Справа № 147/2207/25
Провадження № 1-кс/147/70/26
УХВАЛА

25 березня 2026 року с-ще Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу та застосування запобіжного заходу у виді застави у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 13.10.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

підозрюваний ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу та застосування запобіжного заходу у виді застави, в якому просить: 1/ змінити запобіжний у вигляді тримання під вартою на застосування запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів (на підставі ст. 201 КПК України); 2/ покласти на нього обов`язок, передбачений Конституцією України, Указом Президента України про мобілізацію та Положення №402 Міністерства оборони України, пройти та завершити військово-лікарську комісію для підтвердження придатності до військової служби. В обгрунтування клопотання зазначає, що на даний час стосовно нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Водночас сторона захисту вважає за необхідне змінити зазначений запобіжний захід на більш м`який заставу.

Прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у даному провадженні є недоведеними та ґрунтуються виключно на припущеннях. Висновки сторони обвинувачення зроблені без дотримання вимог ст. 178 КПК України.

Він не був належним чином повідомлений про виклики та підозру, що суперечить ст. ст. 135-137 КПК України. Фактичні обставини свідчать про відсутність наміру переховування: затримання відбулося під час відкритого пересування маршрутом Київ Харків. Крім того, підозрюваний перебував у м. Києві з метою проходження ВЛК. Існує кримінальне провадження ДБР щодо обставин незаконного затримання та можливого підроблення документів відносно ОСОБА_4 .

Сторона обвинувачення не довела неможливість застосування більш м`якого заходу. На даний час існують об`єктивні обставини, які свідчать про відсутність підстав для подальшого застосування найсуворішого запобіжного заходу та необхідність його зміни на більш м`який, а саме - заставу.

Він є раніше не судимою особою, має сталі соціальні зв`язки, є відомим журналістом-розслідувачем, співзасновником медіа «Актуальна Правда», працював у провідних засобах масової інформації України, зокрема на телеканалах «Еспресо», «5 канал» та у журналістських проєктах KPK-Info. Відповідно до наданої характеристики, він є принциповою, відповідальною, дисциплінованою особою з високими моральними якостями, яка користується авторитетом у професійному середовищі та суспільстві. Його діяльність неодноразово сприяла викриттю корупційних правопорушень та захисту прав громадян, а також була відзначена на міжнародному рівні, зокрема, участю у програмі Open World (США). Таким чином, будь-які ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є суто формальними, не підтверджені доказами та не можуть бути підставою для подальшого тримання під вартою.

Крім того, за період понад чотири місяці з моменту внесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування фактично не здійснювалось належної процесуальної діяльності, оскільки була проведена лише одна експертиза, тоді як інші слідчі (розшукові) дії не проводились. Це свідчить про відсутність реальної необхідності у триманні особи під вартою, а також про порушення принципу розумності строків кримінального провадження.

Особливої уваги заслуговують обставини, пов`язані зі станом здоров`я підозрюваного та незавершеною процедурою військово-лікарської комісії. ОСОБА_4 перебував у процесі проходження ВЛК, яка не була завершена з незалежних від нього причин. Відповідно до висновку 11 Регіональної військово-лікарської комісії встановлено, що під час попереднього медичного огляду не було враховано ступінь порушення функцій за наслідками оперативного втручання від 05.10.2021 з приводу ліпоми передньої черевної стінки, що може вплинути на ступінь придатності до військової служби, у зв`язку з чим було прямо вказано направити ОСОБА_4 на повторний медичний огляд ВЛК відповідно до Положення №402.

Водночас сам слідчий у матеріалах клопотання підтверджує, що він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» та був офіційно виписаний 18.09.2025. Це свідчить про те, що підозрюваний не залишав лікувальний заклад самовільно, діяв у межах медичних процедур, а його перебування у зазначеному закладі було частиною проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з тривожно-депресивним розладом. При цьому зазначене лікування було лише складовою комплексного медичного обстеження, тоді як основні медичні підстави для визначення придатності до служби, а саме наслідки оперативного втручання (ліпоми), залишилися належним чином не дослідженими. Отже, процедура ВЛК фактично не була завершена, що має істотне юридичне значення.

