Справа № 154/3105/22
Провадження № 1-кп/931/3/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у колегіальному складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування накладеного арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 23 березня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Локачинського районного суду Волинської області перебуває вищевказане кримінальне провадження на стадії судового розгляду.

10 березня 2026 року захисник ОСОБА_7 подав клопотання про скасування арешту на майно, мотивуючи тим, що ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду від 31.08.2022 з метою забезпечення можливості відшкодування матеріальних збитків у кримінальному провадженні накладено арешт на майно ТОВ «Комфорт-Еко», директором якого є ОСОБА_6 , а саме на автомобіль марки Volvo ХС90 2021 року випуску, автомобіль марки Ford Cargo 4142D 2016 року випуску; автомобіль марки Ford Cargo 4142D 2016 року випуску; автомобіль марки Ford Cargo 4142D 2016 року випуску; автомобіль марки Mitsubishi Asx 2019 року випуску; автомобіль марки Opel Movano 2017 року випуску. Зазначає, що потерпілою стороною КП «Полігон» було пред`явлено позов про стягнення із ОСОБА_6 збитку в розмірі 2 028 095 грн., а тому для забезпечення можливості задоволення вимог потерпілої сторони, достатньо, щоб такі вимоги були забезпечені майном на вказану суму. Згідно звіту про оцінку автомобіля від 30.04.2024 р. вартість автомобіля марки Volvo ХС90 2021 року випуску близько 2550635 грн. і його буде достатньо для забезпечення вимог цивільного позивача. Перебування ж решти майна, належного ТОВ «Комфорт-Еко» під арештом, є надмірним та недоцільним, оскільки позбавляють можливості підприємство розпоряджатися власним майном з метою здійснення фінансово-господарської діяльності, виконання договірних зобов`язань. Водночас зазначає, що застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру у межах кримінального провадження за ст. 191 КК України не передбачено. Арешт був накладений з порушенням вимог КПК України, оскільки були відсутні правові підстави для його накладення, не враховано співмірність майнової шкоди, таке обмеження у праві користування та розпорядження майна підприємства негативно впливає на його господарську діяльність.

Просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду від 31.08.2022 року у кримінальному провадженні №0000117 від 23.02.2020 року із частини рухомого майна ТОВ «Комфорт-Еко», а саме із: автомобіля марки Ford Cargo 4142D 2016 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 11.11.2020; автомобіля марки Ford Cargo 4142D 2016 року випуску, р.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 від 28.08.2020; автомобіля марки Ford Cargo 4142D 2016 року випуску, р.н.з. НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_6 від 26.08.2020; автомобіля марки Mitsubishi Asx 2019 року випуску, р.н.з. НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_8 від 11.08.2020; автомобіля марки Opel Movano 2017 року випуску, р.н.з. НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_10 від 05.08.2020.

У судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали подане клопотання про скасування арешту на майно, з підстав зазначених у ньому. Клопотання в частині скасування арешту на автомобілі марки Mitsubishi Asx 2019 року випуску та марки Opel Movano 2017 року випуску просили залишити без розгляду. Звернули увагу, що автомобілі, з яких просять зняти арешт, 2016 року випуску та потребують оновлення для здійснення підприємницької діяльності. Тривалість накладення арешту позбавляє можливості продати вказані автомобілі. Крім того, це порушує права інших власників корпоративних прав ТОВ «Комфорт-Еко».

Прокурор ОСОБА_5 в частині зняття арешту на три автомобілі 2016 року випуску не заперечував.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З огляду на те, що ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 просили залишити без розгляду клопотання в частині скасування арешту на автомобілі марки Mitsubishi Asx 2019 року випуску та марки Opel Movano 2017 року, суд, виходячи з принципів диспозитивності та змагальності кримінального процесу, вважає за доцільне задовольнити вказану заяву.

Відповідно до ч.1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч.6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч.10 ст. 170 КПК України)

Згідно з частиною 2 статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000117 від 23 березня 2020 року ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, а саме у привласненні чужого майна в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а також у складанні і видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки.

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_6 на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, виконував обов`язки директора ТзОВ «Комфорт-Еко» та був наділений повноваженнями щодо керування господарською діяльністю підприємства.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, є особливо тяжким корупційним злочином, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 серпня 2022 року накладено арешт на корпоративні права підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Еко» у розмірі 75%, номінальною вартістю 3000000,00 грн, шляхом заборони розпоряджатися ними та вчиняти будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань».

