Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/110/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 405/4716/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 30 січня 2026 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Морквина, Компаніївського району, Кіровоградської області, українці, громадянки України, маючій на утриманні малолітню дитину, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючій: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 ч.4 ст.190 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 29.01.2026 року по 29.03.2026 року з визначенням застави у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 199 680 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зменшити розмір застави до розумного та співмірного розміру. Свої вимоги обґрунтовуєтим, ухвала суду є не законною та не обґрунтованою. Так, стороною обвинувачення не доведено реальність заявлених слідчим ризиків. Крім того, слідчим суддею проігноровано сукупність обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання; характеризується виключно з позитивної сторони; має міцні соціальні зв`язки; не вчиняла дій, спрямованих на ухилення від слідства. Також слідчий суддя формально зазначив, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми, проте не навів жодних аргументів, чому, зокрема, цілодобовий або нічний домашній арешт не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_8 та не перевірив можливість альтернативного запобіжного заходу, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що розмір застави у 199 680 грн є явно непомірним для підозрюваної, яка не має стабільного високого доходу; утримує малолітню дитину; фактично позбавлена внести таку суму застави. Визначений судом розмір застави у сумі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є надмірним та таким, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 182 КПК України, оскільки не враховує майновий стан підозрюваної та фактично унеможливлює реалізацію альтернативи триманню під вартою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 у невстановлену органом досудового розслідуванням дату та час, але не пізніше липня 2025 року, при невстановлених слідством обставинах та місці, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи та оцінюючи свої дії, розуміючи їх протиправність та наслідки, в т.ч., у великих розмірах, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів невизначеного кола осіб, шляхом обману (шахрайство), усвідомлюючи неможливість реалізації вказаного злочинного умислу без залучення інших осіб, а також, що для скоєння зазначених злочинів їй необхідні співучасники, кожен з яких буде виконувати обумовлені функції, спрямовані на досягнення злочинного плану (схеми) злочинної діяльності, розуміючи неможливість втілення свого злочинного задуму одноособово, вирішила створити групу за попередньою змовою з кола осіб, з якими вона тісно пов`язана дружніми та товариськими зв`язками. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_10 у вказаний період часу залучила до вчинення злочинних дій свою знайому - ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .

Відповідно до злочинного плану (схеми) злочинної діяльності щодо систематичного незаконного заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів невизначеного кола осіб, шляхом обману (шахрайство), учасники групи за допомогою відкритої інформації зі Всесвітньої мережі Інтернет (оголошення у соціальних мережах) отримували відомості про військовослужбовців, які є безвісно зниклими у результаті бойових дій та їх родичів (анкетні дані, контакти, відомості про військову службу). Після отримання вказаних відомостей, співучасники телефонували родичам безвісно зниклих військовослужбовців, та в ході розмови, представившись працівниками фінансового відділу військової частини або МОУ, повідомляли про можливість отримати додаткову державну грошову винагороду за безвісно зниклого родича - військовослужбовця, при цьому повідомляючи особисті анкетні дані особи, таким чином, створюючи у потерпілих хибне враження про правдивість намірів злочинців. В подальшому, користуючись складним емоційним станом родичів військовослужбовців та не даючи часу для обмірковування ситуації, для отримання грошових коштів пропонували потерпілим підняти на їх банківських (карткових) рахунках ліміт для переказу грошових коштів, а самі кошти (які в даний час наявні на рахунку), переказати безготівково на надані учасниками групи банківські (карткові) рахунки, т. зв. «резервні рахунки», контрольовані або напряму належні учасникам групи. З отриманими таким чином грошовими коштами учасниками групи здійснювались операції зі зняття готівки у банкоматах АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк», а готівкові кошти розподілялись між собою та використовувались для задоволення власних побутових потреб та закупівлі засобів вчинення кримінальних правопорушень: мобільних терміналів, сім-карток, оренди житла та приміщень, пересування між населеними пунктами тощо.

