Номер провадження: 11-сс/813/814/26
Справа № 497/563/26 1-кс/497/86/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

19.03.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши спільну апеляційну скаргу скаржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 04.03.2026 року про повернення скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб відділення № 2 Болградського районного відділу поліції ГУНП України в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою про скоєння кримінального правопорушення,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 04.03.2026 року повернуто скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб відділення № 2 Болградського районного відділу поліції ГУНП України в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою про скоєння кримінального правопорушення.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що скаржники звернулись до суду із зазначеною скаргою, відповідно до відмітки пошти, 24.02.2026 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 304 КПК України, та будь-яких клопотань про поновлення строку на звернення з цією скаргою не заявляють.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та направити матеріали справи до Болградського районного суду Одеської області для розгляду скарги від 23.02.2026 року по суті.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно повернути особам, які її подали з таких підстав.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь якими, не забороненими законом засобами, захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Механізм реалізації кримінальних процесуальних гарантій є по суті системою кримінальних процесуальних норм, які спрямовують кримінальне провадження на досягнення його завдань. Такими завданнями є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, право кожного учасника кримінального провадження на застосування належної правової процедури.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Законність та обґрунтованість рішень слідчого судді, прийнятих на досудовому розслідуванні, також забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Тому передбачене Главою 16 КПК право на оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження та процесуальним інструментом виправлення судової помилки на цьому етапі кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена 04 березня 2026 року.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачений строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, який становить п`ять днів з дня проголошення.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 убачається, що оскаржена ухвала постановлена слідчим суддею 04.03.2026 року без повідомлення скаржників, для яких строк на апеляційне оскарження почав обчислюватись відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України ( з дня отримання копії судового рішення).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі зазначають, що копію оскарженої ухвали слідчого судді вони отримали 05.03.2026 року на електронну пошту.

Натомість, апеляційна скарга була подана ними до суду апеляційної інстанції 17.03.2026 року, відповідно до штемпелю АТ «Укрпошта», в той час як останній день строку на апеляційне оскарження для них припадав 10.03.2026 року, тобто поза межами п`ятиденного строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у поданій ними апеляційній скарзі не порушують питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи викладене та зважаючи на подання апеляційної скарги із пропуском строку на апеляційне оскарження, а також неподання клопотання про його поновлення, відповідно до положень ч. 3 ст. 399 КПК України, зазначена апеляційна скарга підлягає поверненню апелянтам.

Керуючись ст.ст. 24, 116, 309, 370, 395, 399, 405, 419, 532 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Апеляційну скаргу скаржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 04.03.2026 року про повернення скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб відділення № 2 Болградського районного відділу поліції ГУНП України в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою про скоєння кримінального правопорушення, повернути апелянтам.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма додатками до неї невідкладно надіслати апелянтам.

Роз`яснити апелянтам, що відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на апеляційне оскарження.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2