Ухвала

23 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 534/1057/25

провадження № 51-626ск26

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року і

ВСТАНОВИВ:

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вироком Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 29 травня 2025 року визнано винуватим та призначено покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 грудня 2024 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

Визначено, що строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислюється з 19 березня 2025 року.

Вирішено цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року вирок суду першої інстанції змінено в частині визначення початку строку відбування покарання.

Визначено початок строку відбування покарання ОСОБА_4 з 29 травня 2025 року.

В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.

Не погоджуючись із судовим рішенням апеляційного суду, засуджений подав на нього касаційну скаргу.

Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК та встановив, що її подано із порушеннями п. 4, п. 5 ч. 2, ч. 3, ч. 5 названої статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка її подає, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для його скасування, які, на її думку, були допущені судом під час винесення судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Засудженому необхідно врахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не містить конкретних аргументів про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, як і аргументів щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Повноваження суду касаційної інстанції визначено ст. 436 КПК, якою передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Всупереч наведеній нормі у касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та повернути початок строку відбування покарання з моменту затримання і взяття під варту, а саме з 19 березня 2025 року.

Крім того, засуджений не вказав чи бажає брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження та не додав до касаційної скарги копію судового рішення, яке він оскаржує.

Також Суд вважає за необхідне роз`яснити засудженому право на захист, передбачене ст. 20 КПК. Право на правову допомогу захисника за рахунок держави гарантоване ст. 59 Конституції України, п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК та п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Для належного складання касаційної скарги ОСОБА_4 може скористатись правовою допомогою захисника в порядку, визначеному Законом України «Про безоплатну правову допомогу».

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Якщо суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК встановив, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, то він постановляє ухвалу про залишення її без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.

Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати засудженому.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3