соціальному статусу, особистим якостям лідера, широкому колу соціальних зв`язків, створив дане злочинне об`єднання та, керуючи ним, організовував вчинення злочину, координуючи їхню підготовку і вчинення, об`єднав дії інших учасників і спрямував їх на вчинення злочину.

Так, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, але не раніше 15.03.2022, розробив та довів до інших учасників злочинної організації (до кожного окремо) план діяльності злочинної організації, направлений на вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки - допомога державі-агресору (пособництво) шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора плодів тропічних (бананів);

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що виконання розробленого ним злочинного плану, направленого на створення та функціонування злочинної організації, можливе лише за умови учасників злочинної організації, підшукав та залучив співучасників вчинення злочину.

ОСОБА_5 забезпечував дотримання учасниками злочинної організації загальних правил поведінки і дисципліни, надаючи об`єднанню як внутрішніх так і зовнішніх ознак стійкості, використовуючи власний авторитет як керівника надавав вказівки забезпечення поставок плодів тропічних (бананів) з Республіки Еквадор до рф щодо порядку спілкування між учасниками з використанням месенджерів з метою убезпечення діяльності злочинної організації та ускладнення правоохоронним органам можливості її викриття.

ОСОБА_5 визначав проміжкові ієрархічні ланки між собою та виконавцями нижчої ланки, які відповідали за організацію поставки, контроль надходження та отримання на території рф плодів тропічних (бананів), визначив функції кожного із учасників злочинної організації під час вчинення злочину та приймав, як безпосередню участь у координації їх вчинення, при необхідності його участі як керівника злочинної організації, так і опосередковано, надаючи вказівки довіреним особам, що були у його прямому підпорядкуванні.

З метою прикриття своєї злочинної діяльності та діяльності створеної ним злочинної організації ОСОБА_5 створив у месенджері «Telegram» та «Viber» спільні чати в яких обговорювались деталі поставки плодів тропічних (бананів) на територію держави-агресора, кількість замовленої продукції, специфікації, шляхи поставок, питання оплати за поставлену продукцію, інше.

Таким чином, ОСОБА_5 , ігноруючи вимоги статті 68 Конституції України щодо зобов`язання кожного громадянина неухильно додержуватися Конституції України та законів України, діючи умисно, з корисних мотивів, за не встановлених досудовим розслідуванням обставин, але не раніше 15.03.2022, створив злочинну організацію з метою допомоги (пособництво) державі-агресору та здійснював керівництво нею під час вчинення особливо тяжкого злочину.

За період свого функціонування створена ОСОБА_5 злочинна організація вчинила особливо тяжкий злочин, спрямований на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, а саме, в тому числі у період з 01.01.2023 по 16.10.2024, з Республіки Еквадор в адресу підконтрольних відокремлених підрозділів «ГК «Імперіал» розташованих на території російської федерації та тимчасово окупованих територіях України, здійснили 71 поставку у загальній кількості 990 контейнерів або 1 165 810 ящиків продукції (плодів тропічних), на загальну суму 3 168 800 доларів США, сплачуючи при цьому до федерального бюджету держави-агресора обов`язкові податкові платежі та збори визначені законодавством рф, чим здійснили своїми діями фінансування оборонного комплексу держави-агресора.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у створенні та керівництві злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України.

Крім того, прокурор в своєму клопотанні зазначає, що після початку повномасштабного вторгнення зс рф на територію України, ОСОБА_5 , у період з 24.02.2022 по 07.04.2025, перебуваючи на підконтрольній Уряду України території держави, точне місцезнаходження досудовим розслідуванням не встановлено, достовірно знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, а також про те, що на підставі Постанови КМ України №187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за №18 від 24.02.2022, з рф заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, не зважаючи на встановлену Законом України №2198-ІХ від 14.04.2022 кримінальну відповідальність за свої дії, про яку йому було достеменно відомо, переслідуючи корисливі мотиви, які виразились в отриманні економічної вигоди та отримання прибутку, усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності на території держави-агресора, в тому числі постачання товарів на користь рф чи контрольованих рф підприємств, є незаконною та призведе до сплати податкових зобов`язань та зборів на користь рф, що в свою чергу сприятиме її економічному розвитку, буде спрямовуватись на розвиток військово-промислового комплексу рф, забезпечення військових потреб та збільшення військового потенціалу країни-агресора, свідомо став на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України - допомоги (пособництва) державі-агресору з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

Отже, у порушення наведених актів національного та міжнародного законодавства громадянин України ОСОБА_5 , вчинив умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, у складі злочинної організації за наступних обставин.