Так, ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , отримавши з відкритих джерел інформацію про безвісно зниклого в результаті бойових дій військовослужбовця - ОСОБА_12 , чоловіка мешканки Хмельницької області ОСОБА_13 , у період з 10.09.2025 по 21.10.2025 неодноразово телефонувала з власних спеціально придбаних з цією метою абонентських номерів стільникового зв`язку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на номер НОМЕР_3 ОСОБА_13 , та повідомивши останній її особисті дані та відомості щодо чоловіка ОСОБА_12 , представилась працівником фінансового відділу військової частини, таким чином, шляхом обману, створивши у ОСОБА_13 помилкове враження про свою справжню особу та діяльність. В ході розмови ОСОБА_9 повідомила неправдиву інформацію про можливість отримати додаткову державну грошову винагороду за безвісно зниклого родича у сумі 200 000 грн., та користуючись складним емоційним станом ОСОБА_13 та, не даючи часу для обмірковування ситуації, для отримання грошових коштів та подолання ліміту для їх переказу, наполегливо запропонувала перерахувати наявні на банківському (картковому) рахунку ОСОБА_13 грошові кошти на, так звані, «резервні рахунки», контрольовані ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Будучи ошуканою ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , перебуваючи у складному життєвому та матеріальному становищі для отримання додаткової винагороди, на її пропозицію потерпіла погодилась та у період з 10.09.2025 по 21.10.2025 безготівково переказала зі своїх банківських (карткових) рахунків: № НОМЕР_4 , яку відкрито в АТ «Державний ощадний банк України»; № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , які відкриті в АТ КБ «ПриватБанк»; № НОМЕР_7 , яка відкрита у закордонній фінансовій установі BBVA (Іспанія), на банківські (карткові) рахунки, вказані ОСОБА_9 , а саме: № НОМЕР_8 , яку відкрито в АТ «Державний ощадний банк України», на ім`я ОСОБА_14 ; № НОМЕР_9 , яка відкрита в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_11 ; № НОМЕР_10 , яка відкрита в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_11 ; № НОМЕР_11 , яка відкрита в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_15 ; № НОМЕР_12 , яку відкрито в АТ «Банк Альянс» на ім`я ОСОБА_8 ; № НОМЕР_13 , яка відкрита у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» на ім`я ОСОБА_8 . Отже, ОСОБА_13 здійснила з власних банківських (карткових) рахунків безготівково перекази грошових коштів. В цей же час, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , будучи поінформованою ОСОБА_9 про переказ грошових коштів, з метою завершення свого злочинного умислу, маючи у своєму безпосередньому користуванні зазначені банківські картки у період з 10.09.2025 по 21.10.2025 здійснили ряд операцій зі зняття готівкових коштів у банкоматах АТ «Державний ощадний банк України» за адресою: Кіровоградська область, м Новомиргород, вул. Горького, 6/71, АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: Кіровоградська область, м Новомиргород, вул. Соборності, 103, вул. Поповкіна, 35, вул. Зерова, 17/79, які перерахувала на вказані рахунки ОСОБА_13 . В подальшому, грошові кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розподілили між собою. Отриманими таким чином грошовими коштами, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 розпорядились на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 544 659 грн.

