Справа № 539/1296/26
Провадження № 1-кс/539/166/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року місто Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубнах Полтавської області клопотання слідчого Слідчого відділу Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лубни, Полтавської області, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, освіта середня, інваліда 2 групи, утриманців немає, в силу статті 89 КК України раніше не судимого, фактично затримано відповідно до статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2026 року за № 0000169, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Слідчого відділу Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області) ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2026 року за № 0000169, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 при невстановлених слідством обставинах (точної дати та часу не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, незаконно придбав метадон у пігулках, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, які незаконно зберігав при собі з метою збуту. Продовжуючи свій злочинний умисел, 13 березня 2026 року близько 11.26 год ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Броварська, поблизу будинку № 37, діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, незаконно збув особі із зміненими особистими даними « ОСОБА_7 » за 500 грн десять пігулок метадону, які, відповідно до висновку експерта від 18 березня 2026 року № СЕ-19/117-26/4990-НЗПРАП, містять наркотичний засіб метадон, загальною масою 0,047 г.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів.

Крім того, ОСОБА_5 при невстановлених слідством обставинах (точної дати та часу не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою незаконно придбав метадон у пігулках, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, та які незаконно зберігав при собі з метою збуту.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 25 березня 2026 року близько 12 год 51 хв ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи повторно, з прямим умислом та з корисливих мотивів, незаконно збув особі зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_7 » за 500 грн 10 таблеток метадону, що належить до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, вчинених повторно.

25 березня 2026 року о 14 год 31 хв ОСОБА_5 фактично затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України.

25 березня 2026 року за вказаними фактами злочинної діяльності ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 03 березня 2026 року, згідно з яким останній надав показання про те, що йому відомий ОСОБА_5 , який на систематичній основі займається збутом наркотичних засобів; даними протоколу про хід та результати проведення контролю за вчиненням злочину від 16 березня 2026 року, відповідно до якого 13 березня 2026 року проведено оперативну закупку наркотичного засобу метадон у ОСОБА_5 ; даними протоколу огляду грошових коштів від 13 березня 2026 року, відповідно до якого проведено огляд грошових коштів у сумі 500 грн, виділених для проведення оперативної закупки; даними протоколу добровільної видачі від 13 березня 2026 року, згідно з яким ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_5 десять таблеток наркотичного засобу метадон; даними висновку експерта від 18 березня 2026 року № СЕ-19/117-26/4990-НЗПРАП, відповідно до якого надані на дослідження десять таблеток містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, загальною масою 0,047; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 13 березня 2026 року, згідно з яким остання надала показання про те, що 13 березня 2026 року вона була присутня як понята під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції придбані в ОСОБА_5 10 таблеток білого кольору; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 13 березня 2026 року, відповідно до якого останній надав показання про те, що 13 березня 2026 року він був присутній як понятий під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції придбані в ОСОБА_5 10 таблеток білого кольору; даними протоколу затримання ОСОБА_5 в порядку статті 208 КПК України від 25 березня 2026 року, згідно з яким вилучено грошові кошти в загальній сумі 500 грн, які при освітленні джерелом ультрафіолетового випромінювання люмінесціюють яскравим зеленим кольором; даними протоколу освідування від 25 березня 2026 року, під час якого на долонях ОСОБА_5 при освітленні джерелом ультрафіолетового випромінювання виявлено нашарування речовини зеленого кольору; даними протоколу обшуку від 25 березня 2026 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено 14 медичних блістерів по 10 таблеток білого кольору з написом «МЕТАФІН» та фрагмент медичного блістера з 5 таблетками білого кольору (загальною кількістю 145 таблеток); даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 26 березня 2026 року, відповідно до якого останній надав показання про те, що 25 березня 2026 року він придбав у ОСОБА_5 наркотичний засіб метадон, а саме 7 таблеток, які в подальшому добровільно видав працівникам поліції; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 26 березня 2026 року, згідно з яким останній надав показання про те, що 25 березня 2026 року він був присутній як понятий під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції придбані в ОСОБА_5 10 таблеток білого кольору; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 26 березня 2026 року, відповідно до якого останній надав показання про те, що 25 березня 2026 року він був присутній як понятий під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції придбані в ОСОБА_5 10 таблеток білого кольору, а також іншими доказами у їх сукупності.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Так, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, через усвідомлення неминучості покарання та загрози втрати волі на тривалий строк може ухилитися від органів досудового розслідування та суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це слідчого та прокурора, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень. Установлено, що підозрюваний раніше вже вчиняв кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, а навпаки продовжив злочинну діяльність, пов`язану з незаконним збутом наркотичних засобів. Крім того, у зв`язку з військовою агресією проти України значна частина території України на даний час залишається окупованою або на ній ведуться активні бойові дії.

Перебуваючи на волі без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 , переслідуючи мету ухилення від кримінальної відповідальності, може залишити місце свого проживання, що в подальшому унеможливить прийняття остаточного рішення у справі. Крім того, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню. Фактичною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є вчинення ОСОБА_5 тяжких злочинів, оскільки він на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України. Таким чином, перебування ОСОБА_5 на волі без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може призвести до продовження його злочинної діяльності та вчинення нових умисних тяжких злочинів.

Перебуваючи на волі, підозрюваний, переслідуючи мету ухилення від кримінальної відповідальності, як самостійно, так і із залученням сторонніх осіб, схильних до вживання наркотичних засобів, може незаконно впливати на свідків шляхом погроз або вмовлянь. Це може призвести до зміни ними своїх показань або відмови від надання показань, що в подальшому поставить під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Такий ризик посилюється тим, що підозрюваному на виконання вимог частини другої статті 184 КПК України вручено копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу і в яких зазначені анкетні дані свідків вчинення злочинів. Так, до цього часу у кримінальному провадженні залишаються непроведені слідчі дії, участь у яких підозрюваного ОСОБА_5 є необхідною задля забезпечення повноти, всебічності, об`єктивності та неупередженості досудового розслідування. Без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи загрозу позбавлення волі на строк до 10 років, матиме реальну можливість перешкоджати проведенню слідчих дій та судових експертиз. Це може призвести до втрати доказів у кримінальному провадженні та унеможливити прийняття законного й обґрунтованого рішення у справі.

Перелічені ризики обґрунтовано не дають підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 . Особисте зобов`язання неможливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи загрозу позбавлення волі на строк до 10 років, матиме можливість перешкоджати проведенню слідчих дій та судових експертиз, що призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні та унеможливить прийняття законного й обґрунтованого рішення у справі. Крім того, перебування підозрюваного на волі призведе до вчинення ним нових умисних тяжких злочинів. Особисту поруку неможливо застосувати у зв`язку з тим, що до прокурора не надходили письмові заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на поруки. Домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний матиме реальну можливість контактувати з наркозалежними особами, що призведе до продовження його злочинної діяльності у вигляді збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Докази, здобуті під час досудового розслідування, є вагомими та достатніми. Підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення на шлях виправлення не став, а навпаки продовжив злочинну діяльність, пов`язану з незаконним збутом наркотичних засобів. Перебуваючи на волі без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та зможе продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану зі збутом наркотичних засобів і психотропних речовин, що призведе до вчинення ним нових умисних злочинів з метою незаконного збагачення.

На підставі викладеного слідчий СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , у поданому до суду клопотанні просив: застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в межах п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, наведених у мотивувальній частині. Прокурор зазначила, що у підозрюваного відсутні соціальні зв`язки за місцем постійного проживання, а також вказала, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть нівелювати встановлені ризики, які є обґрунтованими та доведеними. Додатково сторона обвинувачення звернула увагу на тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.

Слідчий ОСОБА_4 підтримав подане клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, наведених у мотивувальній частині. Слідчий повідомив суду, що під час затримання підозрюваного в помешканні перебувала його мати. Водночас за адресою: АДРЕСА_2 , розташовано три квартири, в одній з яких проживають родичі, а саме брат підозрюваного та його співмешканка; остання має можливість доглядати за матір`ю підозрюваного і фактично здійснює такий догляд. Крім того, органом досудового розслідування буде направлено запит до органів соціального захисту населення з метою ініціювання питання щодо соціального супроводу та догляду за матір`ю підозрюваного. Слідчий зазначив, що під час проведення обшуку не було надано документів, які підтверджують інвалідність або критичний стан здоров`я матері ОСОБА_5 , хоча візуально вона мала труднощі з пересуванням. Також було наголошено, що підозрюваний двічі вчинив збут наркотичних засобів безпосередньо за місцем свого проживання. Оскільки ОСОБА_5 затримали на вулиці під час прямування до магазину, це, на думку слідства, підтверджує наявність ризику того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання слідчого та доводів прокурора. Просив застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання. Захисник вказував, що підозрюваний повністю визнає свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Звернув увагу на низку тяжких захворювань у підозрюваного, серед яких: остеоартрит, гепатит C, коксартрит, ВІЛ-інфекція, туберкульоз та виразкова хвороба. ОСОБА_5 є особою з інвалідністю другої групи, має значні обмеження у пересуванні (пересувається виключно на милицях на короткі відстані через ушкодження суглобів) та потребує постійного стороннього медичного й соціального догляду. Підозрюваному необхідно приймати лікарські засоби декілька разів на добу за суворим графіком. Через незадовільний стан здоров`я йому призначено соціального працівника, який за потреби допомагав і матері підозрюваного.

Також захисник наголосив, що ОСОБА_5 здійснює догляд за своєю матір`ю похилого віку, яка є сліпою, не може самостійно пересуватися та фактично є лежачою. Під час проведення обшуку вона змогла пройти лише незначну відстань біля ліжка. Інших осіб, які могли б забезпечити догляд за матір`ю, немає, оскільки брат підозрюваного, який проживає поруч, також є лежачим і потребує сторонньої допомоги, яку йому надає співмешканка. Остання за матір`ю підозрюваного не доглядає, лише приносить їжу. Матір підозрюваного боїться залишатися наодинці, і її стан після відсутності сина протягом ночі невідомий. ОСОБА_6 стверджував, що прокурором та слідчим не доведено жодного з ризиків, зазначених у клопотанні. З огляду на стан здоров`я ОСОБА_5 не має фізичної можливості впливати на свідків, перешкоджати слідству, переховуватися чи продовжувати злочинну діяльність. За місцем проживання підозрюваний характеризується позитивно. Обставини реалізації таблеток метадону знайомому, який сам прийшов до помешкання підозрюваного, не можуть бути достатньою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на сукупність наведених фактів.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав доводи захисника та просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Він визнав факт вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та пояснив, що двічі передавав таблетки метадону своєму знайомому, оскільки останньому було зле. ОСОБА_5 зазначив, що перебуває на замісній підтримувальній терапії та офіційно отримує препарат метадон, тому поділився зі своїм знайомим. За словами підозрюваного, він хотів допомогти товаришу, з яким вони разом проводили час (жарили шашлик тощо), тому надав йому таблетки, за що той передав грошові кошти. При цьому підозрюваний наголосив, що іншим особам наркотичні засоби не збував і збувати не буде.

Також ОСОБА_5 повідомив, що отримує пенсію у розмірі 3700 грн та здійснює догляд за матір`ю, яка є незрячою, не може самостійно пересуватися та потребує постійної сторонньої допомоги. Хоча поруч проживає його брат, він також потребує стороннього догляду, який йому надає співмешканка. Остання доглядає за братом підозрюваного та своєю дитиною, тому не має можливості забезпечити повноцінний догляд за матір`ю ОСОБА_5 , окрім тимчасового годування. Підозрюваний підтвердив, що є особою з інвалідністю другої групи, пересувається виключно на милицях у межах квартири або подвір`я (будинок поділений на три квартири та має власне подвір`я). Він зауважив, що внаслідок наявних захворювань йому життєво необхідно приймати специфічні лікарські засоби, отримання яких, за його переконанням, буде неможливим в умовах слідчого ізолятора. ОСОБА_5 стверджував, що продаж таблеток метадону здійснив лише двічі своєму знайомому та не є систематичною діяльністю.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відомості, які мають значення при вирішенні питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (частина друга статті 1 КПК України).

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 3 частини другої статті 131 КПК України визначено, що заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.

Відповідно до частини першої статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом частини другої статті 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини; 2) у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, до Вищого антикорупційного суду.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина шоста статті 132 КПК України).

До клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання (частина сьома статті 132 КПК України).

Згідно з частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (пункт 4 частини другої статті 183 КПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий, прокурор обґрунтовують тим, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, які відповідно до статті 12 КК України є тяжкими злочинами, а відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, у зв`язку з чим останній, будучи обізнаним з мірою покарання за вчинені діяння, може здійснити дії передбачені статтею 177 КПК України. Вказували, що метою застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

В ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України за обставин, викладених у підозрі.

За вказаним фактом, відомості за матеріалами було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате досудове розслідування, у ході якого 25 березня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, та подано до слідчого судді зазначене клопотання про застосування запобіжного заходу.

Підозрюваний у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені у наданих слідчому судді доказах, зокрема у повідомленні про підозру від 25 березня 2026 року. За змістом підозри ОСОБА_5 13 березня 2026 року та 25 березня 2026 року незаконно збув особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 по 10 таблеток метадону за 500 грн кожного разу.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 , оскільки надані докази підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміновані йому правопорушення.

При цьому на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі перевіряти докази з точки зору їх належності та допустимості, а лише встановлює наскільки їх сукупність є достатньою вважати про ймовірну причетність особи до вчинення кримінального правопорушення. На початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

За змістом витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 29 вересня 2025 року ОСОБА_5 є інвалідом другої групи безстроково; основний діагноз первинний коксартроз, двобічний; супутні діагнози: наслідки інших переломів нижньої кінцівки, наслідки респіраторного та неуточненого туберкульозу; ускладнення основного діагнозу: контрактура суглоба, ділянка таза та стегно.

У рекомендації, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, від 29 вересня 2025 року у ОСОБА_5 виражений ступінь обмеження до самообслуговування та пересування; наявна потреба в забезпеченні допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) та медичними виробами (ендопротези суглобів, в тому числі ендопротези суглобів з видовженням для онкологічних хворих); наявна потреба в отриманні реабілітаційної допомоги в сфері охорони здоров`я та санаторно-курортному лікуванні.

За змістом повідомлення Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 26 березня 2026 року ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-інфекціоніста.

У поданих стороною захисту медичних документах (консультативних висновках спеціалістів, виписках із медичної карти хворого) зазначено про наявність в ОСОБА_5 низки захворювань, зокрема: незрощеного перелому шийки правої стегнової кістки зі зміщенням, руйнації головки лівої стегнової кістки, неоднорідності структури, вираженого звуження суглобової щілини, нечіткості суглобових поверхонь, туберкульозу, остеоартрозу кульшових суглобів тощо. Також вказано, що підозрюваний може пересуватися лише в межах кімнати.

Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 26 березня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 зареєстрований та фактично проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_12 , яка у 2025 році перенесла інсульт, внаслідок чого на момент перевірки перебуває у тяжкому стані. Хвора є лежачою, самостійно не пересувається та втратила зір (не бачить). Через фізичний стан вона позбавлена можливості до самообслуговування: не може самостійно готувати їжу, виконувати гігієнічні процедури та забезпечувати інші життєві потреби. За висновком огляду, ОСОБА_12 є недієздатною у побутовому плані та потребує постійного стороннього догляду і нагляду.

Згідно з характеристикою голови вуличного комітету ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , переміщується на милицях по АДРЕСА_3 , завжди вітається, не був помічений у конфліктах з мешканцями. Скарг від сусідів, мешканців вулиць Броварської та Халявицького не надходило на його поведінку. Веде спокійний спосіб життя, ввічливий, чемний.

Слідчий суддя сприймає як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків, передбачених статтею 177 КПК України у цьому провадженні (переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню), оскільки такі ризики належним чином вмотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, майновим станом.

Проте, ризики, які визнані судом доведеними, можуть бути мінімізовано, шляхом застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією. ЄСПЛ зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи. ЄСПЛ у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Слідчий суддя оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, як того вимагає стаття 178 КПК України, та врахував, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, тяжкість ймовірного покарання, дані про особу, вік та стан здоров`я, майновий стан, місце проживання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього на утриманні непрацездатної матері, яка є особою похилого віку та потребує постійного стороннього догляду.

