У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2026 Справа №607/2162/26 Провадження №1-кп/607/1163/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с./з. ОСОБА_2 ,

під час проведення відкритого судового засідання, в приміщенні зали суду, в м. Тернополі у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 10.07.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 10.07.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 скерував на адресу суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на строк 60 діб, з огляду на те, що строк дії застосованого запобіжного заходу завершується 19.03.2026, однак ризики, які були враховані судом при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, а на даний час судовий розгляд вказаного кримінального провадження лише розпочався.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити.

Інші учасники не заперечили стосовно задоволення вказаного клопотання.

Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 вказаної статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 30.10.2025 ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

31.10.2025 ухвалою слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області застосовано до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.12.2025 включно, з визначенням застави у розмірі 121020 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять гривень та в подальшому було продовжено.

Постановою виконувача обов?язків керівника Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 22.12.2025 продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000119 до трьох місяців, тобто до 30.01.2026.

19.01.2026 ухвалою слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області продовжено підозрюваному ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.03.2026.

29.01.2026 обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України надійшов до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Окрім того, судом враховується те, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які у відповідності до ст.12 КК України є тяжкими злочинами та за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Крім того на даний час продовжують існувати ризики, що були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 та продовженні його строку, а саме ризики, які передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.

Зокрема ризиком того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду є те, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та розмір покарання, яке йому загрожує, обвинувачений може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні є те, що йому відомі місця проживання свідків, які ще не були допитаними у судовому засіданні, а тому він усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним діяння, може навмисно схиляти свідків до відмови їх давати, що негативно вплине на судовий розгляд кримінального провадження, про можливість вчинення вказаних дій свідчить і зухвала поведінка під час вчинення вказаних інкримінованих кримінальних правопорушень.

Слід зазначити, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, яким передувала підготовка до їх вчинення та їх подальше приховування, а тому, за таких обставин, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку суду є цілком ймовірним.

Також ризиком того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що обвинувачений є особою без постійного джерела доходів та в силу ст. 89 КК України, раніше не судимим, а тому суд вважає доведеним ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Також суд вважає, що розмір застави, визначений в ухвалі слідчого судді не є непомірним для обвинуваченого, водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження, а саме запобігти встановленим ризикам та може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується останній, суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 до двох місяців.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 331, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 год. 59 хв. 08.05.2026.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , його захиснику та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1