Підкреслює, що він має тривалий та стійкий зв`язок з військовим командуванням. Зокрема, він проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , підтримував комунікацію з командуванням, а також звертався до Оперативного командування «Південь» із рапортом, у якому просив направити його на навчання для здобуття первинного офіцерського звання відповідно до вимог чинного законодавства України. Зазначене свідчить не лише про відсутність намірів ухилятись від військової служби, а навпаки про намір продовжувати службу та підвищувати свій військовий статус.

Зазначає, що тримання особи під вартою фактично: унеможливило завершення обов`язкової медичної процедури; позбавило його права на належну медичну допомогу; створило ситуацію правової невизначеності щодо його придатності до військової служби. За сукупністю наведених обставин: особа має бездоганну репутацію та міцні соціальні зв`язки, раніше не судима, є публічною особою (журналістом), що виключає ризики переховування, досудове розслідування фактично не здійснюється, стан здоров`я потребує обстеження та завершення ВЛК.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 подане клопотання підтримав та та навів аналогічні доводи на його обгрунтування, при цьому зазначив, що при визначенні розміру застави покладається на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення даного клопотання. Також зазначив, що підозрюваному було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, який було продовжено. Коли ОСОБА_4 було затримано його поведінка була спрямована на ухилення явки до правоохоронного органу, так як він продовжив вчиняти злочин, не вживав заходів щодо повернення на військову службу, не звертався до правоохоронного органу.

Заслухавши підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність залишення його без задоволення, з огляду на наступне.

Встановлено, що у провадженні СВ Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156, 13.10.2025 за ч.5 ст. 407 КК України щодо ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 та підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 25 січня 2026 року включно.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року ухвалу слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного у кримінальному провадженні №0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 про визнання повідомлення неналежним та зміну запобіжного заходу, яка ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2026 року залишена без змін.

Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 20 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 та підозрюваному продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 лютого 2026 року включно.

Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2026 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 та підозрюваному продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави до 12 квітня 2026 року включно.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання. Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Таким запобіжним заходом відповідно до п.5 ч.1 ст. 176 КПК України є тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Також слідчий суддя зазначає, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого. Ризики- це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.

Ризиками, які давали підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, було те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вказані ризики обгрунтовуються тим, що ОСОБА_4 : підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407КК України, яке відноситься відповідно до ст. 12 КК України до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років; переховувався від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження було невідоме, у зв`язку з чим був оголошений в розшук; офіційного місця працевлаштування не має, востаннє проживав за адресою: АДРЕСА_1 , проте був відсутній за місцем проживання та реєстрації та інформації про точне місцезнаходження ОСОБА_4 здобуто не було; ОСОБА_4 не з`являється без поважних причин на виклик слідчого. Вказані ризики продовжують існувати.

Згідно з ч.3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

В той же час ч.4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

При цьому законодавець чітко та однозначного висловився, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого, зокрема, статтею 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Долучені до матеріалів клопотання підозрюваного ОСОБА_6 докази не спростовують того, що останній за станом здоров`я не може перебувати в умовах тримання під вартою й такі умови несуть загрозу його здоров`ю та життю. Крім цього, підозрюваним не надано будь-яких доказів, які б свідчили про неможливість отримання необхідного лікування в умовах тримання під вартою.

Долучена до клопотання характеристика ОСОБА_4 як журналіста із зазначенням його професійних якостей та досягнень не свідчить про те, що перестали існувати ризики, які наведені вище та що це є підставою для зміни запобіжного заходу.

Отже, доводи щодо підстав зміни запобіжного заходу є безпідставними та необгрунтованими й не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

З урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, доведеність існування яких встановлено у даному провадженні, обставин вчинення кримінального правопорушення, особи підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу шляхом визначення одночасно з обраним запобіжним заходом альтернативи внесення застави.

Виходячи з вимоги ст. 183 КПК України в контексті дискреційних повноважень суду визначати чи не визначати розмір застави, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні визначення застави не відповідатиме засадам кримінального провадження та особливому характеру справи, оскільки правопорушення вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії з боку росії проти України.

Відповідно до п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя не має повноважень визначати, як саме має діяти слідчий під час досудового розслідування або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на заставу у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 13.10.2025 варто відмовити.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 193, 201, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу та застосування запобіжного заходу у виді застави у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 13.10.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, відмовити.

Повний текст ухвали оголошено о 12.45 год. 26 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1