Крім того, прокурор в клопотанні також зазначає, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України.

29.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.01.2026 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено майно на яке прокурор просить накласти арешт.

29.01.2026 постановою слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_18 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

29.01.2026 постановою слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_18 відносно вказаного майна призначено комп`ютерно-технічну експертизу.

Відтак, з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості приховування, розтрати майна, прокурор просить накласти на вищезазначене майно арешт.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому викладених.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання та зазначив, що вилучений мобільний телефон не має жодного значення для даного кримінального провадження, а також зазначив, що власник вилученого мобільного телефону ОСОБА_16 не має будь якого процесуального статусу у межах вказаного кримінального провадження.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора та адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про наступне.

Так, у провадженні Головного слідчого управління Служби безпеки України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000915 від 09.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 1111, ч. 5 ст. 190 КК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із матеріалів, які долучені до клопотання 29.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.01.2026 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено мобільний телефон «Samsung Galaxy S24», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, в чорному чохлі з сім карткою НОМЕР_3 .

Того ж дня постановою слідчого зазначений мобільний телефон, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженню.

При вирішенні питання про арешт вказаного у клопотанні майна, слідчий суддя має належним чином перевірити мету та правову підставу для такого арешту.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що мобільний телефон, про арешт якого просить прокурор, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речових доказів для даного кримінального провадження.

Також, слідчий суддя звертає увагу на суто формальний характер постанови детектива від 29.01.202, копія якої долучена до матеріалів клопотання, яка також не містить посилання на конкретні критерії, визначені статтею 98 КПК України, яким нібито відповідає мобільний телефон вилучений під час обшуку.

Більш того, матеріали клопотання не містять будь-яких даних, які б документально підтверджували той факт, що тимчасово вилучене майно є доказом кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування, а саме не долучено будь якого протоколу огляду мобільного телефону

Не містить клопотання прокурора і жодних доказів того, що такий обсяг втручання у власність ОСОБА_16 , який не має жодного процесуального статусу у даному провадженні, виправдовує завдання кримінального провадження.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Так, в судовому засідання адвокат ОСОБА_4 зазначив, що доступ слідчому до вилученого під час обшуку мобільного телефону власником не обмежувався, він відразу повідомив слідчому логіни та паролі для огляду інформації яка міститься на цьому мобільному телефоні. Вказане прокурором в судовому засіданні не спростовано.

Таким чином, посиланням прокурора на те, що у даному кримінальному провадженні призначена комп`ютерно-технічна експертиза даного мобільного телефону, і після її проведення буде встановлено чи міститься у вказаному телефоні інформація яка має значення для досудового розслідування, не заслуговують на увагу, оскільки орган досудового розслідування відразу під час проведення обшуку отримав доступ до даного телефону, крім того вилучений телефон вже досить тривалий час перебуває під контролем органу досудового розслідування, а відтак орган досудового розслідування мав змогу його оглянути, скопіювати необхідну інформацію та повернути мобільний телефон власнику.

Крім того, слідчий суддя також звертає увагу, шо досудове розслідування у даному кримінальному провадженні вже завершено, та стороні захисту надано доступ до матеріалів кримінального провадження, що в свою чергу вказує на те, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів для доведення винуватості особам яким повідомлено про підозру межах даного кримінального провадження, тобто до закінчення проведення призначеної відносно мобільного телефону експертизи.

Відтак, в ході судового розгляду слідчим суддею не встановлено, а прокурором не надано відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_16 ймовірно причетний до вчинення кримінальних правопорушень, та вилучений мобільний телефон в ході проведення обшуку має значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, є засобами вчинення кримінального правопорушення, набутий протиправним шляхом та/або містить на собі сліди вчиненого злочину.

Враховуючи вищевикладене, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт тимчасового вилученого майна, а також недоведеність прокурором факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Виходячи з положень практики Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи постановлення судом незаконного рішення, тоді як ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що ст.1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (фізичної та юридичної) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів для захисту права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004).

При цьому, у своїх висновках ЄСПЛ неодноразово наголошував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Протоколу №1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000915 від 09.09.2023, оскільки прокурором не доведено, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, а також, що таке обмеженням права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а також не призведе до негативних наслідків для третіх осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000915 від 09.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 1111, ч. 5 ст. 190 КК України, про арешт майна - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1