Провадження №1-кп/463/123/26
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

25 лютого 2026 р. суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

згідно з направленим на адресу суду обвинувальним актом, затвердженим 7 лютого 2023 року прокурором ОСОБА_5 , ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 04.03.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в розшук, в зв`язку з чим зупинено судове провадження.

23.02.2026 на адресу суду прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою приводу його для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також подано клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 01 листопада 2023 року, приблизно о 10 годин 48 хвилин, тобто у період дії воєнного стану на території України, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у коридорі загального користування на 1 поверсі будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно викрав дитячу каляску «Triniti», вартістю 400 грн., що належить ОСОБА_6 . Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 400 гривень. Так, у даному кримінальному провадженні, місце перебування обвинуваченого невідоме, на судові виклики він не з`являється. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_4 оголошено в розшук. На даний час, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, про який свідчать: тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, відсутність міцних соціальних зв`язків (відсутність осіб на утриманні, відсутність місця роботи та/або навчання), факт ухилення від суду; ризик передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, про який свідчить вчинення тяжкого злочину під час дії на території України воєнного стану. Також існує ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з мотивів викладених в ньому, просив таке задоволити.

Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 01 листопада 2023 року, приблизно о 10 годин 48 хвилин, тобто у період дії воєнного стану на території України, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у коридорі загального користування на 1 поверсі будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно викрав дитячу каляску «Triniti», вартістю 400 грн., що належить ОСОБА_6 . Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 400 гривень.

У відповідності до положень ч.2 ст.176 КПК України, тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. У відповідності до ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частина 24 ст. 189 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Із змісту обвинувального акту від 30 листопада 2023 року вбачається зокрема, що ОСОБА_4 таємно викрав майно на загальну суму 400 грн.

Водночас Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 7 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 викладено правову позицію про те, що частина 6 ст. 3 КК передбачає, що зміни до КК можуть вноситися, у тому числі, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення. У пояснювальній записці до запропонованих змін до ст. 51 КУпАП законодавець їх метою визначив саме зміну кримінального законодавства щоби досягнути домірності при застосуванні кримінальної відповідальності за правопорушення незначної тяжкості. Тому зміну в ст. 51 КУпАП розміру коефіцієнта НМ до 2, який розмежовує адміністративну та кримінальну відповідальності за відповідні діяння, Об`єднана палата розглядає як зміну до кримінального закону, оскільки мета законодавця полягала саме у зміні диспозиції відповідних кримінальних правопорушень.

Таким чином, Об`єднана палата зробила висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. При цьому суд наголосив, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

При цьому з врахуванням положень підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункту 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» два неоподатковувані мінімуми доходів громадян станом на 1 січня 2023 року становили 2 684 грн.

Таким чином, оскільки вартість товару, викрадення якого ставиться обвинуваченому в провину, на час вчинення діяння не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому відповідне діяння перестало бути кримінально караним.

Отже, з урахуванням принципу зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, який пом`якшує або скасовує кримінальну відповідальність, інкриміноване ОСОБА_4 діяння втратило ознаки кримінально караного та підлягає кваліфікації як адміністративне правопорушення.

За таких обставин відсутня обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, що є обов`язковою передумовою для застосування будь-якого запобіжного заходу відповідно до ст. 177 КПК України. Відтак відсутні і правові підстави для надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання прокурора про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Згідно з вимогами ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою здійснюється за обов`язкової участі обвинуваченого. Разом з тим ОСОБА_4 перебуває у розшуку на підставі ухвали суду від 14.02.2024 року, а у наданні дозволу на його затримання з метою приводу до суду для розгляду зазначеного клопотання відмовлено. За таких обставин участь обвинуваченого у судовому засіданні не забезпечена, що унеможливлює розгляд клопотання по суті, а тому клопотання про застосування запобіжного заходу слід повернути прокурору.

Керуючись ст.ст. 42, 111, 135, 136, 188, 189, 190 193 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України - відмовити.

Клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1