Справа № 304/1085/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисник адвокат ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/460/25 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого (вдівця), на утриманні неповнолітніх осіб не має, не працюючого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року визнано винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді п`ять років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком два роки шість місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 КК України покладено на ОСОБА_5 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням у даному кримінальному провадженні експертів для проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-25/2965-ТВ від 11.03.2025 року в розмірі 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 00 копійок, для проведення дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/107-25/3028-ТВ від 11.03.2025 року в розмірі 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят девять) гривень 75 копійок, а всього стягнути - 3978 (три тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 75 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 09.04.2025 року на майно, а саме: велосипед чорно-синього кольору з маркуванням «Dominar», що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , та який був добровільно виданий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном - скасовано.

Речовий доказ у даному кримінальному провадженні - велосипед чорно-синього кольору марки «Dominar», що належить ОСОБА_9 та знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_9 - залишено за належністю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з вироком ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

25.02.2025, близько о 11 годині 00 хвилин, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою с.Зарічево, Ужгородського району Закарпатської області, умисно, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи в селі Зарічево, через незамкнені двері, проник до підсобного приміщення, розташованого в дворогосподарстві будинку АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звідки викрав велосипед марки «Walk Dominar», належний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який перемістив в м.Перечин, де збув за грошову винагороду, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 5 867 гривень.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає, що оскаржуваний вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить суд вирок суду скасувати, та постановити новий вирок, яким за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_5 призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням кваліфікуючої ознаки повторність.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав частково доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинуваченого - ОСОБА_5 та його захисника, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За статтею 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Положенням ч. 3 ст. 349 КПК визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За приписами ч. 2 ст. 349 КПК обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Однак, згідно ч. 4 ст. 349 КПК допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.

Суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку стосовно ОСОБА_5 у повній мірі не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, прослуховуванням звукозапису судового засідання, у суді першої інстанції, встановлено, що суд, з`ясувавши позицію учасників судового провадження, та роз`яснивши обвинуваченому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники провадження не заперечували проти такого порядку судового розгляду кримінального провадження.

Оскільки, суд прийняв рішення обмежитись лише допитом обвинуваченої, тому у зв`язку з цим особливе значення має якість цього допиту, підтвердження фактичних обставин обвинуваченою, відсутність будь-яких сумнівів, що вона визнає всі фактичні обставини, які мають значення для висновку про винуватість особи та правильність кваліфікації її дій. При цьому, будь-яких спрощень, поверховості в допиті, не вияснення істотних фактичних обставин не допускається.

Проте, відповідно до журналу судового засідання, не зрозуміло чи ОСОБА_5 , зрозумів значення ч. 3 ст. 349 КПК, допитаний був вкрай поверхово, надавав пояснення менше двох хвилин, зокрема, під час надання вільних показань, не висловлював свого ставлення до обвинувачення.

Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.

Якщо ж принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може.

Крім того, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к (провадження 51-380км17), відповідно до ч 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а відтак і неповнота та поверховість при дослідженні фактичних обставин кримінального провадження, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

При викладених вище обставинах колегія суддів вважає, що допущене місцевим судом недотримання встановленої законом процедури судового розгляду щодо обов`язку з`ясувати чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалений вирок з викладених вище підстав підлягає безумовному скасуванню.

Вказані обставини є грубим порушенням судом першої інстанції права обвинуваченого на захист, оскільки відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

На думку колегії суддів, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, позаяк судом допущено вибірковий підхід до оцінки доказів, що суперечить як основним завданням кримінального провадження так і його основним загальним засадам, таким як верховенство права, законність та забезпечення змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, що обґрунтовано ставить під сумнів законність і справедливість вироку, а також позбавляє апеляційний суд підстав у цій частині визнавати чи не визнавати обґрунтованими доводи обвинувачення.

Відповідно до ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд вважає, що недотримання судом першої інстанції вимог ч.3 ст.349 КПК України в даному конкретному випадку є відповідно до ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому враховуючи, що розгляд провадження судом першої інстанції відбувався за скороченою процедурою, без дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені місцевим судом порушення, у зв`язку з чим вказані обставини згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2025 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, скасувати та призначити новий судовий розгляду у суді першої інстанції у іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді