Справа № 161/5894/26
Провадження № 1-кс/161/2013/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року м. Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі режимі відеоконференції скаргу представника заявника в/ч Т0910 ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 20 листопада 2025 року,

за участю представника заявника ОСОБА_3 ,

старшого слідчого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2026 року до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 надійшла скарга предстаника заявника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 20 листопада 2025 року.

Свою скаргу представник заявника мотивує тим, що вказана постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, оскільки вона винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження, є передчасною та неправомірною. Досудове розслідування у вказаному провадженні фактично не проводилось, слідчим не надано правову оцінку діям військовослужбовця за період з моменту його нез`явлення до військової частини 16.11.2023 до дня визнання його непридатним до проходження військової служби. Окрім цього, слідчий не звернув уваги на медичні документи військовослужбовця ОСОБА_5 , де відповідно до ВЛК №794 від 14.03.2022, ВЛК ДУ ТМО МВС №223/с-ЗСУ, останній придатний до проходження військової служби, а 28.08.2023 проведено ВЛК в якій описано травмування, яке не відповідає травмам описаним у свідоцтві №734 від 19.12.2025.

Заслухавши пояснення представника заявника, який в судовому засіданні підтримав скаргу, з підстав викладених у ній в повному обсязі та просив її задовольнити, думку старшого слідчого, який просив в задоволені скарги відмовити за безпідставністю, оглянувши та дослідивши матеріали судового провадження по розгляду скарги, долучені до неї документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000710 від 02 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

20 листопада 2025 року старшим слідчим Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000710 від 02 жовтня 2024 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Статтями 2, 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора повинна складатись з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3)резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора повинна бути однозначною і не містити суперечностей.

Так, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження мотивована тим, що під час здійснення досудового розслідування встановлено, що 18 березня 2022 другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_5 призвано на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.05.2023 №151 солдата ОСОБА_5 визнано таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов?язків у військовій частині НОМЕР_1 .

16 листопада 2023 року ОСОБА_5 , не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не з`явився до військової частини НОМЕР_1 після відпустки, без поважних причин, в умовах воєнного стану, та вподальшому не виконував свої службові обовязки, а службовий час проводив на власний розсуд.

Під час проведення досудового розслідування, допиту ОСОБА_5 , виникла необхідність у проведенні медичного обстеження ОСОБА_5 військово-лікарською комісією з метою встановлення ступеня його придатності до проходження у проведенні медичного обстеження ОСОБА_5 військово-лікарською комісією з метою встановлення ступеня його придатності до проходження військової служби в умовах воєнного стану. 19.12.2024 госпітальною ВЛК військової частини НОМЕР_2 проведено ОСОБА_5 огляд, в результаті якого останній визнаний непридатним до військової служби на підставі ст. 75 а графи ІІ Розкладу хвороб.

30 грудня 2024 року постанова ВЛК щодо ОСОБА_5 затверджена 16 Регіональною ВЛК, що посвідчено свідоцтвом про хворобу №734.

Крім того, 01 травня 2025 року ОСОБА_5 проведено оцінювання з повсякденного функціювання особи та згідно витягу №78/25/3517/В йому встановлено третю групу інвалідності.

Отже, дослідженням змісту вищевказаної постанови та матеріалів кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що в рамках кримінального провадження старшим слідчим проведено значну кількість слідчих/розшукових та процесуальних дій.

Враховуючи здобуті докази та положення п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, старший слідчий дійшов висновку, що в діях військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 наявні окремі ознаки складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, однак, оскільки встановлено непридатність ОСОБА_5 до військової служби, тому він не с суб`єктом злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Суд звертає увагу, що згідно постанови ВЛК, в ОСОБА_5 наявні, зокрема, наслідки закритої черепно-мозкової травми, отримані, з його слів, в травні 2023 року.

Тобто, захворювання виявлене у ОСОБА_5 , яке стало підставою для визнання його непридатним до військової служби та отримання інвалідності, мало місце до моменту залишення військової частини. Ця обставина, що травма отримана ОСОБА_5 саме в цей період часу, будь-якими доказами, в тому числі, самим висновком і свідоцтвом про хворобу не спростовано.

Тобто, у старшого слідчого, при постановленні постанови були усі підстави вважати, ОСОБА_5 не с суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки останній непридатний до військової служби на час вчинення інкримінованого правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України установлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Під час розгляду скарги слідчий суддя враховує положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, з`ясовується питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Однією із форм закінчення досудового розслідування, виходячи з вимог ч.1 ст.283 КПК України, є його припинення, шляхом закриття провадження.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що при винесенні оскаржуваної постанови старшим слідчим Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 в повній мірі враховано вимоги КПК України, тому підстав для задоволення скарги та скасування постанови про закриття кримінального провадження судом не встановлено.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями ст.ст. 36, 40 КПК України передбачено повноваження, які відносяться до дискреційних повноважень слідчого (дізнавача), прокурора відповідно до вимог Закону.

Слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, які є самостійними у прийнятті таких рішень відповідно до положень ст.ст. 36, 40 КПК України. Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України). Слідчий суддя, суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 01 грудня 2022 року (справа № 522/7836/21, провадження №51-2328 км22).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги представника заявника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 20 листопада 2025 року відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 17 год 00 хв 31 березня 2026 року.

Слідчий суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1