Накладено арешт на рухоме майно, а саме, на: автомобіль марки Volvo XC90 2021 року випуску, № шасі кузова НОМЕР_11 ; автомобіль марки Ford Cargo 4142D 2016 року випуску, № шасі кузова НОМЕР_12 ; автомобіль марки Ford Cargo 4142D 2016 року випуску, № шасі кузова НОМЕР_13 ; автомобіль марки Ford Cargo 4142D 2016 року випуску, № шасі кузова НОМЕР_14 ; автомобіль марки Mitsubishi Asx 2019 року випуску, № шасі кузова НОМЕР_15 ; автомобіль марки Opel Movano 2017 року випуску, № шасі кузова НОМЕР_16 , що належать ТОВ «Комфорт-Еко», шляхом заборони розпорядження цим майном.

Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Крім того, ухвалою суду від 15.03.2023 року прийнято до розгляду цивільний позов директора КП «Полігон» ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь КП «Полігон» матеріальної шкоди в розмірі 2028095,00 гривень.

Згідно з ч 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто суд має право скасувати арешт майна лише з двох підстав, а саме: у разі доведення існування обставин, які підтверджують, що арешт накладено необґрунтовано або в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Оцінка обґрунтованості арешту в порядку розгляду клопотання про його скасування проводиться виключно з урахуванням обставин та аргументів, які не були предметом оцінки на етапі накладення арешту. Повторна перевірка законності рішення слідчого судді про арешт майна в рамках ст. 174 КПК не допускається, оскільки кримінальний процесуальний закон визначає для такого перегляду виключно апеляційну процедуру.

При вирішенні клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування арешту з частини рухомого майна суд бере до уваги, що арешт на вищевказане майно слідчим суддею Володимир-Волинського міського суду накладено з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, яке передбачене ч. 5 ст. 191 КК України.

Також встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_6 належить 75% статутного капіталу ТОВ «Комфорт-Еко», номінальна вартість яких становить 3000000 грн. У власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Еко» перебувають вищевказані транспортні засоби. Тож частка ОСОБА_6 щодо автомобілів та вкладу до статутного фонду вказаного товариства можуть стати предметом конфіскації за наслідками розгляду кримінального провадження.

Виходячи із зазначеного, суд не вбачає підстав стверджувати, що арешт на майно було накладено необґрунтовано. Слідчий суддя, накладаючи арешт, встановив наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно може бути предметом конфіскації. Доводи, наведені в клопотанні, не дають суду підстав дійти інших висновків та зводяться виключно до незгоди з постановленим раніше рішенням.

Більше того, доводи клопотання фактично спрямовані на проведення детальної оцінки правових підстав для конфіскації майна, що на даному етапі провадження є неприпустимим.

Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ця норма кореспондується з пунктом 12 частини 1 статті 368 КПК України, за якою ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки в поданому до суду клопотанні про скасування арешту майна, а також в ході судового розгляду вказаного клопотання захисником ОСОБА_7 не доведено та в судовому засіданні не знайшло підтвердження, що в подальшому застосуванні арешту майна згідно ухвали слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 серпня 2022 року відпала потреба, оскільки є всі підстави вважати, що майно може бути відчужене або приховане, в задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити, оскільки таке є передчасним.

Доводи захисника про те, що для забезпечення можливості задоволення вимог потерпілої сторони достатньо, щоб такі вимоги були забезпечені майном на співмірну суму, заслуговують на увагу, однак арешт на рухоме майно був накладений з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, яке передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, а не тільки для забезпечення вимог цивільного позивача.

Відмовляючи у скасуванні арешту майна суд також враховує, що існування такого обтяження на транспортні засоби шляхом заборони ними розпоряджатися не є припиненням права власності на них і жодним чином не обмежує реалізацію правомочностей щодо володіння та користування такими транспортними засобами, окрім права розпоряджатися ними. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності, яке полягає у тимчасовій забороні відчужити транспортні засоби, що за своєю сутністю є найменш обтяжливим способом арешту та не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи.

Враховуючи вищезазначене та те, що на даний час кримінальне провадження перебуває на завершальній стадії, суд дійшов висновку, що в клопотанні про скасування арешту із частини рухомого майна необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-174, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування арешту на майно - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та проголошено о 11:45 год 26 березня 2026 року

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3