Справа № 283/2222/25
Провадження №1-кп/283/109/2026
У Х В А Л А

25 березня 2026 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ), обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 30.06.2025 за №0000186, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Малинського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором 24.03.2026 подано клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків, експертів; вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти вказаним ризикам, на думку прокурора, застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не можливо.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 , представники потерпілих адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтримали позицію прокурора.

Захисник обвинуваченого заперечив щодо клопотання, вважає, що прокурором не обґрунтована необхідність продовження строку найбільш суворого запобіжного заходу, не надано доказів на підтвердження ризиків, на які посилається прокурор. Крім того, захисник зауважив, що ОСОБА_7 , є внутрішньо переміщеною особою, має постійне місце проживання в м. Буча Київської області, а тому має можливість прибувати у судові засідання. З огляду на незадовільний майновий стан обвинуваченого, наявність на утриманні дитини та дружини, а також батьків пенсіонерів, захисник просив зменшити розмір застави до 100000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом статті 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стала обґрунтована ймовірність того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити нові кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Так, ризик можливого переховування від суду полягає у тому, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, відмовився надавати показання та висловлювати свою позицію щодо обвинувачення, після ДТП намагався залишити місце події, що підтверджено під час допиту свідків, зареєстроване місце проживання обвинуваченого знаходиться на тимчасово окупованій території України, фактичне місце проживання знаходиться за межами юрисдикції органу досудового розслідування, що об`єктивно підсилює ризик можливого переховування останнього від суду. Таким чином ризик ухилення від суду продовжує існувати в тій же мірі, що й раніше.

На думку суду, продовжує існувати ризик впливу обвинуваченого на потерпілого ОСОБА_9 , оскільки під час судового розгляду виникла необхідність у додатковому допиті потерпілого з метою усунення суперечностей між його показаннями та обставинами, які встановлені судом із письмових доказів, поданих стороною захисту.

При оцінці наявності ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, слід врахувати обставини інкримінованого кримінального правопорушення (обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть людини), що свідчать про можливість вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Ризики, що існували на час обрання і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою хоч і зменшилися, але продовжують існувати в тій мірі, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за даних обставин суд вважає недоцільним, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, вплив на потерпілого, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, - продовжують існувати.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

В той же час, враховуючи стадію судового провадження, суд вважає, що обвинуваченому може бути змінений запобіжний захід у виді тримання під вартою у разі внесення застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також ту обставину, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку суду, може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.177, 182, 183, 331, 372, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у кримінальному провадженні № 0000186 строк запобіжного заходу - тримання під вартою на 60 днів, до 23 травня 2026 року включно.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави - 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 232960 (двісті тридцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок (одержувач: ТУ ДСА України в Житомирській області, код отримувача 26278626, МФО 820172 в ДКС України м. Київ, р/р UA0000277, призначення платежу: ПІП платника, застава за ОСОБА_7 по справі № 283/2222/25 згідно з ухвалою суду від 25.03.2026) коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення та обвинувачений підлягає звільненню з-під варти негайно, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України під зобов`язання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- не виїжджати із м. Буча Київської області без дозволу суду;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- утриматись від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому під розписку.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1