Справа № 362/9081/25
Провадження № 1-кп/362/372/26
ВИРОК

Іменем України

12.05.2026 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

її представника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Василькові Київської області матеріали кримінального провадження № 0001935, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Велика Андрусівка Світловодського району Кіровоградської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого водієм вантажного автомобіля в товаристві з обмеженою відповідальністю "Спецтранс ВВ" (далі ТОВ "Спецтранс ВВ"), який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

05 вересня 2025 року близько 16 години 02 хвилини водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки MAN TGA 18.480, pеєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Pacton T3001, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись на 68 км + 650 м автодороги Київ-Одеса в напрямку міста Одеса, в місці розвороту зустрічного транспорту, в порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), а саме: підпункту "б" пункту 2.3, в якому зазначено, що "Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі"; підпункту "д" пункту 2.3, згідно з яким "Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху"; пункту 10.1, за яким "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху", пункту 10.4, який передбачає, що "Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот", не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, почав виконувати маневр розвороту в напрямку міста Київ, при цьому не надав перевагу в русі автомобілю марки ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався по головній дорозі в напрямку міста Київ, в результаті чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому-вивиху тіла 7 шийного хребця, перелому гілки нижньої щелепи ліворуч; струсу головного мозку; ран на лобі справа, на підборідді, на шиї та на лівому плечі.

Перелом-вивих тіла 7 шийного хребця відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6, є небезпечними для життя; всі інші ушкодження належать до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тому що для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк - більш ніж 3 тижні.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог підпунктів "б", "д" пункту 2.3, пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфікуються за частиною другою статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

ІІ. Позиції учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні підтримала пред`явлене обвинувачення. Просила суд із урахуванням позиції обвинуваченого здійснювати розгляд кримінального провадження, ураховуючи вимоги частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), та обмежитись допитом обвинуваченого та документами, що характеризують обвинуваченого, стосуються процесуальних витрат і речових доказів у кримінальному провадженні. Зауважила, що їй зрозуміло неможливість оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.

В судових дебатах прокурор просила, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, його наслідки, необережну форму вини, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення), відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який постійно з 1991 року працює водієм, має виключно позитивні характеристики з місця роботи та місця проживання, раніше не судимий, відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілої, підтримання обвинуваченим Збройних Сил України шляхом здійснення на їх користь благодійних внесків, зокрема 07.05.2026 в сумі 20 000 гривень, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами та звільнити його відповідно до положень статті 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених частиною першою статті 76 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, визнав повністю і, не оспорюючи фактичні обставини, про які зазначено в обвинувальному акті, місця та часу вчинення правопорушення, з приводу пред`явленого йому обвинувачення, надав наступні показання: підтвердив, що він дійсно 05 вересня 2025 року, близько 16-ї години, керуючи технічно справним автомобілем марки MAN TGA 18.480 з напівпричепом Pacton T3001, рухаючись по автодорозі Київ-Одеса в напрямку міста Одеса, виконував маневр розвороту в напрямку міста Київ, неправильно розрахував дистанцію до автомобіля ВАЗ 21103, який рухався по головній дорозі в напрямку міста Київ, та не надав йому перевагу в русі, в результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів і пасажир автомобіля ВАЗ 21103 ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження. Повідомив, що про вчинене шкодує, розкаюється, розуміє, яку шкоду спричинив потерпілій, надавав їй допомогу як безпосередньо на місці ДТП, так і згодом, відшкодувавши завдану моральну шкоду. Подав суду письмову заяву про щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Зазначив, що все трудове життя працює водієм, має понад 34 роки водійського стажу, раніше подібних правопорушень не вчиняв, до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягався, робота водієм є його основним джерелом доходу, її втрата погіршить його матеріальне становище, позбавить можливості утримувати сім`ю та допомагати родині, що становитиме невиправданий тягар для нього та його родини. Тому просив суд не застосовувати до нього додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин відповідного кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Обвинувачений зазначив, що визнання винуватості є добровільним, показання надані без жодного тиску/впливу з боку інших осіб; підтвердив усвідомлення неможливості оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.

