Провадження № 1-кп/946/261/26
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про застосування примусових заходів медичного характеру

14 квітня 2026 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0001012, щодо застосування примусових заходів медичного характеру про суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України (далі КК), відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області (далі м. Ізмаїл), громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: ОСОБА_3 , стосовно якого передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, законний представник ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 .

Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається

1.25.12.2025 до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 1 ст.114-1 КК, ухвалою від того ж числа було призначене підготовче судове засідання, а ухвалою від 30.12.2025 був призначений судовий розгляд.

2.У зв`язку з встановленням обставин, що свідчать про неосудність ОСОБА_3 , а також у зв`язку з поданням прокурором клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ухвалою від 14.04.2026 був змінений порядок судового розгляду цього кримінального провадження, і судовий розгляд продовжений згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК, а саме щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази

3. ОСОБА_3 , страждаючи на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїчної, період спостереження менше року, дисоціативний дефект, параноїдний синдром (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F 20.09» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого не був здатним усвідомлювати свої дії та керувати ними, перебуваючи у стані неосудності, 14.07.2025 приблизно о 23:25 год., знаходячись біля будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , намагаючись пошкодити або знищити об`єкт, що має важливе оборонне значення, заздалегідь підготував запальну суміш, розміщену в скляній тарі, типу пляшка невстановленого об`єму (так званий «коктейль Молотова»), яку спорядив ганчір`ям та частково заповнив легкозаймистою речовиною попередньо бензином, придбаним невстановленим шляхом. Після цього, підпалив гніт і намагався закинути пляшку через головний вхід в приміщення адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, через причини, що не залежали від ОСОБА_3 , наслідки, на які були направлені його дії, не настали через те, що спалах вчасно помітив персонал ІНФОРМАЦІЯ_3 та відреагував на дії ОСОБА_3 .

4.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК, а саме закінчений замах на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

5.Під час судового розгляду ОСОБА_3 не визнав обставини, викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру, та відмовився від дачі показань.

6.Однак, незважаючи на невизнання обставин щодо суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 , та обставина, що зазначене суспільно небезпечне діяння мало місце і воно було вчинене саме ОСОБА_3 , повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, обсяг та порядок дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження згідно ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

7.Так, згідно даним рапорту старшого інспектора-чергового Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області (далі Ізмаїльського РВП), 14.07.2025 о 23:40 год. зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 14.07.2025 о 23:40 год. за адресою: вул. Кулікова, буд. 31, м. Ізмаїл, молодий хлопець зі світлим волоссям, худої статури кинув коктейль « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у двір ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого побіг у бік футбольного поля, пляшка з бензином розбилась, ганчірка лежить поруч у бензині (а.п. 63). Вказані дані стали підставою для внесення 15.07.2025 відповідних відомостей до ЄРДР за № 0001012 та початку досудового розслідування (а.п. 62).

8.Відповідно до рапорту інспектора чергового Ізмаїльського РВП, 15.07.2025 о 20:54 год. за адресою: вул. Кулікова, буд. 31, м. Ізмаїл, через секретаря надійшло звернення від заступника начальника управління СБУ ОСОБА_7 щодо протиправних дій з боку невстановленої особи для його долучення до матеріалів ЄО №19083 (ЄРДР № 0001012) для їх подальшого спільного розгляду (а.п. 64).

9. Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.07.2025, ОСОБА_8 повідомив про те, що 14.07.2025 о 23:25 год. невідома особа підійшла до центрального входу приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та здійснила підпал запальної суміші, після чого кинула її до входу ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п. 65).

