Справа № 450/963/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/249/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 березня 2026 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Щирець Пустомитівського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому за ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено строк тримання під вартою із визначенням розміру застави,

з участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановила :

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 березня 2026 року прокурора ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 09.05.2026 включно із визначенням застави в розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 133 120, 00 грн. (сто тридцять три тисячі сто двадцять гривень).

Роз`яснено, що обвинувачений або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду в розмірі, визначеному в ухвалі суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 у разі внесення застави, строком на 2 місяці, наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першим викликом;

2) не відлучатися з Львівської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або перебування чи роботи.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. У разі, якщо колегія суддів дійде висновку про застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою обрати такий більш м`який запобіжний захід, достатній для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Апелянт зазначає, що сторона захисту у суді першої інстанції заперечувала проти клопотання прокурора та просила застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зважаючи на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, чотирьох неповнолітніх дітей, дружину з інвалідністю ІІ групи, а також бойове поранення, отримане під час захисту України.

Вважає,що суд належним чином не оцінив обставини, передбачені ст. 178 КПК України., а також не обґрунтував, чому відкидає аргументи сторони захисту.

На думку захисника, прокурором не доведено належними і допустимими доказами наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Стверджує, що ризики сформульовані судом шаблонно, без індивідуалізованого мотивування, за абстрактною формулою, яку можна застосувати практично до будь-якої особи.

Також вказує, що суд не врахував, що стадія провадження не виправдовує автоматичного продовження ізоляції, адже те, що суд не допитав свідків, не означає автоматичного ризику незаконного впливу.

Окрім цього зауважує, що наявність застави саме по собі свідчить, що абсолютної необхідності в подальшому триманні під вартою суд не встановив.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили таку задоволити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційних вимог захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000037 від 17 січня 2026 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.01.2026 щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може: перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватися від органу досудового розслідування і суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також місцевим судом, на виконання вимог ст. 178 КПК України, було враховано особу ОСОБА_7 , його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків; а також майновий стан обвинуваченого.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, як про це просить захисник, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, зокрема, чотирьох неповнолітніх дітей, є одруженим та має постійне місце проживання, самі по собі не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього більш м`якого запобіжного заходу, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора та задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який, зазначені адвокатом ОСОБА_6 у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Під час визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави судом було враховано відомості про сімейний та майновий стан ОСОБА_7 , а також суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. А тому, з урахуванням майнового стану та репутації обвинуваченого, застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскарженого рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів -

постановила :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 березня 2026 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою із визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: