Справа №591/3162/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/793/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Вбивство через необережність
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

встановила:

На розгляді в Сумському апеляційному суді перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29.12.2025, за яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Зі змісту оскаржуваного вироку Зарічного районного суду м. Суми від 29.12.2025 вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який залишено без змін до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 26.02.2026.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вироком Зарічного районного суду м. Суми від 29.12.2025, ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. ч. 1 ст. 119 КК України, який не набрав законної сили.

Окрім цього, ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання судом запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , не змінилися та їх існування обґрунтовується тим, що останній з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення ухилятиметься від явки до суду, так як після обрання йому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання ОСОБА_7 на виклики прокурора не відповідав, на судові засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, також може впливати на свідків у даному провадженні з метою зміни їх показів, а також може вчинити інший злочин проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема, самовільно залишити військову частину.

Прокурор вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам та досягти мети кримінального провадження, тому обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо обставин справи, думку прокурора ОСОБА_6 , який вимоги клопотання підтримав, вважав за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії обраного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу, перевіривши матеріали справи та доводи заявленого клопотання, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За приписами ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час існує вирок суду першої інстанції, що не набрав законної сили, відповідно до якого ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 119 КК України, який є нетяжким злочином і обвинуваченому призначено покарання, у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Зважаючи на тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України хоча і є нетяжким злочином, однак в результаті його вчинення настала смерть потерпілого, враховуючи особу обвинуваченого, який під час перебування його під особистим зобов`язанням в судові засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, колегія суддів вважає, що ризик переховування від суду не зменшився та не перестає існувати на момент продовження цього запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, продовжує існувати обґрунтований ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може впливати вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, пов`язане з військовою службою.

Ризик впливу на свідків суттєво зменшився, оскільки останні допитані судом першої інстанції.

Зважаючи на те, що вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29.12.2025 відносно ОСОБА_7 не набрав законної сили, враховуючи положення статей 177, 178 КПК України, з метою уникнення ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати на стадії апеляційного провадження, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.178, 183, 199, 331, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк 60 днів, тобто до 24.04.2026 включно.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Час оголошення повного тексту ухвали 25.02.2026 о 08.30 год.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4