КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ICU Trading LTD з доповненнями на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному проваджені №0000954 від 23 вересня 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частинами першою, другою статті 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 року клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на майно - задоволено частково.

Накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на цінні папери - облігації LPN-26 (ISIN XS з датою погашення 07.11.2022), LPN-29 (ISIN XS з датою погашення 15.04.2023), LPN-31 (ISIN XS з датою погашення 15.10.2024) емітента E.M.I.S. Finance B.V. (Avenue Ceramique 221, 6221 KX , Maastricht Netherlands), що належать на праві власності ICU Trading LTD (реєстраційний номер: 1912656, адреса реєстрації та місцезнаходження: Trident Chambers, P.O. Box 146 co Trident Trust Company (B.V.I.) Limited Road Town, Tortola, VG1110 BRITISH VIRGIN ISLANDS), а також здійснювати будь-які дії, що можуть змінити вартість або обсяг майнових прав LPN-26 (ISIN XS , дата погашення 07.11.2022), LPN-29 (ISIN XS , дата погашення 15.04.2023) та LPN-31 (ISIN XS , дата погашення 15.10.2024).

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою представник ОСОБА_7 в інтересах власника майна ICU Trading LTD звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити у повному обсязі.

Уважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу.

У доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що ні у клопотанні про арешт, ні жодним документом, доданим до клопотання, не підтверджується факт того, що облігації емітента E.M.I.S. Finance B.V. випусків LPN-26, LPN-29, LPN-31 належать ICU Trading LTD, клопотання та додані до нього документи взагалі не містять жодного доказу чи конкретного факту, які б пов`язували вказані облігації та ICU Trading LTD .

Вказує, що слідчий суддя не звернув увагу на відсутність у клопотанні інформації про вартість майна та не встановив співмірність розміру шкоди чи неправомірної вигоди вартості майна.

Посилається на те, що клопотання розглянуто слідчим суддею з порушенням вимог пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України, без належної перевірки мети та правової підстави для такого арешту.

Наголошує, що прокурор, пославшись на мету арешту - збереження речових доказів, взагалі не навів підстав уважати, що майно - цінні папери відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При цьому, ані зміст клопотання, ані зміст ухвали не містять дотримання стороною обвинувачення вимог, про які зазначено у частинах четвертій, шостій статті 170 КПК України, та належного судового контролю: ICU Trading LTD не набувало безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, цінні папери і не володіє інформацією, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 КК України; ICU Trading LTD не несе цивільну відповідальність за дії ОСОБА_10 чи ОСОБА_11 ; ОСОБА_10 чи ОСОБА_11 , як і жоден з інших фігурантів, про які зазначено у фабулі справи, не набули статусу підозрюваного чи обвинуваченого; ICU Trading LTD не є юридичною особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Звертає увагу суду на те, що прокурор у клопотанні не зазначає де і ким обліковуються облігації, а суд, постановляючи рішення, не вказує порядок його виконання.

Наголошує, що неповідомлення ICU Trading LTD про розгляд клопотань про арешт майна позбавило останніх можливості взяти участь у судовому засіданні, надати пояснення, заперечення, додаткові докази тощо, тобто реалізувати надані процесуальним законом права.

Також зауважує, що стороною обвинувачення не було надано суду постанову, яка б підтверджувала повноваження слідчих та прокурорів в об`єднаному кримінальному провадженні №0000954 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частинами першою, другою статті 111 КК України, станом на 05 грудня 2025 року.

На переконання скаржника, розгляд клопотання слідчим суддею відбувся з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки місцезнаходження центрального апарату Державного бюро розслідувань, у структуру якого входить і Головне слідче управління, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000954 від 23 вересня 2025 року, є вул. Семена Петлюри, буд. 15 у місті Києві, що розташовано у Шевченківському районі міста Києва, тобто у межах юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ICU Trading LTD , яка підтримала подану апеляційну скаргу з доповненнями, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000954 від 23 вересня 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частинами першою, другою статті 111 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням вказаного кримінального провадження проводиться групою прокурорів Офісу Генерального прокурора.

Досудове розслідування проводиться відносно правління Національного банку України, яке під керівництвом ОСОБА_12 протягом 2014-2018 років, за попередньою змовою з службовими особами групи компаній Інвестиційний капітал Україна (Investment Capital Ukraine або ICU), використало службове становище всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для себе шляхом створення умов та забезпечення системного функціонування масштабних схем розкрадання бюджетних коштів та легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом.

Крім того, під час досудового розслідування досліджуються можливі злочинні дії ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , а також інших невстановлених на теперішній час громадян України, які, з метою власного збагачення, умисно вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто державної зради, у тому числі, вчиненої в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_12 до 2014 року здійснювала контроль шляхом часткового володіння корпоративними правами над рядом фінансових компаній під назвою Інвестиційний капітал Україна (ICU) та при призначенні на посаду Голови Національного банку України продала належну їй частку у холдінговій компанії-нерезиденті афілійованим особам - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , проте продовжила здійснювати фактичний контроль над діяльністю вказаних компаній.

Встановлено, що до групи компаній під загальною назвою Інвестиційний капітал Україна входять, як українські компанії - ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», яка має ліцензії на провадження дилерської діяльності (АЕ 263019 від 11.04.2013), брокерської діяльності (АЕ 263018 від 11.04.2013), депозитарної діяльності (АЕ 286555 від 08.11.2013), ТОВ «КУА-АПФ «Апінвест» - управляє активами пайового інвестиційного фонду «Тройка Діалог Україна Збалансований», ТОВ «КУА «Інвестиційний капітал Україна» () - управляє активами 25 інвестиційних фондів, AT «Банк «Авангард» має банківську ліцензію № 26 від 05.07.2013, ТОВ «АйСіЮ Трейд» () та інші, а також компанїї-нерезиденти Filtesa Holdings LTD (реєстраційний номер 1923417, Віргінські Британські острови), ICU Holdings Limited (реєстраційний номер - 1612865, Віргінські Британські острови), Westal Holdings Ltd (реєстраційний номер - НЕ244019. Республіка Кіпр), Naremius Holdings Ltd (реєстраційний номер - 1923455. Віргінські Британські острови), Xomeric Holdings Ltd (реєстраційний номер - ЗЕ 251850, Республіка Кіпр), ICU Investment Management Ltd (реєстраційний номер - 1673273, Віргінські Британські острови), CIS Opportunities Fund SPC Ltd (реєстраційний номер 1543952, Віргінські Британські острови) та інші.

Група компаній Інвестиційний капітал Україна має стійкий фінансовий зв`язок з фінансовими компаніями країни агресора рф, починаючи із свого заснування та продовжує його, незважаючи на повномасштабну збройну агресію відносно України і впроваджених національних та міжнародних санкцій.

Так, станом на 2014 рік власником 22,74% компанії ICU Holdings Limited була компанія нерезидент Cordova Management Ltd, власником якої є ОСОБА_16 дружина заступника голови Зовнішторгбанку росїї (ВТБ) ОСОБА_17 , а компанія Quillas Equities, яка також належна останньому, надавала багатомільйонні позики Keranto Holdings Ltd., яка, в свою чергу, знаходиться під контролем ОСОБА_13 та ОСОБА_10 .

Крім того, в кінці лютого 2018 року компанія Xomeric Holdings Ltd, яка знаходиться під контролем ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , стала власником 35,02% компанії Burger King Russia (Cyprus) Ltd, продавцем пакету виступила структура ВТБ. Засновником Xomeric Holdings Ltd виступає зареєстрована на Британських Віргінських островах CIS Opportunities Fund SPC Ltd. Ліцензію на управління фондами в інтересах CIS Opportunities Fund SPC Ltd має зареєстрована на тих же островах ICU Investment Management Ltd. Компанії Burger King Russia (Cyprus) Ltd є власником мережі закладів харчування у країні агресорі - рф і сплачує податкові платежі, з яких фінансується збройна агресія відносно України.

Також, після початку повномасштабної збройної агресії відносно України представники групи компаній ICU, діючи в інтересах країни агресора рф, заблокували процес реструктуризації облігацій емітента EMIS Finance B.V. у випусках Series 26 Notes із ISIN XS на суму 42,628,000 доларів США та series 31 Notes із ISIN XS на суму 49,023,000 доларів США, з метою завдання майнової шкоди громадянам України власникам облігацій через введення технічного дефолту облігацій LPN series № 26 та № 31 для неповернення їх виплати на суму більше 91 млн доларів США.

Постановою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 від 05 грудня 2025 року цінні папери - облігації LPN-26 (ISIN XS , з датою погашення 07.11.2022), LPN-29 (ISIN XS з датою погашення 15.04.2023), LPN-31 (ISIN XS , з датою погашення 15.10.2024) емітента E.M.I.S. Finance B.V. (Avenue Ceramique 221, 6221 КХ , Maastricht Netherlands), що належать на праві власності ICU Trading LTD (реєстраційний номер: 1912656, адреса реєстрації та місцезнаходження: Trident Chambers, P.O. Box 146 c/o Trident Trust Company (B.V.I.) Limited Road Town, Tortola, VG1110 BRITISH VIRGIN ISLANDS) - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

08 грудня 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені №0000954 від 23 вересня 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частинами першою, другою статті 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 року клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на майно - задоволено частково.

Накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на цінні папери - облігації LPN-26 (ISIN XS з датою погашення 07.11.2022), LPN-29 (ISIN XS з датою погашення 15.04.2023), LPN-31 (ISIN XS з датою погашення 15.10.2024) емітента E.M.I.S. Finance B.V. (Avenue Ceramique 221, 6221 KX , Maastricht Netherlands), що належать на праві власності ICU Trading LTD (реєстраційний номер: 1912656, адреса реєстрації та місцезнаходження: Trident Chambers, P.O. Box 146 co Trident Trust Company (B.V.I.) Limited Road Town, Tortola, VG1110 BRITISH VIRGIN ISLANDS), а також здійснювати будь-які дії, що можуть змінити вартість або обсяг майнових прав LPN-26 (ISIN XS , дата погашення 07.11.2022), LPN-29 (ISIN XS , дата погашення 15.04.2023) та LPN-31 (ISIN XS , дата погашення 15.10.2024).

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовлено.

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена лише в частині задоволення вимог клопотання про накладення арешту на цінні папери, то колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги та лише щодо арешту цінних паперів.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості відмови у задоволенні клопотання про арешт майна колегією суддів не перевіряється, оскільки скаржник уважає законною відмову слідчого судді у задоволенні клопотання в частині заборони голосувати та брати участь у будь-яких корпоративних подіях включно з реструктуризацією, зміною вартості або обсягу майнових прав, умов або строків погашення чи достроковим погашенням, зміною трасті чи платіжного агента.

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що в наданих матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на те, що було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені частиною другою статті 364, частинами першою, другою статті 111 КК України, і що вказані цінні папери були об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки використовувались у протиправній діяльності, що є передумовою для висновку про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Крім того, зазначені цінні папери необхідні для забезпечення їх збереження як речових доказів, запобігання можливості приховування, знищення доказу злочинної діяльності, а також мають суттєве значення для розслідування кримінального провадження, були об`єктом кримінально протиправних дій, а тому наявні підстави, передбачені частиною одинадцятою статті 170 КПК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором під час звернення з вищевказаним клопотанням та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини четвертої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно пунктів 1, 2 статті 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, у порушення вимог пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт вказаного у клопотанні майна, належним чином не перевірив мету та правову підставу для такого арешту, обмежившись лише переліком норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно з підстав збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами зазначені цінні папери у кримінальному провадженні №0000954 від 23 вересня 2025 року, прокурором у клопотанні не доведено та слідчим суддею не перевірено походження майна, його відповідність критеріям речових доказів згідно вимог статті 98 КПК України, відношення до кримінального провадження, а також як у клопотанні прокурора, так і в ухвалі слідчого судді не доведено таку мету арешту цінних паперів, як збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Як клопотання, так і постанова про визнання цінних паперів речовими доказами, містять лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин можливого вчинення кримінальних правопорушень, без належного обґрунтування, за яким із критеріїв частини першої статті 98 КПК України такі цінні папери визнані речовими доказами та яке мають відношення до кримінального провадження.

Не містить такого обґрунтування і ухвала слідчого судді.

З урахуванням встановлених колегією суддів обставин, станом на день апеляційного розгляду матеріали судового провадження не містять обґрунтованих даних, які б давали розумні підстави вважати, що цінні папери можуть бути предметом, знаряддям або об`єктом кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частинами першою, другою статті 111 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування, або зберегти на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, на переконання колегії суддів, прокурором на даний час не доведено наявність визначених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 КПК України підстав для арешту вищевказаних цінних паперів з метою спеціальної конфіскації, враховуючи, що вказані положення КПК України не допускають накладення арешту на майно будь-якої іншої особи крім підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та беручи до уваги, що прокурором в ході апеляційного розгляду не спростовано доводів сторони захисту та не доведено причетність ICU Trading LTD до кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування.

Також, слідчий суддя не звернув увагу на відсутність у клопотанні інформації про вартість майна та не встановив співмірність розміру шкоди чи неправомірної вигоди вартості майна.

При цьому, прокурор у клопотанні не зазначає де і ким обліковуються облігації, а суд, постановляючи рішення, не вказує порядок його виконання.

Станом на день апеляційного розгляду прокурором не наведено достатніх доводів для висновку, що арешт цінних паперів виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи зазначеного товариства потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах не порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, на думку колегії суддів, слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, на які посилається орган досудового розслідування.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що арешт на вказане майно не може бути накладене з метою та за обставин, наведених у клопотанні прокурора та ухвалі слідчого судді.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України

На думку колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог статті 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до статті 94 КПК України належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності ICU Trading LTD здійснено у порушення вимог закону, а отже втручання у право на мирне володіння майном зазначеної юридичної особи здійснено без законних на те підстав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів уважає обґрунтованими.

Разом з тим, посилання апелянта на те, що неповідомлення ICU Trading LTD про розгляд клопотань про арешт майна позбавило останніх можливості взяти участь у судовому засіданні, надати пояснення, заперечення, додаткові докази тощо, тобто реалізувати надані процесуальним законом права, не є самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Крім того, права власника майна відновлені під час апеляційного розгляду.

Аргументи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень слідчих та прокурорів в об`єднаному кримінальному провадженні №0000954 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364, частинами першою, другою статті 111 КК України спростовуються долученими до клопотання доказами, зокрема, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань та відповідними постановами про визначення слідчої групи та групи прокурорів.

Доводи сторони захисту, що розгляд клопотання слідчим суддею відбувся з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки місцезнаходження центрального апарату Державного бюро розслідувань, у структуру якого входить і Головне слідче управління, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000954 від 23 вересня 2025 року, є вул. Семена Петлюри, буд. 15 у місті Києві, що розташовано у Шевченківському районі міста Києва, тобто у межах юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно положень статті 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Тобто, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, - а відповідні державні установи - слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

Згідно частини першої статті 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Відповідно до затвердженої Указом Президента України від 05 лютого 2020 року №41/2020 організаційної структури Державного бюро розслідувань, Головне слідче управління належить до структури Центрального апарату Державного бюро розслідувань.

Як убачається з даних наявних у справі процесуальних документів Державного бюро розслідувань, адресою місцезнаходження вказаного органу зазначено: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28, що знаходиться у межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду міста Києва.

Наведене узгоджується і з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також є такими, що не заслуговують на увагу суду, аргументи сторони захисту щодо розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконним складом суду, оскільки такі доводи не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ICU Trading LTD з доповненнями підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ICU Trading LTD з доповненнями - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2025 року - скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування на цінні папери - облігації LPN-26 (ISIN XS з датою погашення 07.11.2022), LPN-29 (ISIN XS з датою погашення 15.04.2023), LPN-31 (ISIN XS з датою погашення 15.10.2024) емітента E.M.I.S. Finance B.V. (Avenue Ceramique 221, 6221 KX , Maastricht Netherlands), що належать на праві власності ICU Trading LTD (реєстраційний номер: 1912656, адреса реєстрації та місцезнаходження: Trident Chambers, P.O. Box 146 co Trident Trust Company (B.V.I.) Limited Road Town, Tortola, VG1110 BRITISH VIRGIN ISLANDS), а також здійснювати будь-які дії, що можуть змінити вартість або обсяг майнових прав LPN-26 (ISIN XS , дата погашення 07.11.2022), LPN-29 (ISIN XS , дата погашення 15.04.2023) та LPN-31 (ISIN XS , дата погашення 15.10.2024) у кримінальному провадженні №0000954 від 23 вересня 2025 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4