Провадження № 11-кп/819/314/26 Доповідач: ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000335 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 24.12.2025 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцяс. Новоолександрівки Нижньосірогозького району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.125 КК України.

в с т а н о в и в:

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн 00 коп.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 01.11.2025 близько 12:30 години, перебуваючи на пішохідній зоні біля перехрестя вулиць 49-ї Гвардійської Херсонської дивізії та Покришева в м. Херсон, під час раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, їх наслідків та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс йому три удари правою рукою в обличчя та по голові, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців лівої вушної раковини, лівих повік, садни лоба справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Ці умисні дії ОСОБА_7 перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із отриманими ОСОБА_8 тілесними ушкодженнями.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити, вказати у резолютивній частині вироку, що на підставі ст.100 КПК України речовий доказ оптичний диск з відеозаписом зберігати у матеріалах кримінального провадження.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В підтвердження своїх доводів зазначає, що постановою дізнавача від 06.11.2025 визнано речовим доказом оптичний диск з відеозаписом та визначено зберігати речовий доказ у матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, судом першої інстанції не вирішено питання щодо долі речових доказів.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному розгляді, не надходило.

Позиції сторін.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора про зміну вироку задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.125 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченим кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Незважаючи на те, що вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України учасниками судового провадження не оскаржується, на думку колегії суддів, воно призначене судом першої інстанції відповідно до вимог ст.50, 65 КК України, і узгоджується із принципами справедливості, співмірності та індивідуалізації, відповідає характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

З цим висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Водночас, формулюючи обвинувачення, визнаного судом доведеним щодо ОСОБА_7 , поза увагою суду залишився той факт, що судом першої інстанції не вирішено питання щодо долі речових доказів, і що в свою чергу, суперечить ст.100 КПК України, у зв`язку з чим суд допустив помилку при вирішенні долі речового доказу.

Ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема питання, що належить вчинити з речовими доказами.

Відповідно до ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема, рішення щодо речових доказів.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 не дотримався, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст.99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати , зокрема матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації.

Постановою дізнавача від 06.11.2025 визнано речовим доказом оптичний диск з відеозаписом та визначено зберігати речовий доказ у матеріалах кримінального провадження.

Отже, не визначення долі речового доказу суперечить ст.100 КПК України, і відповідно до вказаної норми закону оптичний диск підлягає зберіганню у матеріалах кримінального провадження.

Не зазначивши у вироку рішення про долю речового доказу, суд першої інстанції допустив істотне порушення кримінального процесуального закону.

Згідно п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження, зважаючи на що, апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.408 КПК України слід змінити в частині вирішення питання щодо речових доказів.

Істотних порушень вимог КПК України, які б тягли за собою скасування вироку чи його зміну в іншій частині, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 24.12.2025 щодо ОСОБА_7 в резолютивній частині змінити.

Вказати, що на підставі ст.100 КПК України речовий доказ оптичний диск з відеозаписом зберігати у матеріалах кримінального провадження.

У решті вирок щодо нього - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4