Крім цього, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , отримавши з відкритих джерел інформацію про безвісно зниклого в результаті бойових дій військовослужбовця - ОСОБА_16 , чоловіка мешканки Івано-Франківської області ОСОБА_17 , у період з 12.12.25 по 17.12.2025, неодноразово телефонувала з власного спеціально придбаного з цією метою абонентського номеру стільникового зв`язку НОМЕР_14 на номер НОМЕР_15 ОСОБА_17 , та повідомивши останній її особисті дані та відомості щодо чоловіка ОСОБА_16 , представилась працівником фінансового відділу військової частини, таким чином, шляхом обману, створивши у ОСОБА_17 помилкове враження про свою справжню особу та діяльність. В ході розмови ОСОБА_9 повідомила неправдиву інформацію про можливість отримати додаткову державну грошову винагороду за безвісно зниклого родича у сумі 200 000 грн., та користуючись складним емоційним станом ОСОБА_17 та не даючи часу для обмірковування ситуації, для отримання грошових коштів та подолання ліміту для їх переказу, наполегливо запропонувала перерахувати наявні на банківському (картковому) рахунку ОСОБА_17 грошові кошти на, так званий, «резервний рахунок», контрольований ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Будучи ошуканою ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , перебуваючи у складному життєвому та матеріальному становищі для отримання додаткової винагороди, на її пропозицію потерпіла погодилась та безготівково переказала через банківський термінал та банківський (картковий) рахунок № НОМЕР_16 , який відкрито в АТ «Державний ощадний банк України» на банківські (карткові) рахунки, вказані ОСОБА_9 , в т.ч., банківські (карткові) рахунки №№ НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , які відкриті в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» на ім`я ОСОБА_18 (співмешканець ОСОБА_8 ), № НОМЕР_20 , який відкрито в ПАТ АБ «Укргазбанк» на ім`я ОСОБА_8 грошові кошти. В цей же час, ОСОБА_8 , будучи поінформованою ОСОБА_9 про переказ грошових коштів, з метою завершення свого злочинного умислу, маючи у своєму безпосередньому користуванні банківські картки №№ НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , № НОМЕР_20 , спільно з ОСОБА_9 у період з 12.12.2025 по 17.12.2025 здійснили ряд операцій зі зняття готівкових коштів у банкоматах АТ «Державний ощадний банк України» за адресою: Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Горького, 6/71, АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: Кіровоградська область, м Новомиргород, вул. Соборності, 103, вул. Поповкіна, 35, вул. Зерова, 17/79, які перерахувала на вказані рахунки ОСОБА_17 . В подальшому, грошові кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розподілили між собою. Отриманими таким чином грошовими коштами, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 179 000 грн.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані як заволодіння чужим майном (грошовими коштами), шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, та як як заволодіння чужим майном (грошовими коштами), шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, про що 29.01.2026 їй повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 30 січня 2026 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській областіпро застосування підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000440 в межах строку досудового розслідування, з 29.01.2026 по 29.03.2026 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що підозрювана ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки покарання за вчинене нею кримінального правопорушення, передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, з урахуванням специфіки вчинення шахрайських дій, ОСОБА_8 може знищити мобільні термінали, сім-картки, банківські картки, записи про вчинення шахрайства. Беручи до уваги висунуту ОСОБА_8 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 190 КК України, беручи до уваги сімейний та майновий стан підозрюваної, слідчий суддя вважав за потрібне визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 199 680 грн., що буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах підозрювану ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 4 ст.190 КК України, які відносяться до категорії не тяжких та тяжких злочинів, про що їй вручено повідомлення про підозру.

Тому, щодо апеляційних доводів захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, то вони не відповідають дійсності та суперечать матеріалам клопотання, оскільки слідчий суддя у своїй ухвалі правильно вказав, що обґрунтована підозра ОСОБА_8 у вчиненні зазначених злочинів підтверджується письмовими доказами, які перелічені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, копії яких слідчий долучив до свого клопотання, і які наявні в матеріалах кримінального провадження.

У рішенні Європейського Суду з прав людини (справа "Мацнеттер проти Австрії") зазначено, що підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність ризиків, зокрема, вчинення обвинуваченим подальших правопорушень.

При визначенні ризиків має враховуватися особистість підозрюваної, її моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій вона зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні не тяжкого та тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 4 ст. 190 КК України, за яке законом визначено покарання вигляді позбавленням волі на строк до восьми років, і існує ризик продовження нею злочинної діяльності, що становить підвищену суспільну небезпеку та ухилення від явки до слідчого і суду.

Колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона підозрюється, може реально спонукати її до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду. Так само в апеляційній скарзі захисника не спростовані доводи суду першої інстанції про наявність ризиків того, що підозрювана може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, чи інших підозрюваних, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованих правопорушень, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

При цьому, апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали не містять.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, характеризується позитивно, однак зазначає, що вказані захисником соціальні фактори не спростовують викладені в оскаржуваній ухвалі висновки та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

Інші посилання захисника були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд також вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих злочинів, її суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан підозрюваної, наявність утриманців, стан здоров`я, інші дані про її особу, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зважаючи на те що злочин вчинений проти власності, правильно визначив підозрюваній як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 199 680 грн., що відповідає 60 прожитковим мінімумам для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання останньою, покладених на неї обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_8 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання в апеляційній скарзі захисник, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 30 січня 2026 року щодо підозрюваної ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: