Справа № 466/307/24
Провадження № 1-кп/466/224/26
У Х В А Л А

04 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000762 від 15.07.2022 року про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.27, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувають матеріали кримінального провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000762 від 15.07.2022 року про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.27, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Від прокурора ОСОБА_5 поступило клопотання про продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на два місяця, оскільки вважає, що ризики з моменту обрання йому такого виду запобіжного заходу не змінились.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доводи та заперечення учасників процесу щодо заявленого клопотання, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Водночас, відповідно по п.36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви» (Jecius v. Lithuania), №34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання обвинуваченого під вартою з визначенням розміру застави неодноразово продовжувався у встановленому порядку та завершується 10.03.2026 року.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів враховує те, що такий обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, санкція частини статті якої передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Так, за злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, будучи особою обізнаною із можливою мірою покарання, обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, судом ще не досліджувалися та не оцінювалися докази по справі, що унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку, що продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які не зменшилися на даний час.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване стосовно до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

Колегія суддів не відхиляє доводів захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде відповідати характеру суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Колегія суддів вважає доцільним продовження обвинуваченому ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На переконання колегії суддів, застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи обставини справи, те, що, продовжують існувати ризики, які передбачені ст.177 КПК України і слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ці ризики не зменшилися, колегія суддів приходить до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Продовжуючи строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне у відповідності до положень ст.ст. 182, 183 КПК України визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Застава є альтернативним видом запобіжного заходу, який на думку суду в тій же мірі, що і тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У разі внесення суми застави, на обвинуваченого слід покласти наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатися за межі населеного пункту проживання без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора, суд, про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177,183, 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України строк тримання під вартою строком на 60 діб - з 05 березня 2026 року по 03 травня 2026 року включно.

У відповідності до положень ст. ст. 182, 183 КПК України визначити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб що складає 242240 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження;

2) не відлучатися з Львівської області без дозволу суду в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у випадку наявності таких.

У разі порушення покладених обов`язків заставу буде звернуто в дохід держави.

Дані обов`язки діють на строк не більше двох місяців.

На ухвалу суду протягом п`яти діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3