В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_6 ще раз вибачився перед потерпілою та її сім`єю, сказав, що дійсно винен у ДТП та його наслідках, але він не бажав такого, шкодує про те, що сталось. Просив суд застосувати мінімальне покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію свого підзахисного, погодився з розглядом кримінального провадження в скороченому порядку відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України, а саме допитати лише обвинуваченого, дослідити письмові документи, що стосуються процесуальних витрат і речових доказів, матеріалів, що характеризують обвинуваченого.

В судових дебатах захисник просив врахувати, що його підзахисний щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою провину, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, примирився з потерпілою, яка не має до обвинуваченого претензій ані морального, ані матеріального характеру, ОСОБА_6 має виключно позитивні характеристики з місця роботи та проживання, раніше не судимий, тож просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання без позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому просив врахувати, що обвинувачений все трудове життя працював лише водієм, ця професія є основним джерелом доходу ОСОБА_6 та його сім`ї, в 55 років обвинувачений вже не здобуде нової спеціальності та іншої роботи, зважаючи на його стан здоров`я. Надав суду підтверджуючі медичні документи щодо перенесеного обвинуваченим у 2022 році інфаркту міокарду та наявності в нього цукрового діабету. Звернув увагу суду, що втрата роботи обвинуваченим може призвести до зайвих емоційних переживань, соціальних та психологічних проблем, що позначиться на його здоров`ї та становитиме невиправданий тягар, тому просив суд застосувати індивідуальний підхід в призначенні ОСОБА_6 покарання та не призначати додаткове покарання, передбачене санкцією статті КК України.

Потерпіла ОСОБА_4 погодилась на скорочений розгляд кримінального провадження, зазначила, що їй зрозумілі зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які вона не оспорює, а також неможливість оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку у разі скороченого розгляду справи.

У судових дебатах потерпіла просила суд призначити обвинуваченому мінімальне покарання та не позбавляти його права керування транспортними засобами. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 погодився із скороченим розглядом кримінального провадження, про обмеження права апеляційного оскарження фактичних обставин справи обізнаний.

У судових дебатах просив суд зважити на позицію потерпілої, не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, підтвердив, що ОСОБА_6 відшкодував потерпілій моральну шкоду, будь-яких претензій до нього остання не має.

ІІІ. Обсяг та порядок дослідження судом доказів

Відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколами до неї, а також практикою Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення частини третьої статті 349 КПК України, суд у порядку частини третьої статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, перевіркою відомостей, котрі характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів і процесуальних витрат.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення підтверджені доказами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини справи доведеними.

ІV. Висновки суду щодо пред`явленого обвинувачення

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнанням своєї вини.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за частиною другою статті 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

