Справа №212/2488/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000171 від 17.02.2026, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, працюючого слюсарем ТОВ ЛТД «Авангард», не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, місце проживання - не зареєстровано, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України,

встановив таке.

Формулювання обвинувачення згідно з обвинувальним актом.

14 лютого 2026 року, близько 02:28 години, ОСОБА_3 , знаходився поблизу під`їзду № 2 по вул. Джона Маккейна в Покровському районі міста Кривого Рогу, де також перебували його знайомі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 почала наносити тілесні ушкодження та хапати руками за волосся ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_7 відносно ОСОБА_6 у ОСОБА_3 раптово викликали обурення та гостру неприязнь до потерпілої ОСОБА_7 , а також умисел на спричинення їй умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Того ж дня, близько 02:30 години, ОСОБА_3 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, знаходячись поблизу під`їзду № 2 по вул. Джона Маккейна в Покровському районі м. Кривого Рогу, підійшов до ОСОБА_7 та, перебуваючи звернутим до неї обличчям, кулаком правої руки, з силою, умисно завдав потерпілій один удар в ліву ділянки голови, від якого ОСОБА_7 впала на асфальтне покриття доріжки.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , які виразились в нанесенні одного удару, потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: одного синця навколо лівого ока з набряком м`яких тканин, одного крововиливу в зовнішній відділ склери лівого ока, одного перелому передньої стінки лівого гайморового синусу без значного зміщення, гемосинус ліворуч, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більш 21 доби), що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 240 від 20.02.2026.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

25 лютого 2026 року прокурор та обвинувачений уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 122 КК України, яка ніким не оспорюється; зазначили істотні обставини для даного кримінального правопорушення; ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому злочині та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі, зазначеному в обвинувальному акті, у судовому провадженні; узгодили призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та погодилися звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону.

Суд дійшов висновку, що укладена угода відповідає вимогам до її змісту, визначеним ст. 472 КПК України, та підписана сторонами.

Під час судового засідання суд, на виконання вимог ч. 4 ст. 474 КПК України, роз`яснив та з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє:

- що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;

- характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

- вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом;

- наслідки невиконання ним угоди.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, передбачені ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України. Він також беззастережно визнав свою вину за ч. 1 ст. 122 КК України та надав суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди покарання; сказав, що розкаюється в тому, що зробив.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості, зазначила, що не вбачає перешкод для її затвердження.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на наявність правових підстав для цього і відповідність угоди вимогам закону.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася; у письмових заявах просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти укладення між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості; просила призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

На виконання вимог ч. 6 ст. 474 КПК України суд у судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Скарги щодо цього ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав. В судовому засіданні він підтвердив, що підстав для будь-яких скарг з його боку не було.

На виконання вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд також переконався у відповідності угоди вимогам КПК України та/або закону. Зокрема, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

З огляду на зазначене суд переконався, що угода може бути затверджена.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Ця обставина зазначена в обвинувальному акті і визнана судом.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд не виявив.

Отже, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину. Враховуючи це, а також те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та ОСОБА_3 угоди.

Мотиви призначення покарання.

Сторони домовились про покарання за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Суд, з урахуванням особи ОСОБА_3 , а саме того, що він раніше не судимий, працює, позитивно характеризується, суд дійшов висновку про можливість призначення йому узгодженого в угоді покарання.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку: щодо цивільного позову, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, речових доказів тощо.

Цивільний позов (цивільні позови) у справі не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі зазначеного, статей 532, 393, 395, керуючись статтями 99, 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 лютого 2026 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0000171 від 17.02.2026.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання ОСОБА_3 у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання - з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з моменту його проголошення прокурором та обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене, ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання, не роз`яснення наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору; учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копія вироку може бути отримана учасниками судового провадження в суді.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1