КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/964/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2025 року, задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0002024 від 08.07.2025 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 15.10.2025 у ході обшуку, що проводився на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2025 у справі № 757/47351/25-к, пр. 1-кс-39917/25, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- ніж із дерев`яним руків`ям темно-коричневого кольору із чохлом чорного кольору до нього;

- ніж із руків`ям темно-коричневого кольору із чохлом чорного кольору до нього;

- ніж із резиновим руків`ям чорного кольору із чохлом чорного кольору до нього;

- кастет металевий чорного кольору;

- грошові кошти - 42 банкноти номіналом 100 доларів США кожна, загальною сумою 4200 (чотири тисячі двісті) доларів США.

- зубну щітку;

- станок для гоління.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в накладенні арешту грошових коштів в сумі 4200 (чотири тисячі двісті) доларів США, які були вилучені в ході обшуку 15 жовтня 2025 року та належать ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 4200 доларів США, оскільки клопотання прокурора не містить обґрунтування необхідності такого арешту, а вказує лише на потребу експертизи вилучених предметів (ножів та кастету), що суперечить вимогам ст. 170 КПК України щодо мети арешту.

Апелянт зазначає, що ризики у кримінальному провадженні за п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України не передбачають конфіскації майна, а сторона обвинувачення не довела підстав для арешту грошей як засобу забезпечення, відсутні докази їх злочинного походження чи слідів злочину.

Згідно з доводами апеляційної скарги захисника, мета накладення арешту на грошові кошти не обґрунтована, оскільки вони є особистими заощадженнями підозрюваного ОСОБА_7 , необхідними для утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням смерті матері дитини та відсутності інших джерел доходу.

Підозрюваний ОСОБА_7 є єдиним опікуном дитини, позбавлений можливості працювати через тримання під вартою, а опікою дитини займається батько підозрюваного, який є похилого віку, без постійного доходу, громадянин Азербайджану, що робить арешт коштів непропорційним та шкідливим для інтересів дитини.

Окрім цього, письмові докази, долучені до клопотання прокурора, не підтверджують обґрунтованість арешту на грошові кошти, вилучені під час обшуку.

В судове засідання захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не з`явився, про дату час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином. Разом з тим, від захисника ОСОБА_6 , надійшлоклопотання про проведення апеляційного розгляду, без його участі, також зазначив, що підтримує доводи викладені в поданій апеляційній скарзі в повному обсязі.

Відтак, колегія суддів з урахуванням зазначеного, а також думки прокурора, який вважав за можливе проводити розгляд зазначеної апеляційної скарги, без участі захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , прийшла до висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без участі захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, щоГСУ НП України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002024 від 08.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

В межах даного кримінального провадження встановлено, що 16.10.2025 прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотання про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0002024 від 08.07.2025, яке було вилучено 15.10.2025 в ході обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 у ході якого серед іншого виявлено та вилучено наступне майно, що належить останньому:

- ніж із дерев`яним руків`ям темно-коричневого кольору із чохлом чорного кольору до нього;

- ніж із руків`ям темно-коричневого кольору із чохлом чорного кольору до нього;

- ніж із резиновим руків`ям чорного кольору із чохлом чорного колору до нього;

- кастет металевий чорного колору;

- грошові кошти - 42 банкноти номіналом 100 доларів США кожна, загальною сумою 4200 (чотири тисячі двісті) доларів США;

- зубну щітку;

- станок для гоління.

На обґрунтування вимог, даного клопотання прокурорзазначив, що досудовим розслідування встановлено, що на початку 2025 року ОСОБА_7 почав підтримувати стосунки із ОСОБА_10 , у зв`язку з чим її колишній чоловік ОСОБА_11 почав її ревнувати. На ґрунті цих ревнощів ОСОБА_11 вимагав від ОСОБА_12 припинити підтримувати стосунки із ОСОБА_7 . Крім того, на ґрунті ревнощів між ОСОБА_11 і ОСОБА_7 виникали сварки та склалися стійкі неприязні стосунки, внаслідок чого у невстановлений час та місці, але не пізніше 18.02.2025, ОСОБА_7 , вирішив вчинити умисне вбивство ОСОБА_11 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_7 у невстановлений час та місці, але не пізніше 18.02.2025 придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи короткоствольну бойову нарізну вогнепальну зброю - пістолет Макарова (ПМ), калібру 9x18 мм та бойові пістолетні патронами калібру 9x18 мм.

Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 у невстановлений час та місці підшукав особу, яка за своїми якостями здатна вчинити умисне вбивство, а саме ОСОБА_13 та доручив йому вчинити умисне вбивство ОСОБА_11 на замовлення, на що ОСОБА_13 погодився.

З метою вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_7 надав ОСОБА_13 відомості про потерпілого, а саме вказав на особу потерпілого, показав місце його проживання, місце стоянки транспортного засобу, яким користується потерпілий, надав інформацію про спосіб його життя, а також в невстановлений час та місці, але не пізніше 08.07.2025, передав ОСОБА_13 короткоствольну бойову нарізну вогнепальну зброю - пістолет Макарова (ПМ), калібру 9x18 мм та бойові пістолетні патронами калібру 9x18 мм.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 , діючи на замовлення ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , маючи при собі короткоствольну бойову нарізну вогнепальну зброю - пістолет Макарова (ПМ), калібру 9x18 мм, споряджену бойовими пістолетними патронами калібру 9x18 мм, 08.07.2025 близько 06 години, завчасно, до виходу потерпілого з будинку, прибув до його місця проживання, а саме на прибудинкову територію житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Будучи обізнаним про спосіб життя потерпілого, володіючи відомостями про місцезнаходження автомобіля, яким користується потерпілий, ОСОБА_13 почав очікувати ОСОБА_11 неподалік місця стоянки його автомобіля «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Цього ж дня близько 06 год. 55 хв. ОСОБА_13 побачив ОСОБА_11 , який вийшов з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , підійшов та сів за кермо свого автомобіля «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився на паркувальному майданчику на прибудинковій території зазначеного житлового будинку. У той же час ОСОБА_13 , реалізовуючи злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства, діючи на замовлення ОСОБА_7 , відразу почав рухатись до вказаного автомобіля та, підійшовши впритул до нього зі сторони водійський дверей, умисно здійснив із короткоствольної бойової нарізної вогнепальної зброї - пістолету Макарова (ПМ), калібру 9x18 мм, спорядженого бойовими пістолетними патронами калібру 9x18 мм, два постріли в голову ОСОБА_11 , який знаходився на ведійському сидінні автомобіля «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 , спричинивши проникаючі вогнепальні сліпі кульові поранення голови, внаслідок яких наступила смерть ОСОБА_11 .

Органом досудового розслідування дії підозрюваного ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. З ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України - організація вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненого на замовлення.

15.10.2025 у порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України

Цього ж дня 15.10.2025 у період з 05:11 год. по 12:26 год. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва. від 29.09.2025 у справі № 757/47351/25-к, проведено обшук за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 у ході якого серед іншого виявлено та вилучено наступне майно, що належить останньому:

- ніж із дерев`яним руків`ям темно-коричневого кольору із чохлом чорного кольору до нього;

- ніж із руків`ям темно-коричневого кольору із чохлом чорного кольору до нього;

- ніж із резиновим руків`ям чорного кольору із чохлом чорного кольору до нього;

- кастет металевий чорного колору;

- грошові кошти - 42 банкноти номіналом 100 доларів США кожна, загальною сумою 4200 (чотири тисячі двісті) доларів США;

- зубну щітку;

- станок для гоління.

Тимчасово вилучене майно у вигляді ножів, кастету, грошових коштів, зубної щітки та станка для гоління необхідні органу досудового розслідування для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, проведення відповідних судових експертиз, дослідження та перевірки обставин, з метою підтвердження чи спростування відомостей, які можуть свідчити про використання частини вказаних речей ОСОБА_7 у кримінально-протиправній діяльності, а також щодо набуття їх кримінально протиправним шляхом.

На даний час наявні ризики, що ОСОБА_7 будучи притягнений до кримінальної відповідальності може здійснити приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна зазначеного у клопотанні.

28.10.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 15.10.2025 у ході обшуку, що проводився на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2025 у справі № 757/47351/25-к, пр. 1-кс-39917/25, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- ніж із дерев`яним руків`ям темно-коричневого кольору із чохлом чорного кольору до нього;

- ніж із руків`ям темно-коричневого кольору із чохлом чорного кольору до нього;

- ніж із резиновим руків`ям чорного кольору із чохлом чорного кольору до нього;

- кастет металевий чорного кольору;

- грошові кошти - 42 банкноти номіналом 100 доларів США кожна, загальною сумою 4200 (чотири тисячі двісті) доларів США.

- зубну щітку;

- станок для гоління.

Оскільки дана ухвала оскаржена захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , тільки в частині накладення арешту на - грошові кошти - 42 банкноти номіналом 100 доларів США кожна, загальною сумою 4200 (чотири тисячі двісті) доларів США, тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах вимог поданої апеляційної скарги, а щодо іншого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження за № 0002024 від 08.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України та накладаючи арешт на зазначені грошові кошти,слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора в цій частині та накладення арешту на вказане майно, оскільки постановою слідчого вищевказане майно 15.10.2025 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні 0002024 від 08.07.2025, а також, що є достатні підстави вважати, що майно, вилучене 15.10.2025 в ході обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , ймовірно є майном, що зберегло сліди злочину. Вказане майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, вважав необхідним накласти арешт на вказане майно для запобігання можливості його приховування та використання.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, всупереч твердженням апелянта, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 0002024 від 08.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, в межах якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України та відношення до нього грошових коштів, які визнані речовим доказом в даному кримінальному провадженні,а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про арешт майна в цій частині, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, всупереч твердженням апелянта.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 167, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2025 року, в частині задоволення клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0002024 від 08.07.2025 та накладення арешту на грошові кошти 42 банкноти номіналом 100 доларів США кожна, загальною сумою 4200 (чотири тисячі двісті) доларів США, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4