У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу

У складі судді ОСОБА_1

Секретар ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

Захисників ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

Обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001369 від 14.10.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, неодружений, який на утриманні малолітніх дітей немає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:- 24.03.2025 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.263 ККУ до одного року позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік. у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 КК України

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Луганськ Луганської області, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні має двох малолітніх дітей 2022 та 2024 років народження, ніде не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:

14.02.2025 Жовтневим районним судом м .Кривого Рогу за ч.1 ст.382 ККУ до одного року позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік. у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121,382ч.3 КК України

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Луганськ Луганської області, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, ніде не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

2

В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні прокурором подані клопотання стосовно продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з тих підстав , що продовжують існувати ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків в цьому ж провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення. Пояснив, що вважає ,що інші більш м`які міри запобіжного заходу не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених. ,які обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та відповідно до санкції ч. 2 ст. 121 КК України карається позбавленням волі на строк до 10 років, у задоволенні клопотання про зміну міри запобіжного заходу на більш м`який просила відмовити.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора ,просив відмовити у продовженні міри запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_8 , просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту , або інший не пов`язаний з позбавленням волі , оскільки діє принцип невинуватості ,з особою відносно якої не постановлено вирок слід поводитись як з невиновою особою, та Європейський суд застерігає про порушення прав людини. Ризики наведені прокурором ґрунтуються на припущенні та не доведені.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного ОСОБА_9 , ризики прокурором не обґрунтовані, обвинувачений ОСОБА_11 має міцні соціальні зв`язки ,в нього на утриманні перебувають неповнолітні діти, потерпілий просив ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не продовжувати. Просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі . У разі як суд прийде до висновку про продовження міри запобіжного заходу його підзахисному , просив обрати альтернативний запобіжний захід -заставу у мінімальному розмірі.

Захисник ОСОБА_7 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора посилаючись на те що ризики прокурором не доведені ,просила обрати її підзахисному більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням підвартою. тяжкість обвинувачення не може слугувати обґрунтуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наголошує, що прокурор не навів документально підтверджених ризиків для продовження тримання під вартою та не надав суду письмових доказів в їх підтвердження.Вважає, що заявлені ризики є голослівними, необґрунтованими, не доведеними та такими, які ґрунтуються лише на припущеннях та домислах сторони обвинувачення

Захисник ОСОБА_12 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження міри запобіжного заходу її підзахисному ОСОБА_10 , він має міцні соціальні зв`язки, в нього є на утриманні неповнолітні діти, раніше не судимий ,просила обрати запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою у виді домашнього арешту. У разі як суд прийде до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ,то обрати альтернативний запобіжний захід -заставу у мінімальному розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав захисника.

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав захисника.

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав захисника.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суд встановив наступне .

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Крім того, відповідно до ч.1ст.9 Конституції України,ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовується в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що пунктом 3 статті 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. Зокрема, ЄСПЛ послався на практику застосування статті 5 Конвенції у рішення «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства».

У вказаних рішеннях ЄСПЛ констатував, що основною метою статті 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Як вбачається з наявних матеріалів та встановлено судом, що обвинувачені ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Виходячи із пред`явленого обвинувачення та враховуючи особу обвинувачених ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 суд вважає, що існує реальний ризик, що усвідомлюючи міру кримінального покарання яке їм загрожує у разі визнання їх винуватим, обвинувачені можуть вдатися до втечі та переховуватися від суду або здійснити тиск, на свідків.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених суд керується вимогами ст. 177 КПК України, наголосивши, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у п. 1-5 частини 1 вказаної статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Враховуючи обставини справи суд вважає , ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України до теперішнього часу існують та не зменшилися. Тобто, судом враховані: дані про особу обвинувачених, обсяг обвинувачення та самі обставини інкримінованого злочину, всі ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які з огляду на вказане не зменшилися та продовжують існувати. Суд врахував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, ризику переховування від суду, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд приходить до висновку , що запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не передбачається можливим.

Ймовірність настання негативних наслідків, продовжують існувати, вони не зменшились та більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, на даному етапі, є недостатнім для запобігання вказаним ризикам, тому суд прийшов до висновку доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Суд також приходить до висновку ,що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПК України.

Продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в цьому випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти ймовірній реалізації ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України і забезпечити виконання ними своїх процесуальних обов`язків.

Доводи сторони захисту на відсутність ризиків та необхідність доказів таких ризиків суд визнає надуманими, оскільки ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, зазначені обставини лише мають бути ймовірними та вірогідними. Посилання сторони захисту на те, що відсутні будь-які відомості чи посилання на ризики, не мають смислового підґрунтя, оскільки факт наявності доказів, які просить захисники та обвинувачені на підтвердження ризиків, нівелюють саме розуміння ризиків, та переводять їх у площину фактичних реалізованих обставин.

Також суд, враховуючи висновки ЄСПЛ, вважає за необхідне зазначити, що не дивлячись на те, що тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою, однак вона має суттєве значення для даного запобіжного заходу, а тому доводи сторони захисту з цього приводу не мають законного підґрунтя.

Крім іншого, суд зауважує, що обвинувачені не працевлаштовані ,а обвинувачені ОСОБА_8 ОСОБА_9 притягувалися до кримінальної відповідальності, та мають судимість ,

Суд вважає доведеним продовження існування ризиків , передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Ці ризики доводяться, зокрема, тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст121 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до 10 років.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення.

Суд, продовжуючи дію запобіжного заходу, на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Суд враховує те, що ОСОБА_8 обвинувачуються, у вчиненні тяжкого злочину та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд враховує те, що ОСОБА_9 обвинувачуються, у вчиненні тяжкого злочину та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд враховує те, що ОСОБА_10 обвинувачуються, у вчиненні тяжкого злочину та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд, вирішуючи заявлене клопотання, враховує обсяг пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 всі ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які, на думку суду, не змінилися до теперішнього часу та продовжують існувати, а саме: ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків в цьому ж провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Суд виходить, також, з превалювання суспільного інтересу над індивідуальним інтересом у даному кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , пред`явлено обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину.

Так, при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить не з принципу його автоматичного продовження , а враховує, що ОСОБА_8 ,. обвинувачуються у вчиненні злочину , передбаченого ст. 121ч.2 КК України , за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років ., ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ст.121 ч.2 КК України за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років ,та у скоєнні злочину передбаченого ст.382ч.3 КК України за яке передбачене покарання на строк до 8 років позбавлення волі. ОСОБА_10 обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ст.121 ч.2 КК України за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років .Вказане свідчить про продовження існування ризику переховування обвинувачених від суду , а більш м`які запобіжні заходи, у т. ч. домашній арешт або застава , особисте зобов`язання на даний час судового слідства є недостатніми для запобігання зазначеним ризикам , встановленим ст.177 КПК України .При цьому, судом вирішувалося питання про вжиття до обвинувачених альтернативного запобіжного заходу , однак на теперішній час судове слідство триває, тому, наявність вищевказаних обставин та ризиків виключає застосування таких.

Таким чином, зважаючи на те, що обраний відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає, відповідає характеру та тяжкості діяннь, які їм інкримінуються , на даний час справа не розглянута судом, беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винним у вчиненні злочину, дані про особу обвинувачених , а також, враховуючи, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні міри запобіжного заходу обвинуваченим під час досудового розслідування, суд прийшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів , а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі слід відмовити.

Враховуючи обставини справи ,тривалість перебування обвинувачених під вартою ,те що родичами обвинуваченого частково відшкодована матеріальна шкода, позицію потерпілого щодо клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу суд вважає за необхідне визначити альтернативний запобіжний захід обвинуваченим у вигляді застави, який за своєю квінтесенцією є більш м`яким запобіжним заходом, про що фактично і просить сторона захисту і визначити обвинуваченим суму застави протягом дії запобіжного заходу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок, та покласти на обвинувачених , такі обов`язки:

1)з`являтися за викликом Покровського районного суду міста Кривого Рогу для участі в судових засіданнях, а у разі неможливості з`явитися з поважних причин - завчасно повідомити про це суд;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

4)не виїжджати за межі України.

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

Керуючись ст. ст. 177 ,183, 331 , 372 ,КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів з 20.03.2026року по 18.05.2026 року включено.

Визначити суму застави протягом дії запобіжного заходу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок, які необхідно внести на рахунок Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області: отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , рахунок UA0017442, відкритий в ДКСУ м. Київ (МФО 820172 ). у справі № 212/14090/25 (провадження 1-кп/212/681/26).

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти на нього, такі обов`язки:

1)з`являтися за викликом Покровського районного суду міста Кривого Рогу для участі в судових засіданнях, а у разі неможливості з`явитися з поважних причин - завчасно повідомити про це суд;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

4)не виїжджати за межі України.

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі , визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід Держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід Держави, слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена у дохід Держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів з 20.03.2026 року по 18.05.2026 року включено.

Визначити суму застави протягом дії запобіжного заходу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 ( двісті шістдесят шість тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, які необхідно внести на рахунок Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області: отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , рахунок UA0017442, відкритий в ДКСУ м. Київ (МФО 820172 ). у справі № 643/35/25 (провадження 1-кс/643/124/25) .

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 покласти на нього, такі обов`язки:

1)з`являтися за викликом Покровського районного суду міста Кривого Рогу для участі в судових засіданнях, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин - завчасно повідомити про це суд;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

4)не виїжджати за межі України.

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід Держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід Держави, слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена у дохід Держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів з 20.03.2026 року по 18.05.2026 року включено.

Визначити суму застави протягом дії запобіжного заходу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістьдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок, які необхідно внести на рахунок Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області: отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , рахунок UA0017442, відкритий в ДКСУ м. Київ (МФО 820172 ). у справі № 212/14090/25 (провадження 1-кп/212/681/25) .

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покласти на нього, такі обов`язки:

1)з`являтися за викликом Покровського районного суду міста Кривого Рогу для участі в судових засіданнях, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин - завчасно повідомити про це суд;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

4)не виїжджати за межі України.

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід Держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід Держави, слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена у дохід Держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі домашній арешт відмовити .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з часу її проголошення ,а для обвинувачених протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

У повному обсязі ухвалу проголошено 25.03.2026 року .

Суддя ОСОБА_1