Номер провадження: 11-кп/813/286/26
Справа № 502/1697/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 26 вересня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000421 від 31.03.2023 року відносно:'

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що немає судимості,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 26 вересня 2023 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Початок строку відбування покарання відраховується з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31 березня 2023 року по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід залишений без змін у виді тримання під вартою.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 30.03.2023 року в проміжок часу між 20:00 та 20:40 (більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_7 перебуваючи за адресою свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 виявив раніше йому знайомого ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 та маючи умисел, спрямований на протиправне заподіяння йому смерті, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій та допускаючи їх настання, в ході сварки, яка виникла між ними у дворі вказаного будинку та в процесі якої ОСОБА_10 впав на землю обличчям донизу, обвинувачений схопив дерев`яну палицю та завдав нею не менше 4 ударів в ліву та потиличну частини області голови ОСОБА_10 . Вказаними умисними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, синця повік лівого ока, суцільного великого синця лівої половини обличчя ліва вилиця, ліва щока, ліва вушна раковина, ліва половина потиличної області голови, ліва бокова поверхня шиї, одну забиту рану лівої половини потиличної області голови, розриву та крововиливу з внутрішньої поверхні м`яких тканин лівої потиличної області голови, вогнищевого крововиливу під тверду мозкову оболонку в області верхньої поверхні правої частки головного мозку (5 мл), вогнищевого крововиливу під тверду мозкову оболонку правої половини середньої черепної ямки (8 мл), суцільного крововиливу під м`які мозкові оболонки в області задньої частини правої лобової частки головного мозку, правої тім`яної частки мозку, правої скроневої частки мозку, частково правої потиличної частки мозку та суцільного крововиливу базального відділу середніх структур головного мозку в області 3-го, 4-го шлуночку головного мозку, усій поверхні подовженого мозку, стовбуру головного мозку та спинного мозку, які є важкою травмою, в комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для та від яких 30.03.2023 р. настала смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини / ОСОБА_10 /, що є кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 115 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок скасувати та ухвали новий, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим та виправдати його за ч.1 ст.115 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, дії ОСОБА_7 були направленні на припинення протиправного посягання ОСОБА_10 , він діяв у стані необхідної оборони.

Під час досудового розслідування не проводилось освідування ОСОБА_7 , який під час конфлікту отримав чисельні тілесні ушкодження.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржуваний вирок залишити без змін.

Потерпілий в судове засідання апеляційного суду не з`явився, причини неявки не повідомив, про місце та час судового розгляду повідомлений своєчасно належним чином, на підставі чого, за згодою учасників провадження, апеляційний суд розглянув справу за його відсутності.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини ОСОБА_10 , за обставин, наведених у вироку.

В судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому злочиніне визнав та пояснив, що після 20-ї години 30.03.2023 р. він прийшов до себе додому та в кімнаті виявив свого знайомого ОСОБА_10 , який стояв біля шафи, дверцята в якої були відчинені. У зв`язку з цим ОСОБА_7 подумав, що ОСОБА_11 там щось шукав. Також ОСОБА_12 помітив, що на дивані, який розміщений з лівої сторони кімнати, подушка та ковдра лежали по-іншому, ніж він їх залишив, коли виходив з будинку, на підставі чого він вирішив, що ОСОБА_11 там спав або шукав гроші, бо раніше міг бачити, як обвинувачених кладе їх саме туди. ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_11 та спитав про те, що він у нього робить, на що ОСОБА_11 відповів, що хоче переночувати. ОСОБА_12 сказав ОСОБА_11 , щоб він виходив і потягнув його за руку, а той у відповідь двічі вдарив його кулаками у щелепу та над правим вухом. ОСОБА_12 сказав, що викличе поліцію та вийшов з будинку надвір, пройшов по стежці та зі свого двору став кликати сусідку ОСОБА_13 , в будинку якої горіло світло і звідти ніхто не відгукнувся. Після цього ОСОБА_12 відчув удар ззаду в ліву частину голови, від якого впав на землю. Далі ОСОБА_11 нічого не кажучи почав бити його ногами по голові та тілу. При цьому по обличчю він вдарив не менше 3 разів. Після того, як ОСОБА_11 зупинився, ОСОБА_12 піднявся в положення сидячи та хотів поговорити з ОСОБА_11 , на що той у відповідь сказав, що їм нема про що говорити та знову почав його бити руками. Коли ОСОБА_11 нахилився та в чергове хотів вдарити ОСОБА_12 , той своєю ногою вдарив по нозі ОСОБА_11 , який впав обличчям вниз, а ОСОБА_12 встав, взяв палицю та вдарив нею в задню частину голови, після чого кинув її та подумав, що ОСОБА_11 втратив свідомість. Далі ОСОБА_12 закурив цигарку, після чого штовхнув ОСОБА_11 ногою, який застогнав. ОСОБА_12 ще раз штовхнув його ногою та сказав, щоб він вставав. ОСОБА_11 сказав, що буде ночувати у ОСОБА_12 , але той був проти цього. ОСОБА_11 сказав, що не зможе йти, бо у нього болить голова та попросив йому допомогти його довести. ОСОБА_12 взяв його за руки та ОСОБА_11 за його допомогою навприсядки дійшов до хвіртки, де сів на землю, бо йому було дуже погано. ОСОБА_12 вивів його за паркан та посадив на кладки, а сам пішов до туалету. Після цього ОСОБА_12 повернувся та побачив, що ОСОБА_11 лежить без свідомості. ОСОБА_12 взяв його за руку та оскільки не прослухав пульс, пішов до сусідки, якій сказав, що вдарив ОСОБА_11 палицею та попросив викликати швидку і поліцію. Після цього вони разом повернулись до ОСОБА_11 та ОСОБА_14 зателефонувала до швидкої та в поліцію. Коли приїхала швидка, то підтвердила смерть ОСОБА_11 . Уткін пішов разом зі співробітником поліції, якому все розповів, після чого його було затримано. Відповідаючи на питання обвинувачений показав, що наносив удари потерпілому дерев`яним бруском товщиною 4 см, який використовував як ціпок. Щодо телефону обвинуваченого, який знайшли у його дворі під каменем показав, що телефон знайшов у себе у дворі та поклав до кишені куртки, в якій була дірка, тому він, можливо, випав. Стосовно мети нанесення ударів потерпілому зазначив, що якби поліція раніше арештувала ОСОБА_11 за крадіжки, то цього б не сталося. Обвинувачений не хотів, щоб потерпілий його бив, крім того, він погрожував йому вбивством, у зв`язку з цим ОСОБА_12 його вдарив, проте він не хотів його вбивати, а хотів просто покарати. Стосовно слідів крові, виявлених у декількох місцях на його подвір`ї, обвинувачений показав, що можливо, вони залишились, коли він витягував потерпілого зі свого двору за хвіртку. Також у зв`язку з цим, можливо, кров потерпілого залишилась внизу на штанях та капцях обвинуваченого.

Водночас, не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, суд 1-ої інстанції, мотивував доведеність його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наступним.

- показаннями свідка ОСОБА_15 , згідно яких обвинувачений ОСОБА_12 доводиться їй сусідом та між ними завжди були нормальні сусідські стосунки. Свідкові відомо, що обвинувачений майже щодня вживав алкогольні напої та раніше ОСОБА_16 , який також зловживав алкоголем, приходив до нього додому ночувати. 30.03.2023 р. після 20-ї години обвинувачений ОСОБА_12 прийшов під паркан її будинку та погукав її вийти. Коли свідок вийшла, то ОСОБА_12 , якій за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп`яніння, повідомив їй, що треба викликати швидку і поліцію, оскільки ОСОБА_16 помер. Свідок на прохання ОСОБА_7 підійшла до його будинку, де на вулиці біля вхідної хвіртки та паралельно паркану на лівому боці лежав ОСОБА_11 , у якого пульс не прослуховувався. Свідок зателефонувала в поліцію та швидку допомогу. ОСОБА_12 повідомив, що між ним та ОСОБА_11 , якого він виганяв з дому, відбулась бійка. Після цього свідок зателефонувала родичам загиблого та стала чекати приїзду поліції. Після приїзду швидкої свідок побачила, що на лівому боці голови ОСОБА_11 було розсічення. Коли ОСОБА_12 забрала поліція, один із родичів ОСОБА_11 набрав його номер телефону та вони почули, як той дзвонить і за звуком дзвінка знайшли телефон схований під камінням у дворі обвинуваченого. Свідок бачила, як ОСОБА_11 кілька років до цього навідувався до ОСОБА_12 , де вони разом вживали алкогольні напої та спочатку вони були в добрих стосунках, але коли почалися крадіжки в його будинку, вони стали лаятися. ОСОБА_11 особисто зізнався свідку, що виносив плиту з будинку обвинуваченого. Також свідок бачила, що ОСОБА_11 сам заходив до будинку ОСОБА_12 , який був незачиненим, щоб переночувати. Приблизно два роки тому ОСОБА_12 пошкодив ногу та ходив спираючись на палицю. Також свідок показала, що приблизно за хвилин 15 до того, як до її будинку прийшов обвинувачений та повідомив про бійку, вона проходила повз його будинок, повертаючись з магазину та не чула з його двору чи будинку жодних звуків. В цей день раніше брат свідка бачив ОСОБА_11 з придбаною пляшкою вина, з якою він йшов до обвинуваченого. Відповідаючи на питання прокурора свідок повідомила, що будь-яких тілесних ушкоджень на обвинуваченому під час перебування на місці події не побачила.

- даними з протоколу огляду місця події, складеного 31.03.2023 р. слідчим за наслідками проведеного з дозволу ОСОБА_7 огляду належного йому житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , де біля будинку між хвірткою та доріжкою було виявлено труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ушкодженнями у виді набряку лівого ока та поверхні лівої щоки з переходом на вушну раковину та лінійної рани довжиною 4 см в лівій потиличній області голови, а на подвір`ї будинку виявлено речовину схожу на кров, пластикову пляшку, заповнену речовиною темного кольору з різким запахом алкоголю, два фрагменти деревини прямокутної форми шириною 4 см, на якій мається речовина бурого кольору зовні схожа на кров, також біля хвіртки у дворі під каменем виявлено мобільний телефон марки «Samsung» /а.к.п. 60-84/.

- даними з квитанції про отримання на зберігання речових доказів, відповідно до яких слідчим ОСОБА_17 здано на зберігання в якості речових доказів: штани, куртку, капці, кепку помаранчевого кольору, светр та кофту чорного кольору /а.к.п. 86/.

- даними з квитанції про отримання на зберігання речових доказів, відповідно до яких слідчим ОСОБА_17 здано на зберігання в якості речових доказів: 4 паперових конверта зі зрізами нігтьової пластини, 2 паперових конверта зі змивами з правої та лівої руки та 2 паперових конверта зі змивами речовини бурого кольору /а.к.п. 86/.

- даними з протоколу огляду трупа, складеного слідчим 01.04.2023 р. за наслідками проведеного з залученням судово-медичного експерта огляду трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого було відібрано зразки нігтьових зрізів та зразки крові, а також виявлені наступні ушкодження на трупі: набряк повік лівого ока з синцем, набряк поверхні лівої щоки з переходом на ліву вушну раковину, лінійна рана довжиною 4 см, розташована на лівій потиличній області голови у строго горизонтальному напрямку на рівні верхнього краю лівої вушної раковини /а.к.п. 90-92/.

- даними з висновку експерта № 34, складеного 31.05.2023 р. за наслідками проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно яких:

«1. На трупі ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження:

А) Закрита черепно-мозкова травма, синець повік лівого ока, суцільний великий синець лівої половини обличчя ліва вилиця, ліва щока, ліва вушна раковина, ліва половина потиличної області голови, ліва бокова поверхня шиї одна забита рана лівої половини потиличної області голови, розлив та крововилив з внутрішньої поверхні м`яких тканин лівої половини потиличної області голови, вогнищевий крововилив під тверду мозкову оболонку в області верхньої поверхні правої частки головного мозку (5 мл), вогнищевий крововилив під тверду мозкову оболонку правої половини середньої черепної ямки (8 мл), суцільний крововилив під м`які мозкові оболонки в області задньої частини правої лобової частки головного мозку, правої тім`яної частки мозку, правої скроневої частки мозку, частково правої потиличної частки мозку та суцільний крововилив базального відділу середніх структур головного мозку в області 3-го, 4-го шлуночку головного мозку, усій поверхні подовженого мозку, стовбур головного мозку та спинного мозку.

Б) Лінійне садно першого пальцю правої кисті.

Всі вищевказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих, твердих предметів і по давнині утворення, з урахуванням їх морфологічних властивостей (синці синє-фіолетового кольору, садно з поверхнею нижче рівня оточуючої шкіри, рана потиличної області без ознак загоювання), а також даних судово-гістологічного дослідження (ушкодження в області оболонок, їх судини нерівномірно повнокровні з окремим лейкостазами та гемолізованими еритроцитами по периферії), заподіяні прижиттєво, незадовго до настання смерті в межах годин.

2. Виявлені на трупі тілесні ушкодження, а саме закрита черепно-мозкова травма: - синець повік лівого ока, суцільний великий синець лівої половини обличчя ліва вилиця, ліва щока, ліва вушна раковина, ліва половина потиличної області голови, ліва бокова поверхня шиї, одна забита рана лівої половини потиличної області голови, розрив та крововилив з внутрішньої поверхні м`яких тканин лівої половини потиличної області голови, вогнищевий крововилив під тверду мозкову оболонку в області верхньої поверхні правої частки головного мозку (5 мл), вогнищевий крововилив під тверду мозкову оболонку правої половини середньої черепної ямки (8 мґ), суцільний крововилив під м`які мозкові оболонки в області задньої частини правої лобової частки головного мозку, правої тім`яної частки мозку, правої скроневої частки мозку, частково правої потиличної частки мозку та суцільний крововилив базального відділу середніх структур головного мозку в області 3-го, 4-го шлуночку головного мозку, усій поверхні подовженого мозку, стовбур головного мозку та спинного мозку оцінюється в комплексі, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критеріями небезпеки для життя згідно п. 2.1.1. (а) і п. 2.1.3. (г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

3.8 При дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлено 4 травмуючи точки, які можуть відповідати 4-м травмуючим діям тупих, твердих предметів з необмеженою поверхнею внаслідок яких утворилися тілесні ушкодження в області голови.

4.10. Виявлені на трупі ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а саме синці лівої половини обличчя, шиї та потиличної області голови спричинені від дії тупих, твердих предметів з необмеженою контактною поверхнею. Тілесне ушкодження у вигляді забиті рани лівої половини потиличної області голови утворилося від дії тупого, твердого предмета, який може мати обмежений розмір по ширині, а також його поверхні мають ребро, яким може бути дерев`яна палиця.

5. Під час нанесення ударів потерпілий розташовувався до нападника як своєю передньою поверхнею голови, а також задньою поверхнею тіла відносно до напрямку дії травмуючих предметів.

6.13. У ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які могли виникнути під час однократного падіння з висоти власного зросту не відповідають їх характеру та кількості.

