Справа № 947/7234/26
Провадження № 1-кс/947/2338/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоровя особи слідчого відділу ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000218 від 14.02.2026 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця, який перебуває на посаді водія-електрика третього відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому звані «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 14.02.2026 року приблизно об 11:00 годині оперуповноважений відділу активних заходів Головного оперативно розшукового відділу 26 Прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 та виконував оперативні заходи згідно поставленого бойового розпорядження, та доручення слідчого.

В подальшому до ОСОБА_8 під`їхав автомобіль марки «Рено Дастер» чорного кольору, державний номер НОМЕР_2 , з якого вийшли три співробітники РТЦК та СП один із яких представився як ОСОБА_4 , яким оперуповноважений відділу активних заходів Головного оперативно розшукового відділу НОМЕР_3 Прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , повідомив що він співробітник прикордонної служби та пред`явив службове посвідчення, в подальшому в ході розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , виник раптовий словесний конфлікт, в ході якого в ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді водія-електрика третього відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому звані «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 58, 59, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 14.02.2026 року об 11 годині 00 хвилини, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень оперуповноваженому відділу активних заходів Головного оперативно розшукового відділу НОМЕР_3 Прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , який знаходився навпроти нього, та у відповідності до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є співробітником правоохоронного органу, тримаючи у правій руці заздалегідь підготовлений ним, для заподіяння тілесних ушкоджень балончик із засобом для захисту сльозоточивої та дратівливої дії (ТЕРЕН-4М), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, та бажаючи їх настання, порушуючи суспільні відносини, що забезпечують нормальну діяльність правоохоронних органів, їх авторитет та життя і здоров`я правоохоронця, з мотивів явної неповаги до авторитету органів державної влади та правоохоронної діяльності в цілому, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 , є працівником 26 Прикордонного загону, а саме: оперуповноваженим відділу активних заходів Головного оперативно розшукового відділу НОМЕР_3 Прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 , який перебуває при виконанні службових обов`язків, направив у бік його обличчя сопло вищезазначеного балона, та розпилив його вміст в обличчя та очі ОСОБА_8 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку шкіри обличчя.

За викладених обставин, 15.02.2026 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконання цим працівником службових обов`язків.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

У судовому засіданні -

Прокурор просив застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт.

Захисник підозрюваного не заперечувала проти задоволення клопотання.

Підозрюваний з підозрою погодився та щодо застосування запобіжного заходу підтримав думку свого захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно матеріалів поданого клопотання, 15.02.2026 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконання цим працівником службових обов`язків.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 від 14.02.2026 року; показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 14.02.2026 року; довідкою ОСОБА_8 з КНП «МКЛ №1» ОМР від 14.02.2026 року; показаннями свідка ОСОБА_9 від 14.02.2026 року; показаннями свідка ОСОБА_10 , від 14.02.2026 року.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, а лише на підставі долучених до клопотання матеріалів вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення такого злочину.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину (зокрема - позбавленням волі на строк п`ять років), а також те, що підозрюваний неодружений, малолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про його слабкі соціальні зв`язки, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи також те, що підозрюваному ОСОБА_4 відомі анкетні дані потерпілого та свідків, на показання яких наразі посилається сторона обвинувачення в обґрунтування пред`явленої йому підозри, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним на потерпілого та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків є об`єктивним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих і свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України в умовах дії воєнного стану на території держави, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку, що доцільним буде застосування відносно такої особи запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 14.04.2026 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного строком до 14.04.2026 року, в межах строку досудового розслідування, обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчих СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, які входять до групи слідчих по даному кримінальному провадженню, за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова 15А, за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1