Аналізуючи доводи сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає тримання під вартою надмірним заходом у цьому кримінальному провадженні з огляду на таке: підозрюваний має постійне місце проживання та не переховувався від органів досудового розслідування (доказів протилежного суду не надано). Встановлені ризики можуть бути ефективно мінімізовані шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час. Такий захід дозволить запобігти переховуванню, оскільки підозрюваний не зможе залишати місце проживання без дозволу слідчого чи прокурора. Ризик впливу на свідків та інших підозрюваних може бути нівельований забороною на спілкування з конкретними особами. Застосування домашнього арешту відповідає принципу пропорційності, передбаченому Конвенцією та практикою ЄСПЛ. Враховуючи презумпцію невинуватості, застосування найсуворішого запобіжного заходу без належного обґрунтування неможливості обрання більш м`яких заходів є невиправданим.

Враховуючи особу підозрюваного, його стан здоров`я, який має постійне місце проживання, є інвалідом другої групи безстроково, може пересуватися лише на незначні відстані на милицях (протилежного прокурором та слідчим не доведено), має ряд захворювань (первинний коксартроз, двобічний, наслідки інших переломів нижньої кінцівки, наслідки респіраторного та неуточненого туберкульозу, контрактура суглоба, ділянка таза та стегно, незрощеного перелому шийки правої стегнової кістки зі зміщенням, руйнації головки лівої стегнової кістки, неоднорідності структури, вираженого звуження суглобової щілини, нечіткості суглобових поверхонь, туберкульоз, остеоартроз кульшових суглобів тощо), перебуває на обліку у лікаря-інфекціоніста, щодо нього наявна потреба в забезпеченні допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) та медичними виробами (ендопротези суглобів, в тому числі ендопротези суглобів з видовженням для онкологічних хворих), має на утриманні непрацездатну матір (яка у 2025 році перенесла інсульт, внаслідок чого на час складення акта обстеження житлово-побутових умов від 26 березня 2026 року перебуває у тяжкому стані, є лежачою, самостійно не пересувається та втратила зір (не бачить), через фізичний стан вона позбавлена можливості до самообслуговування: не може самостійно готувати їжу, виконувати гігієнічні процедури та забезпечувати інші життєві потреби, за висновком огляду ОСОБА_12 є недієздатною у побутовому плані та потребує постійного стороннього догляду і нагляду), наявність позитивної характеристики щодо підозрюваного за місцем проживання, з огляду на відсутність даних про перешкоджання органам досудового розслідування та суду ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наявні усі підстави для застосування, відповідно до частини четвертої статті 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту в нічний час.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час може забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Прокурором та слідчим не доведено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. Стороною обвинувачення не подано доказів, що підозрюваний в цьому конкретному кримінальному провадженні має реальну можливість допустити порушення покладених на нього процесуальних обов`язків. Слідчий суддя звертає увагу на недоведеність у клопотанні та під час судового розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, а також використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт в нічний час зможе запобігти встановленим ризикам.

Саме лише посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, ймовірне в майбутньому покарання у виді позбавлення волі та ймовірне продовження вчинення у майбутньому кримінальних правопорушень, не свідчить про безумовне недотримання підозрюваним процесуальних обов`язків, які на нього можуть бути покладені при обранні іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховував усі обставини, з якими закон пов`язує обрання запобіжного заходу, в тому числі і ті, на які посилається сторона обвинувачення.

Враховуючи викладене, керуючись принципом винятковості тримання під вартою та необхідністю застосування найменш обмежувального запобіжного заходу, який здатен забезпечити належну поведінку підозрюваної та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 22.00 год до 06.00 год у межах строку досудового розслідування, тобто до 23 травня 2026 року включно, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що орган досудового розслідування не позбавлений права, у разі недотримання ОСОБА_5 умов домашнього арешту звернутися до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 129, 131, 132, 176178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Слідчого відділу Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин у межах строку досудового розслідування, тобто до 23 травня 2026 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

2) в нічний час з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин не залишати місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім часу оголошення сигналу «Повітряна тривога» по Лубенській територіальній громаді Лубенського району Полтавської області, коли останній має право спуститися (пройти) до найближчого укриття, визначеного органом місцевого самоврядування Лубенською територіальною громадою Лубенського району Полтавської області;

3) утримуватися від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи навчання;

5) не відлучатися за межі Лубенського району Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

В разі невиконання умов домашнього арешту до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити прокурору, захиснику та підозрюваному негайно після її оголошення.

Виконання ухвали покласти на органи Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 30 березня 2026 року о 12.20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1