7.16. Заподіяна ОСОБА_10 закрита черепно-мозкова травма по своєму характеру та розташуванню є важкою травмою під час якої в умовах надання йому своєчасної кваліфікованої медичної допомоги також закінчується летальним результатом.

9.11. Тілесні ушкодження ОСОБА_10 спричинені в один короткий проміжок часу (в межах хвилин) та даних про послідовність їх утворення немає.

12. Під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитися в будь-якому положенні, як стоячи, так і лежачи.

14. ОСОБА_10 після отримання тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, можливо, не міг здійснювати активних дій, а саме перебувати в положенні стоячи, ходити, так як міг знаходитися без свідомості.

15. Виявлені на трупі ОСОБА_10 тілесні ушкодження по їх локалізації характерні для спричинення їх під час захисту» /а.к.п. 93-97/.

- даними з висновку експерта № 614/ розтин № 34 від 10.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи крові трупа ОСОБА_10 , 1979 року народження, згідно яких: «Кров трупа ОСОБА_10 , 1979 року народження, відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютинином анти-В за системою АВО /а.к.п. 98/.

- даними з висновку експерта № 635 від 21.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи, згідно яких: «3.1. Кров потерпілого ОСОБА_10 , 1979 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. 3.2. Кров підозрюваного ОСОБА_7 , 1965 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО. 3.3. На парі капців, які належать підозрюваному ОСОБА_7 виявлена кров людини групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_18 носія антигену А), від підозрюваного ОСОБА_7 (носія антигену В) виключається /а.к.п. 99-101/.

- даними з висновку експерта № 619 від 11.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи зразків крові ОСОБА_10 , 1979 року народження, згідно яких: «Кров потерпілого ОСОБА_10 , 1979 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО /а.к.п.102/.

- даними з висновку експерта № 646 від 25.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи джинсових штанів підозрюваного ОСОБА_7 , згідно яких: «3.1. Кров потерпілого ОСОБА_10 , 1979 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. 3.2. Кров підозрюваного ОСОБА_7 , 1965 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО. 3.3. На джинсових штанах підозрюваного ОСОБА_7 , виявлена кров людини, при визначення групової приналежності якої, виявлений антиген А (ізогемаглютиніни не виявлені), властивий групі крові А з ізогемаглютиніном ант-В системи АВО. Таким чином, не виключається походження виявленої крові від особи з даною групою крові у тому числі від потерпілого ОСОБА_10 (носія антигену А), та виключається від підозрюваного ОСОБА_7 (носія антигену В)» /а.к.п.103-105/.

- даними з висновку експерта № 622 від 14.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи двох марлевих тампонів зі змивами речовини бурого кольору, вилученими в ході огляду місця події, згідно яких: «3.1. Кров потерпілого ОСОБА_10 , 1979 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. 3.2. Кров підозрюваного ОСОБА_7 , 1965 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО. 3.3. На двох марлевих тампонах зі змивами речовини бурого кольору, вилученими в ході огляду місця події на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлений антиген А (ізогемаглютиніни не виявлені), властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_10 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_7 виключається» /а.к.п. 106-109/.

- даними з висновку експерта № 616 від 10.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи зразка рідкої крові підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно яких: «Кров підозрюваного ОСОБА_7 , 1965 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО» /а.к.п. 110-111/.

- даними з висновку експерта № 623 від 20.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи чоловічої куртки, вилученої під час затримання підозрюваного ОСОБА_7 , 05.06.1965 року народженням, згідно яких: «3.1. Кров потерпілого ОСОБА_10 , 1979 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. 3.2. Кров підозрюваного ОСОБА_7 , 1965 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО. 3.3. На чоловічій куртці, вилученій під час затримання підозрюваного ОСОБА_7 (об`єкти № 1-2 маркування виділення) знайдена кров людини (в об`єктів № 1 з домішкою потових виділень). При визначенні групової належності в об`єктів № 2 виявлені антигени А та В системи АВО, що не виключає можливість змішення крові та поту особи чи осіб носіїв виявлених групових факторів, у тому числі ОСОБА_10 (носія антигену А) з кров`ю або потом підозрюваного ОСОБА_7 (носія антигену В системи АВО)» /а.к.п. 112-115/

- даними з висновку експерта № 621 від 18.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи чоловічих светра, кофти, бейсболки, які належать потерпілому ОСОБА_10 , 1979 р.н., згідно яких: «3.1. Кров потерпілого ОСОБА_10 , 1979 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. 3.2. Кров підозрюваного ОСОБА_7 , 1965 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО. 3.3. На чоловічій спортивній кофті, светрі, бейсболці (за постановою кепці, які належать потерпілому ОСОБА_10 , виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від носія даної групової приналежності, у тому числі від самого потерпілого ОСОБА_10 (носія антигену А), від підозрюваного ОСОБА_7 (носія антигену В) виключається» /а.к.п. 116-118/.

