Справа № 519/259/26
Провадження № 1-кс/519/65/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 м. Південне

Слідчий суддя Південного міського суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000780 від 03.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301-1, ч. 4 ст. 152 КК України:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого на посаді електромонтера в ДП «МТП Південний», який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , вироком Суворовського районного суду м. Одеси засуджений за ч.2 ст.156 КК України, ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.01.2026 ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_5 призначено покарання за ч.2 ст.156 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з вихованням дітей строком на 3 роки, вирок набрав законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання ним законної сили,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим за погодженням з прокурором до суду подано клопотання про продовження дії підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання в повному обсязі.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя керується положеннями ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод за змістом яких, обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, та враховує, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Згідно із ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення - є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Тому, продовжуючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано підозрюваному запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, усі докази в судовому засіданні не перевірені й під страхом можливості застосування покарання, передбаченого санкцією статті, яка інкримінована підозрюваному, останній може переховуватись від суду. Підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки їх покази є визначальними у кримінальному провадженні.

Суд також вважає доведеним існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню, з огляду на те, що проводяться відповідні слідчі дії, підозрюваний, маючи доступ до інформації про перебіг розслідування, може вчиняти дії, спрямовані на ускладнення або зрив проведення таких слідчих дій, у тому числі шляхом порушення встановлених правил спілкування з дітьми або створення психологічного тиску, що призводить до необхідності повторного проведення процесуальних дій та затягування строків розслідування. Особливу небезпеку становить той факт, що всі ключові докази у провадженні ґрунтуються на показаннях малолітніх та неповнолітніх осіб, які відповідно до практики ЄСПЛ потребують посиленого захисту з боку держави.

Суд на підставі налізу наданих матеріалів не виключає існування ризику, передбаченого п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на специфіку інкримінованих злочинів та їх умисний характер.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доцільним продовжити обраний до підозрюваного запобіжний захід та вважає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на вищевикладені обставини, у задоволенні клопотання захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту, слід відмовити.

Ухвалою слідчого судді Південного міського суду Одеської області від 30.12.2025 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк шістдесят днів, в межах строку досудового слідства, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту взяття ОСОБА_5 під варту, тобто з 30 грудня 2025 року. Строк дії ухвали до 27 лютого 2026 року включно.

Як вбачається з матеріалів клопотання завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо через складність провадження та необхідність виконання ряду процесуальних дій.

Відповідно до ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

20.02.2026 керівником Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 було винесено постанову про продовження строку досудового слідства до трьох місяців, тобто до 27.03.2026.

У зв`язку із вищевикладеним суд визнає за доцільне продовжити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави згідно ч. 4 ст. 183 КПК.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 176-178, 183, 186, 193-194, 196, 197, 199, 205, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчої СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000780 від 03.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301-1, ч. 4 ст. 152 КК України.

Підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування на 31 день, тобто до 27.03.2026 включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8

Копію ухвали отримав: «___» год. «___» хв. «___»_____________2026 року

Підозрюваний: __________________ ОСОБА_5