10.В ході огляду місця події, згідно протоколу від 15.07.2025 та додатку до нього у виді фототаблиць, була оглянута прилегла територія, а саме вхід до адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 (а.п. 66 76). Так, перед входом до адміністративної будівлі з обох сторін розташовані споруди з дерев`яного каркасу, всередині якого знаходяться мішки з піском. На бетонному покритті біля вказаної споруди, що розташована праворуч від входу виявлений фрагмент матеріалу сірого кольору, який рясно просочений рідиною з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів. Навколо цього фрагменту матерії в радіусі 1,5 м виявлена значна кількість сірників, які розкидано у хаотичному порядку та наявні сліди горіння з однієї сторони. Також навколо вищевказаної матерії виявлено значну кількість уламків білого прозорого скла. Також при огляді прилеглої території на відстані 8 м від сходів з правої сторони від входу у західному напрямку на асфальтному покритті виявлено один сірник зі слідами горіння з однієї сторони. При детальному огляді споруди з дерев`яного каркасу, всередині якої мішки з піском, на відстані 90 см від нижньої частини, 20 см від лівого краю виявлено пошкодження сонцезахисної сітки у вигляді отворів невизначеної форми у радіусі 12 см.

11.Під час затримання ОСОБА_3 був проведений його особистий обшук, в ході якого були вилучені речі, а саме: куртка чорного кольору з капюшоном, з білою горизонтальною смужкою та написом «CROPP», футболка сірого кольору з написом «Danger Zone», спортивні штани чорного кольору без будь-яких написів та без бірки та кросівки чорного кольору з білою підошвою з емблемою «Nike» (а.п. 86 90).

12.Відповідно до даних протоколу від 15.07.2025 та додатку до нього у виді відеозапису (а.п. 80 85), під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2025 (а.п. 78 79), у період часу з 15:35 год. до 16:34 год. 15.07.2025 у присутності понятих за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , у підсобному приміщенні (сараї) виявлено чотири відрізки тканини різної форми, довжини та кольору з характерним запахом горючих речовин. Крім того, у приміщенні спальні у крайньому лівому куті виявлено системний блок «Hiditec powered by ASUS» чорного кольору.

13.На виявлених під час огляду місця події від 15.07.2025 ганчірці білого кольору та уламках скла присутні сліди суміші змінених світлих нафтопродуктів та залишкових нафтопродуктів, що вбачається з висновку експерта №КСЕ-19/116-25/22190 від 28.10.2025. Крім того, за даними цього ж висновку експерта, на чотирьох відрізках тканини, що були вилучені 15.07.2025 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 , виявлені сліди залишкових нафтопродуктів (а.п. 149 154).

14.Напрямок руху ОСОБА_3 перед вчиненням суспільно-небезпечного діяння та після нього, а також безпосередньо момент підпалу входу до адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 були зафіксовані камерами відеоспостереження, що розташовані в м. Ізмаїлі за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , що були вилучені на підставі відповідних постанов слідчого від 16.07.2025 (а.п. 95 96, 108 109, 120 121), відповідно до протоколів про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 16.07.2025 (а.п. 97 99, 110 112, 122 124).

15.Окрім зазначених доказів, те, що саме ОСОБА_3 вчинив діяння, що підпадає під ознаки замаху на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період у формі спроби пошкодження або знищення об`єкта, що має важливе оборонне значення, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 , який під час судового розгляду пояснив, що він є військовослужбовцем. У 2025 році в теплу пору року опівночі він, перебуваючи на чергуванні в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , побачив силует особи, після чого почув удар, за яким пішов спалах. Спочатку він не зрозумів, що сталося, а потім він побачив, що в приміщення будівлі кинули «коктейль Молотова». Вийшовши на крильце, він побачив як особа чоловічої статі, одягнена у чорно-білий спортивний костюм із сірим капюшоном та різнокольоровими кросівками, побігла в бік трансформаторів. Він не мав можливості переслідувати чоловіка, оскільки перебував один на вахті. Він зазначив, що під час чергування вони перебувають у формі та отримують зброю. Він впевнений, що це був саме ОСОБА_3 , оскільки капюшон був натягнутий на хлопцеві так само, як і під час судового засідання він натягнутий у нього, риси обличчя та ніс дуже схожі. «коктейль Молотова», що був виготовлений як зазвичай з ганчірки, півлітрової банки та бензину, потрапив у ліву сторону захисного загородження. Він зазначив, що від загорання була спричинена мінімальна незначна шкода, оскільки вогонь загасили вчасно, він гасив його ногою.

16.При цьому у суду відсутні підстави недовіряти показанням цього свідка, адже вони узгоджуються із сукупністю інших доказів, досліджених судом, зокрема, з даними протоколу обшуку житла ОСОБА_3 , під час якого за місцем проживання були вилучені також відрізки тканини різної форми, довжини та кольору з характерним запахом горючих речовин, частина яких була використана для виготовлення «коктейлю Молотова», а також з даними відеозаписів. Деякі неточності показань свідка щодо того, що в день події він був одягнений не у військову форму а в цивільну, не можуть свідчити про неправдивість показань свідка, в цілому. Такі неточності суд пов`язує з тим, що свідок тривалий час проходить військову службу, та відповідно і чергування, а тому може не пам`ятати який саме одяг був на ньому в конкретні дні служби. Також дані відеозаписів не свідчать про те, що свідок нічого не гасив, адже не охоплюють всі його дії. До того ж, об`єктив камери перекривали інші особи, а тому неможна точно зрозуміти дії кожної з них. Що стосується впізнання свідком ОСОБА_3 під час судового розгляду, а не під час досудового розслідування, то така процесуальна дія не тільки не суперечить КПК, а й повністю узгоджується з його положеннями. Так, ст. 355 КПК передбачена можливість пред`явлення для впізнання свідкові під час судового розгляду особи. При цьому, положеннями цієї норми не передбачена необхідність при здійсненні цієї процесуальної дії пред`являти для впізнання декількох осіб. Саме тому суд відкидає посилання сторони захисту та не знаходить підстав не брати до уваги показання цього свідка. До того ж він раніше з обвинуваченим взагалі не був знайомим, а тому у нього відсутні підстави для його обмовляння.

17.Свідок ОСОБА_10 під час судового розгляду пояснив, що він є військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він пояснив, що якось він заступив на чергування, проте на момент події перебував у кімнаті для відпочинку. З його слів, на чергування військовослужбовці заступають у формі. Згодом йому повідомили, що сталася спроба підпалу будівлі ТЦК. Як він зрозумів якийсь чоловік кинув щось у напрямку центрального входу до приміщення адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 , спочатку підпаливши цей предмет, а потім кинувши. Він бачив відео з камер відеоспостереження як саме все відбувалося, безпосередньо свідком події він не був та участі у гасінні пожежі він не брав.

18. ОСОБА_5 , що є матір`ю обвинуваченого та що була допитана як свідок, під час судового розгляду пояснила, що її син ОСОБА_3 тривалий час страждає на психічні розлади, через які неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у різних психіатричних закладах, зокрема: у 2023 році перебував на лікуванні у Кишинівській психіатричній лікарні; у 2024 році у Білгород-Дністровській психіатричній лікарні. Вона також зазначила, що її син замкнутий, тільки іноді виходив погуляти, під час розмов вона чула від нього моторошні речі, він міг говорити про кров, на тривалий час поринав у свої думки. Більшість часу він відсторонений. У 2024 році, коли у ОСОБА_3 сталася криза, останній викинув всі свої речі з будинку на звалище, через що вона викликала працівників поліції, а ті, у свою чергу, повідомили їй, що її синові необхідне відповідне лікування. Після лікування ОСОБА_3 запитував у неї, де поділися його речі, на що вона розповіла йому, що він їх сам викинув на звалище, після чого він деякі приніс назад додому. Востаннє вона спостерігала неадекватну поведінку сина влітку 2025 року.

19.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що поза розумним сумнівом мало місце суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК, і про те, що саме ОСОБА_3 вчинив це суспільно небезпечне діяння.

20.При цьому суд не погоджується з позицією сторони захисту щодо того, що у ОСОБА_3 в силу його неосудності не було і не могло бути умислу на вчинення розглядуваного суспільно-небезпечного діяння, що є обов`язковою ознакою складу цього діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК.

21.Так, суд погоджується з тим, що наявність умислу є обов`язковою ознакою складу, але складу саме кримінального правопорушення, а не суспільно-небезпечного діяння. В даному ж випадку ОСОБА_3 вчинив саме суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК, а не відповідне кримінальне правопорушення, оскільки він не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто є неосудним, а тому не є й суб`єктом кримінального правопорушення, а також у зв`язку з цим за вольовою та інтелектуальною ознаками в його діях відсутня й суб`єктивна сторона, саме тому і судом здійснюється судове провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, а не в загальному порядку про кримінальне правопорушення.

22.Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі ОП ККС ВС), що викладений в постанові від 16.01.2023 у справі № 761/37225/20, відповідно до вимог статей 92, 93, 94 КК та ч. 3 ст. 503, ст. 505, ч. 1 ст. 513 КПК при розгляді кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого в стані неосудності, повинна ґрунтуватись лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій, при цьому суд має виходити із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи, з огляду на те, що встановлення будь-якої форми вини у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка такого діяння за наявності до того підстав може здійснюватися із застосуванням ст. 15 КК.

23.ОП ККС ВС у вказані постанові також зазначила, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки (відповідно вольова та інтелектуальна ознаки) не є суб`єктом кримінального правопорушення в розумінні ч. 1 ст. 18 КК і в такому випадку відсутня вина як обов`язкова основна ознака суб`єктивної сторони будь-якого складу кримінального правопорушення, а отже і суб`єктивна сторона. Зазначене є правовою підставою для юридичної оцінки дій неосудної особи не як кримінального правопорушення, а як суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК.

24.Саме тому суд відкидає посилання захисника на відсутність в силу неосудності умислу у ОСОБА_3 на вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК, та виходить із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого ОСОБА_3 діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК, з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву його дій, з огляду на те, що встановлення будь-якої форми вини у діях ОСОБА_3 як неосудної особи об`єктивно є неможливим. При цьому юридична оцінка діяння ОСОБА_3 має здійснюватися також із застосуванням ч. 2 ст. 15 КК, оскільки він виконав усі дії для доведення до кінця діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК, оскільки виготовив та кинув у будівлю РТЦК та СП «коктейль Молотова», але займання не відбулося, і відповідно його суспільно-небезпечне діяння не було доведено до кінця з причин, які не залежали від нього.

25.Суд також не бере до уваги посилання захисника і на те, що оскільки пожежі не було, то й відсутні підстави для висновку, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК, у зв`язку з тим, що такі наслідки не є обов`язковими для оцінки дій особи. Такі наслідки як настання пожежі чи знищення або пошкодження будівлі внаслідок пожежі не передбачені ч. 1 ст. 114-1 КК як обов`язкові ознаки цього діяння. Склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК, є формальним складом, а не матеріальним, оскільки ним не передбачено обов`язкових наслідків, а тому для кваліфікації за ч. 1 ст.114-1 КК не вимагається встановлення конкретних шкідливих наслідків, а достатньо лише самого факту створення перешкод діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період. Крім того, дії ОСОБА_3 кваліфіковані як такі, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК, за ознакою замаху, а тому виникнення пожежі і з цієї точки зору також не є обов`язковим. Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив конкретні дії, спрямовані на підпал будівлі ТЦК та СП, то незалежно від наслідків, його дії підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким керувався

26.Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 272 від 11.03.2026, ОСОБА_3 в період часу, що стосується вчинення суспільно небезпечного діяння, виявляв та на теперішній час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїчної, період спостереження менше року, дисоціативний дефект, параноїдний синдром (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F 20.09 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого не був здатний і на теперішній час він не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. У зв`язку з викладеним, з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, йому рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь (відповідно до ст. 92 КК) (а.п. 219 224).

27.Згідно ч. 2 ст. 19 КК, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

28.За змістом статті 93 КК, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

29.Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 , згідно даним вищезазначеного висновку судово-психіатричної експертизи № 272 від 11.03.2026, під час вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК, внаслідок хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїчної, період спостереження менше року, дисоціативний дефект, параноїдний синдром, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, то у відповідності до ч. 2 ст. 19 КК він знаходився у стані неосудності, у зв`язку з чим він не підлягає кримінальній відповідальності, а тому до нього мають бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

30.При визначені виду примусових заходів медичного характеру, суд у відповідності до ст. 94 КК враховує характер та тяжкість захворювання ОСОБА_3 , тяжкість вчиненого діяння, а також ступінь небезпечності ОСОБА_3 для самого себе та для інших осіб.

31. ОСОБА_3 вчинив суспільне небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки тяжкого злочину, не пов`язаного з посяганням на життя інших осіб.

32.Згідно ч. 4 ст. 94 КК, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

33.Метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК критерії в їх сукупності.

34.Отже, визначаючи тип психіатричної лікарні, в яку необхідно помістити неосудну особу, суд повинен виходити не тільки з її психічного стану, а й з характеру вчиненого нею суспільно небезпечного діяння. На вказане наголосив Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі №158/3103/18.

35.Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості захворювання ОСОБА_3 , тяжкості вчиненого суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки тяжкого злочину, не пов`язаного з посяганням на життя інших осіб, а також з урахуванням ступеня небезпечності ОСОБА_3 для себе та інших осіб, суд у відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 94 КК вважає за необхідним та достатнім застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги саме із посиленим наглядом, оскільки ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду з метою запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь. В цьому випадку суд не вбачає необхідності застосовувати такі примусові заходи медичного характеру як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при застосуванні примусових заходів медичного характеру

36.Судом встановлено, що ОСОБА_3 15.07.2025 був затриманий у даному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді від 16.07.2025 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого продовжувався у встановленому законом порядку та спливає 26.04.2026.

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно з ч. 2 ст. 508 КПК, передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Таким чином, враховуючи, що судом встановлений факт наявності у ОСОБА_3 психічної хвороби лише після надходження висновку судово-психіатричної експертизи № 272 від 11.03.2026 (надійшов до суду лише 08.04.2026, у зв`язку з чим судове засідання відразу ж невідкладно було призначено на 14.04.2026), то застосований відносно нього запобіжний захід підлягає негайній зміні на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

37.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч.4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

Керуючись ст.ст. 93, 94 КК, ст. ст. 369 372, ч. 2 ст. 376, ст. 513 КПК, суд

ухвалив:

1.Застосувати відносно ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

2.Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання ухвалою законної сили змінити з тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

3.З набранням ухвалою законної сили скасувати накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2025 арешти, та:

фрагмент матеріалу сірого кольору, просочений рідиною із характерним запахом пально-мастильних матеріалів; сірники у кількості 58 шт.; уламки білого прозорого скла із залишками наліпки, на якій міститься напис «Верес Ікра»; чотири відрізки тканини різної форми, довжини та кольору з характерним різким запахом пально-мастильних матеріалів, знищити;

вилучений в ході обшуку 15.07.2025 за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 системний блок «Hiditec powered by ASUS» чорного кольору; вилучені 15.07.2025 у період часу з 17:24 год. до 17:39 год. в ході затримання ОСОБА_3 куртку чорного кольору з капюшоном, з білою горизонтальною смужкою та написом «CROPP», футболку сірого кольору з написом «Danger Zone», спортивні штани чорного кольору без будь-яких написів та без бірки, кросівки чорного кольору з білою підошвою з емблемою «Nike», повернути власнику ОСОБА_3 або його законному представнику ОСОБА_5 .

4.Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.07.2025 на вилучені DVD-R диски із записами з камери відеоспостереження, розташованих за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , залишити без змін, та диски з відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

5.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_3 , який перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

6.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

7.Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді, а ОСОБА_3 та прокурору вручити копію ухвали негайно після її проголошення.

8.Повний текст ухвали оголошений 15 квітня 2026 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1