- даними з висновку експерта № 161 від 10.08.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи двох фрагментів деревини, вилучених на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , згідно яких: «3.1. Кров потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за системою АВ0 відноситься до групи крові А з ізогемаглютинином анти-В. 3.2. Кров підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за системою АВ0 відноситься до групи крові В з ізогемаглютинином анти-А. 3.3. На двох фрагментах деревини, вилучених на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , в об`єкті № 1 (нумерація відділення судово-медичної цитології) знайдена кров та цитологічним дослідженням встановлена її належність особі (особам) чоловічої статі. При визначенні групової належності крові виявлений антиген А ізосерологічної системи АВ0, властивий групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В, що не виключає походження крові від чоловіка (чоловіків) з вищевказаною групою крові, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_10 і виключає від підозрюваного ОСОБА_7 за груповою ознакою» /а.к.п. 119-122/.

- даними з висновку експерта № 156 від 26.07.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи двох фрагментів деревини, згідно яких: «1. При проведенні судово-медичної експертизи клаптя шкіри лівої потиличної області голови з раною № 1, вилученого від трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено забиту рану, яка могла бути утворена тупим травмувальним предметом з циліндричною контактувальною поверхнею або таким, що має заокруглене ребро, яке наближається до прямолінійного. 2. Не виключається, що виявлене пошкодження на клапті шкіри лівої потиличної області голови, вилученому від трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , могло бути заподіяне наданими на дослідження двома фрагментами деревини, які упаковані в полімерні мішки білого кольору та скріплені пояснювальною запискою» /а.к.п 123-127/.

- даними з протоколу отримання зразків для експертизи від 31.03.2023 р., згідно яких слідчим було відібрано у ОСОБА_7 зрізи нігтьових пластин з лівої та правої руки /а.к.п. 133/.

- даними з протоколу отримання зразків для експертизи від 05.04.2023 р., згідно яких слідчим було відібрано у ОСОБА_7 зразки крові /а.к.п. 134/.

- даними з протоколу проведення слідчого експерименту, складеного слідчим 21.06.2023 р. за наслідками проведення відповідної слідчої дії, в ході якої свідок ОСОБА_14 розповіла та на місці продемонструвала як: 30.03.2021 р. приблизно о 20:40 до неї додому прийшов сусід ОСОБА_7 який повідомив, що між ним та ОСОБА_19 виникла сварка, що переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_7 завдав ОСОБА_11 удар дерев`яною палицею по голові, від чого той, ймовірно помер; після цього ОСОБА_20 спільно з ОСОБА_12 підійшли до його будинку, де на землі між хвірткою та пішохідною доріжкою лежав ОСОБА_11 без ознак життя та в крові; після цього ОСОБА_12 попросив ОСОБА_20 викликати поліцію та повідомив, що коли він повернувся додому, то в будинку виявив ОСОБА_11 , якого почав виганяти, після чого розпочалася бійка, під час якої ОСОБА_11 загинув /а.к.п. 135-140/.

- даними з протоколу проведення слідчого експерименту, складеного слідчим 21.06.2023 р. за наслідками проведення відповідної слідчої дії, в ході якої ОСОБА_7 в статусі підозрюваного розповів на наглядно продемонстрував, як 30.03.2023 р. приблизно о 20:00 він повернувся до свого дому, де виявив свого знайомого ОСОБА_10 , який на запитання, що він тут робить відповів, що залишиться у нього спати; ОСОБА_12 почав його виганяти та ОСОБА_11 наніс йому два удари руками по обличчю, після чого ОСОБА_12 вийшов на подвір`я, а ОСОБА_11 залишився в будинку; далі ОСОБА_12 пішов на присадибну ділянку свого будинку кликати сусідку ОСОБА_21 , щоб вона викликала поліцію та в цей час відчув удар в задню частину голови, від якого впав на землю та побачив біля себе ОСОБА_11 , який продовжував наносити удари по голові та тулубу ногами, від чого ОСОБА_12 закривав своє обличчя руками; після цього ОСОБА_11 припинив наносити ОСОБА_12 удари, який піднявся та сидячи на землі попрохав ОСОБА_11 поговорити з ним, на що останній не реагував та продовжував наносити ОСОБА_12 удари по обличчю та голові; в цей час ОСОБА_12 сидячи на землі вдарив своєю ногою по нозі ОСОБА_11 , від чого той впав обличчям на землю, а ОСОБА_12 взяв дерев`яну палку, яку використовував як опору при ходьбі та наніс йому два удари в область голови; приблизно через хвилину ОСОБА_11 перевернувся на спину та погрожував ОСОБА_12 розправою; після цього ОСОБА_12 сказав ОСОБА_11 йти додому, а той відповів, що залишиться у нього; далі ОСОБА_12 взяв ОСОБА_11 за руки та останній почав навприсядки переміщуватись до хвіртки, після чого ОСОБА_12 взяв його під руки та витяг на доріжку, де посадив на дерев`яні дошки; після цього ОСОБА_12 сходив в туалет та повернувшись побачив, що ОСОБА_11 лежить на землі і ніяк не реагує та те, що його смикають за руку; в подальшому ОСОБА_12 пішов до своєї сусідки ОСОБА_21 , яка викликала поліцію та швидку допомогу, яка по приїзду констатувала смерть ОСОБА_11 /а.к.п.142-148/.

- даними з висновку експерта № 19, складеного 01.07.2023 р. за наслідками судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно яких «1. Згідно огляду та рапорту у ОСОБА_7 мались такі тілесні ушкодження садна обличчя та синець правої верхньої кінцівки, синець задньої поверхні огруддя, які по своєму утворенню та механізму відповідають спричиненню їх від дії тупого, твердого предмету, які за давниною утворення могли утворити при обставинах та термінах часу події. 2. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження по своєму характеру не є небезпечними для життя, мають скороминущі, незначні явища тривалістю не більше 6 днів та по цьому критерію відносяться до легких тілесних ушкоджень. 3 Згідно кількості та характеру наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 відповідають наявні 3-4 травмуючих точок та місця прикладання травмуючих предметів. 4. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження утворено від дії тупих, твердих предметів, різноманітних форм та розмірів. 5. У ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, характерних для виникнення їх та падіння з висоти власного зросту, не виявлено» /а.к.п.149-150/.

- даними з висновку судово-психіатричного експерта № 231 від 09.06.2023 р., складеного за наслідками проведення первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно яких: «1, 2. Підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в момент вчинення кримінального правопорушення у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився. Виявляв психічні порушення у вигляді «Розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F10.20» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). Однак вказані у ОСОБА_7 психічні порушення алкогольного генезу за ступнем вираженості не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. 3. У теперішній час підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також виявляє психічні порушення у вигляді «Розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. На даний час утримання, але в умовах, що виключають вживання» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F10.21» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). Здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Рекомендований нагляд нарколога за місцем перебування та проведення профілактичних соціально-психологічних заходів, направлених на формування у ОСОБА_7 установ на тверезий спосіб життя» /а.к.п. 151-154/.

- даними з лікарського свідоцтва про смерть № 34 від 31.03.2023 р., згідно яких ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вилкове Ізмаїльського району Одеської області; причина смерті напад з використанням тупого предмету з метою нанесення ушкодження /а.к.п. 155/.

- даними з паспорту громадянина України, виданого 24.05.2021 р. на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.к.п. 156/.

- даними з акту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 31.03.2023 р., згідно яких проба ОСОБА_7 є позитивною /а.к.п. 183/.

Суд 1-ої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому, суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймав ці докази.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що дії ОСОБА_7 були направленні на припинення протиправного посягання ОСОБА_10 та обвинувачений діяв у стані необхідної оборони, колегія суддів визнає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що тілесне ушкодження, яке за допомогою дерев`яної палиці обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_10 , було завдано у життєво важливий орган голову, що у комплексі спричинило закриту черепно-мозкову травму, під час якої навіть надання потерпілому кваліфікованої медичної допомоги закінчується летальним результатом.

Апеляційний суд підкреслює, що в тому випадку, коли особа в конфліктній ситуації завдає сильний удар кулаком, несподівано (підступно) для потерпілого, а саме цілеспрямовано і з великою силою завдає йому удару в життєво важливий орган - голову, викликає тим тілесні ушкодження, вона, діючи з такою силою, точно усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачає, що в результаті такої його поведінки буде завдано шкоди здоров`ю потерпілого. У той же час, цілеспрямовано завдаючи удару в життєво важливий орган голову, ця особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично завдано їм потерпілому. Тобто в даному випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) наміром, при якому вона, хоч і бажає викликати або свідомо допускає заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

При цьому з висновку судово-медичного експерта суд встановив, що обвинувачений завдав потерпілому в голову не менше 4 ударів, що свідчить про спрямованість дій обвинуваченого на спричинення смерті потерпілому, адже ОСОБА_7 не міг не усвідомлювати, що завдання такої кількості ударів в життєво важливий орган з прикладанням значної сили, внаслідок чого навіть знаряддя злочину дерев`яна палиця була зламана, може призвести до спричинення смерті ОСОБА_10 .

Суд 1-ої інстанції обґрунтовано врахував, що за диспозицією ч. 1 ст. 115 КК України винний може вчинити умисне вбивство як з прямим, так і з непрямим умислом. Якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, то йдеться про вчинення нею відповідних діянь із прямим умислом.

Якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання, то має місце вчинення відповідних діянь з непрямим умислом.

Водночас, зміст досліджених доказів, з урахуванням як показів свідка, так і обвинуваченого змістовно показують не тільки наміри, але й порядок дій обвинуваченого. Дуже часто відсутність прямих доказів призводить до припущень в оцінці фактів і обставин, що підлягають доказуванню. Однак у даному провадженні, докази не надають права на два тлумачення.

У виробленні переконання про винність обвинуваченого ОСОБА_7 , суд зважав як на джерела доказової інформації, так і на її зміст. Суд оцінив також поведінку потерпілого, обвинуваченого, до вчинення злочину.

Обвинувачений в суді стверджував, що не бажав смерті потерпілого, а хотів його просто покарати. Проте неодноразове спричинення ударів дерев`яною палицею по голові спричинило настання наслідку у вигляді смерті потерпілого. Такий характер, локалізація тілесного ушкодження, спосіб заподіяння та знаряддя, яким воно заподіяне, вказують на наявність у обвинуваченого умислу на спричинення смерті потерпілому.

Кількість ударів палицею у життєво важливий орган (4 удари), поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення (подальше звернення до сусідки з проханням про виклик швидкої медичної допомоги) дають підстави зробити висновок, що засуджений діяв з непрямим умислом на спричинення смерті потерпілому, тобто передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння, свідомо припускав їх настання, але не дають підстав стверджувати, що обвинувачений перебував у стані необхідної оборони.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд враховує направленість ударів, нанесених обвинуваченим потерпілому у життєво важливий орган - голову, що свідчить про те, що наведені в апеляційній скарзі захисником твердження про те, що в діях обвинуваченого було саме бажання відвернути напад та захистити себе, а не спричинити шкоду потерпілому чи розправитися з ним, є трактуванням правової позиції обвинуваченого, і не засновані на об`єктивній оцінці матеріалів кримінального провадження, адже суд врахував, що усі дії обвинуваченого були спрямовані на спричинення смерті потерпілому.

При цьому, під час слідчого експерименту, так і під час свого допиту в суді обвинувачений показав, що після завдання йому ударів потерпілим під час перебування в будинку, він вийшов з будинку та пішов на свою присадибну ділянку в напрямку земельної ділянки сусідки свідка ОСОБА_15 для того, щоб вона викликала поліцію.

Водночас, за показаннями обвинуваченого, коли ОСОБА_7 кликав сусідку, він відчув удар ззаду в голову, від якого впав на землю та в подальшому отримував в лежачому положенні численні удари і після того, як потерпілий зупинився, обвинувачений, сидячи на землі ухилився від чергового удару потерпілого та зміг ударом ноги по нозі потерпілого звалити його на землю і після цього схопив дерев`яну палицю, що слугувала йому за ціпок та наніс нею кілька ударів потерпілому по голові.

Разом з тим, за наслідками проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_7 експертом виявлено лише садна обличчя, синець правої верхньої кінцівки та синець задньої поверхні огруддя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, у обвинуваченого не виявлено будь-яких тілесних ушкоджень в потиличній області голови, що могло б свідчити, що саме потерпілий першим напав на обвинуваченого у дворі, внаслідок чого той перебував у стані необхідної оборони, а також не виявлено будь-яких множинних синців чи гематом в області тулубу та кінцівок, що мали утворитись у разі завдання ОСОБА_10 множинних ударів ногами по лежачому обвинуваченому.

Крім того, з огляду на кількість ударів, які з показань обвинуваченого йому завдав в процесі бійки потерпілий ОСОБА_10 , зокрема, ногами по лежачому ОСОБА_7 в область тулуба і обличчя, суд 1-ої інстанції обґрунтовано оцінив критично, оскільки на тілі та обличчі обвинуваченого утворилась незначна кількість тілесних ушкоджень, яка була виявлена при проведенні судово-медичній експертизи відносно нього.

Навпаки, з висновку судово-медичної експертизи трупа потерпілого ОСОБА_10 вбачається, що виявлені на трупі тілесні ушкодження по їх локалізації характерні для їх спричинення під час захисту.

Вказане, з урахування також того факту, що згідно судово-медичної експертизи трупа потерпілого на першому пальці його правої кисті виявлене лінійне садно, свідчить, що тілесні ушкодження обвинуваченим отримані в ході боротьби /бійки/ з потерпілим, який захищався та якому були спричинені удари в голову такої сили, що навіть дерев`яна палиця, якою обвинувачений наносив удари, не витримала і розламалася.

Також про цей факт свідчать фактичні дані з протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 , згідно яких, коли обвинувачений викликав її з будинку, то повідомив, що між ним та ОСОБА_10 сталася бійка, в ході якої він наніс удари потерпілому та не повідомляв свідкові, що потерпілий погрожував його вбити, про що він дав показання під час допиту в ході судового розгляду.

До того ж сам обвинувачений в ході допиту показав, що мав намір покарати потерпілого.

Показання обвинуваченого в частині того, що він допоміг потерпілому вийти з його подвір`я, з огляду на плями крові, аналогічної за груповою приналежністю з кров`ю потерпілого, що були виявлені в ході огляду місця події в кількох місцях на подвір`ї обвинуваченого та виявлені на одязі і взуття обвинуваченого значні плями аналогічної крові, з урахуванням розмірів та кількості виявлених експертом на кофті ОСОБА_10 плям крові /а.к.п. 117/ свідчать, що обвинувачений контактував з тілом потерпілого вже після завдання останньому вищезазначених тілесних ушкоджень, зокрема, самостійно витягнув його зі свого подвір`я на вулицю, що також підтверджується доданою до протоколу огляду місця події фототаблицею, де зафіксовано, що спортивна кофта на трупі потерпілого, підтягнута вздовж тулубу до грудей, що свідчить про те, що тіло до того, як воно опинилося біля хвіртки, перетягали, у зв`язку з чим одяг на ньому зім`явся саме таким чином. До того ж сам обвинувачений відповідаючи на питання суду з метою з`ясування відповідної обставини надав відповідь, що тягнув тіло ОСОБА_11 з двору, тримаючи його під пахвами, змінивши попередні свідчення, надані під час допиту, що він лише допоміг потерпілому вийти з його двору.

Окремо, суд 1-ої інстанції звернув увагу на те, що згідно протоколу огляду, ноги ОСОБА_10 були взуті важкі черевики, завдання ударів якими, у разі якщо б це дійсно мало місце, беззаперечно залишило значні ушкодження на обличчі та тілі ОСОБА_7 , проте, як вже було значено вище, їх виявлено не було.

Встановлені обставини з урахуванням також того факту, що під час огляду місця події була виявлена пляшка з вином, а свідок ОСОБА_15 показала, що того ж дня ОСОБА_10 бачили, як він ішов із аналогічною пляшкою до обвинуваченого, у якого раніше неодноразово ночував, свідчить, що потерпілий прийшов до будинку обвинуваченого з метою спільного розпитися алкоголю, де в подальшому був вбитий останнім.

Відтак, апеляційний суд вважає, що вказані обставини у своїй сукупності спростовують твердження сторони захисту про те, що засуджений не мав намір на вчинення вбивства ОСОБА_10 , оскільки завдання ОСОБА_7 чотирьох ударів палицею потерпілому у життєво-важливий орган голову із значною силою, свідчить про намір засудженого позбавити життя потерпілого, а локалізація поранення, знаряддя вчинення злочину палиця, на переконання апеляційного суду спростовує версію обвинуваченого про те, що він перебував у стані необхідної оборони, та не мав наміру на вбивство.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 розумів, що здійснює посягання на життя потерпілого та свідомо допускав настання наслідків у виді його смерті.

Разом із цим, спосіб вчинення злочину, спрямованість удару, локалізація і характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, на думку апеляційного суду свідчать про наявність у ОСОБА_7 умислу саме на заподіяння смерті потерпілому.

Відтак дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Частиною 2 ст. 17 КПК передбачено, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання апеляційного суду, у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, суд 1-ої інстанції обґрунтовано висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Суд 1-ої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_7 .

Апеляційний суд дійшов висновку, що невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 є обраним способом захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що кримінальне провадження не містить доказів винуватості ОСОБА_7 , в суді апеляційної інстанції спростовані.

В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Наведені стороною захисту обставини не відносяться до тих, які б підлягали до безумовного скасування судових рішень, а тому колегією суддів визнаються необґрунтованими. Суперечностей у доказах колегією суддів не встановлено, а тому додаткових досліджень не потребувалося.

При цьому апеляційний суд не надавав іншої, ніж суд першої інстанції, оцінки дослідженим письмовим доказам та показанням свідка, а лише оцінив ці докази кожен окремо та в сукупності і дійшов обґрунтованого висновку, що доказів, які є належними та допустимими і обґрунтовано покладені місцевим судом в основу вироку, достатньо для визнання ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні та ці докази у своїй сукупності беззаперечно «поза розумним сумнівом» доводять його винуватість.

В суді апеляційної інстанції сторона захисту відмовилась від клопотання про повторне дослідження доказів, вважаючи, що в цьому не має необхідності.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, зазначив, що враховує те, що він вчинив навмисний особливо тяжкий злочин, раніше не судимий, при цьому врахував відсутність обставин, що пом`якшує покарання, обставину, що обтяжує покарання суд відніс вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вказані обставини суд вважав, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства та вважав можливим призначити йому покарання ближче до середньої межі санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді 9 років позбавлення волі.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття «особа винного».

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Натомість, апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання, суд 1-ої інстанції, врахувавши всі дані про особу обвинуваченого, мав підстави для призначення покарання ОСОБА_7 покарання в межах мінімальної санкції статті 115 КК України.

Так, дійсно, суд 1-ої інстанції встановив обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, проте дані про особу обвинуваченого свідчать про існування обставин, що значно пом`якшують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р (II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності … має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди.

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Апеляційний суд вважає, що покарання ОСОБА_7 повинно враховувати обставини, які вказують на його надзвичайний моральний стан під час вчинення злочину, поведінку потерпілого до вчинення злочину, які, хоча і не виправдовують дії обвинуваченого, однак дають більш детальну картину обставин, що передували події.

Вчинений злочин трагічний, але в цьому випадку головна мета покарання - не карати заради помсти, а забезпечити, щоб винний більше не становив загрози суспільству.

В даному провадженні, апеляційний суд враховує, що злочин не був спланованим, а смерть потерпілого стала наслідком складних обставин (конфлікту, стресу тощо), а не свідомого наміру обвинуваченого позбавити життя потерпілого.

Згідно матеріалів провадження, обвинувачений на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до вчинення злочину до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою похилого віку, на час апеляційного розгляду вже фактично відбув три роки позбавлення волі із призначеного покарання.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що потерпілий претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_7 не має.

Таким чином, апеляційний суд, враховуючи зазначені вище обставини та особисті характеристики обвинуваченого ОСОБА_7 вважає, що вони дозволяють призначити покарання в межах мінімальної санкції ч. 1 ст.115 КК України.

Апеляційний суд вважає, що призначення такого покарання обвинуваченому буде відповідати принципу необхідності і достатності для його виправлення, і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміну судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Частиною 2 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно ст. 417 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки з урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин, суд 1-ої інстанції мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції, в частині призначення покарання - зміні.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 26.09.2023року, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України в частині призначення покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4