V. Мотиви призначення покарання. Обставини, які пом`якшують

та обтяжують покарання

Відповідно до статей 50, 65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20 при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до цього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за статтею 286 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі статтями 12, 25 КК України є тяжким злочином з необережною формою вини (тобто обвинувачений не мав конкретних мотивів чи умислу на вчинення злочину). Обвинувачений ОСОБА_6 , 55-річного віку, одружений, має родину, зареєстроване місце проживання, за яким характеризується позитивно, тобто міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований водієм, згідно з наданою медичною довідкою (дійсна до 14.04.2027) до керування транспортними засобами придатний, має виключно позитивні характеристики за місцем роботи, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, добровільно компенсував потерпілій моральну шкоду, будь-яких претензій остання до нього не має, активно допомагає Збройним Силам України (зокрема, 07.05.2026 здійснив благодійний внесок на користь Збройних Сил України у розмірі 20 000 грн.).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, про них не зазначала і прокурор в обвинувальному акті.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, ступеня тяжкості вчиненого злочину, необережної форми вини, наявності обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), та відсутності обставин, що його обтяжують, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, який усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, беззаперечно визнав свою вину та щиро розкаявся, примирився з потерпілою, відшкодував потерпілій моральну шкоду, будь-яких претензій остання до нього не має, з огляду на особу винного, його вік, стан здоров`я, соціальний стан (одружений, має зареєстроване місце проживання, офіційно працевлаштований), виключно позитивні характеристики за місцем роботи та місцем проживання, відсутність судимості та даних щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема за порушення правил дорожнього руху, який на обліку в лікаря психіатра та/або нарколога не перебуває, з огляду на позицію прокурора та потерпілої, висловлену в судових дебатах, виходячи з принципів законності, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, беручи до уваги обумовлену статтею 50 КК України мету покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції частини другої статті 286 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків. На думку суду, таке покарання, без ізоляції від суспільства, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Що стосується застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією частини другої статті 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке носить альтернативний характер, суд, зважаючи на позицію прокурора та потерпілої, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 . 55-річного віку, має середню освіту, спеціальність "водій", працює водієм з 29.05.1991 (понад 34 роки), це є основне джерело доходу для нього та його сім`ї, набуття нової спеціальності та пошук нової роботи (у разі позбавлення водійських прав) становитиме для ОСОБА_6 , зважаючи на його вік та стан здоров`я, невиправданий тягар, ураховуючи його виключно позитивні характеристики (у тому числі як водія) за місцем роботи, відсутність судимості та даних щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема за порушення правил дорожнього руху, з огляду на конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся, активно сприяв виправленню ситуації, що склалась, відшкодував потерпілій моральну шкоду, будь-яких претензій остання до нього не має, ураховуючи позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним, не становити надмірного тягаря для особи (справа "Бакланов проти росії" від 09.06.2005), суд вважає за можливе у цьому випадку обмежитись призначенням обвинуваченому основного покарання, передбаченого санкцією частини другої статті 286 КК України (із застосуванням положень статті 75 КК України), без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Саме таке покарання, на думку суду, є домірним вчиненому злочину, достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме меті гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Підстав для застосування статей 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Цивільний позов не пред`являвся.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні у загальному розмірі 10 251,10 гривень відповідно до частини другої статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

З урахуванням положень частини четвертої статті 174 КПК України суд вважає за необхідне скасувати арешт, що був накладений ухвалами слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2025 у справі № 357/14319/25 на два автомобілі та напівпричіп.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

На підставі викладеного та статей 50, 52, 65-67, 75, 76, 286 КК України, керуючись статтями 100, 124, 126, 174, 349, 368-371, 374, 394, 532, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

2. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Іспитовий строк ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 12 травня 2026 року.

3. Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

4. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в загальному розмірі 10 251 (десять тисяч двісті п`ятдесят одна) гривня 10 копійок.

5. Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2025 року у справі № 357/14319/25 (провадження № 1-кс/357/1895/25, № 1-кс/357/1896/25, № 1-кс/357/1897/25) на:

автомобіль марки ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з механічними пошкодженнями, власником якого є ОСОБА_9 ;

автомобіль марки MAN TCA 18.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями, власником якого є ТОВ "Спецтранс ВВ";

напівпричіп Pacton T3001, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з механічними пошкодженнями, власником якого є ОСОБА_10 .

6. Речові докази у кримінальному провадженні:

автомобіль марки ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_9 та який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський район, 4 км автодороги Біла Церква Володарка Р-17, після набрання вироком законної сили повернути власнику;

автомобіль марки MAN TCA 18.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ "Спецтранс ВВ" та який повернутий представнику вказаного товариства ОСОБА_10 згідно з наданою розпискою від 17.11.2025, після набрання вироком законної сили залишити у власності ТОВ "Спецтранс ВВ";

напівпричіп Pacton T3001, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 та який повернутий власнику згідно з наданою розпискою від 17.11.2025, після набрання вироком законної сили залишити у власності ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1