Справа № 953/6380/25
н/п 1-кс/953/1140/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Річленд Інвест», в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 на рішення слідчого Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області по кримінальному провадженню №0000320 від 03.02.2024, -

встановив:

25.02.2026р. через систему «Електронний суд» надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Річленд Інвест», в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , на постанову слідчого СВ ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 19.02.2026р.

Слідчий в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв не подавав.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/1168/24 (провадження №1-кс/638/408/24) 03.02.2024 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України та розпочате досудове розслідування.

Постановою слідчого СВ ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 19.02.2026р. у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про визнання ТОВ «РІЧЛЕНД ІНВЕСТ» потерпілим відмовлено.

Вказана постанова отримана адвокатом 23.02.2026р.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Пунктом 5 частини першої статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Частиною першою статті 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (частини друга статті 55 КПК України).

Згідно з частиною третьою статті 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Нормами частини п`ятої статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин-надсилається їй.

Постанова слідчого в кожному випадку має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати вимогам кримінального процесуального закону, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно зі статтею 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Наявність чи відсутність моральної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягають доведенню під час досудового розслідування, під час якого заявник повинен користуватися всіма правами потерпілого: заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо заподіяної шкоди, тощо.

Відповідно до частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги може постановити ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, прокурора; 2) зобов`язання вчинити певну дію; 3) зобов`язання припинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

Оскаржувана постанова слідчого про відмову визнання потерпілим цим вимогам не відповідає, оскільки не містить посилання на зміст обставин, які є підставами для її прийняття та мотивів її прийняття, належним чином не обґрунтована та має формальний характер.

Так, постанова не містить правового обґрунтування щодо відмови у залученні Товариства з обмеженою відповідальністю «РічлендІнвест» як потерпілого, з посиланням на відповідні докази.

У оскаржуваній постанові міститься лише одне посилання слідчого про те, щов ході досудового розслідування не встановлено належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що посадові особи допустили неналежне виконання службових обов`язків у формі службової недбалості, що спричинило б істотну шкоду ТОВ «Річленд Інвест».

Фактично, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч.1 ст.55 КПК, неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.

Слідчий суддя, дійшов до висновку, що підстава вказана в оскаржуваній постанові є формальною для відмови у задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Слідчим не з`ясовувалось питання щодо заподіяння Товариству з обмеженою відповідальністю «РічлендІнвест» певної шкоди, не досліджені докази, надані скаржником, не перевірені чи є будь-які дані, які б свідчили про завдання шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, позаяк слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких скаржник вважає, що кримінальним правопорушенням йому заподіяна шкода.

Крім того, на аналогічні вказівки було звернуто увагу слідчим суддею при скасуванні попередніх постанов про відмову у визнанні потерпілим.

Отже, слідчим належним чином та у визначений законом спосіб не розглянуто питання щодо визнання потерпілим ТОВ «РічлендІнвест», що не відповідає вимогам статті 110 КПК України (пункт 2 частини п`ять статті 110 КПК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «РічлендІнвест» про скасування постанови слідчого СВ ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 19.02.2026р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000320 від 03.02.2024 року.

Відповідно до статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За змістом ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Вирішення питань щодо заявленого клопотання належить до дискреційних повноважень слідчого (детектива), та не віднесено до компетенції слідчого судді.

Виходячи з наведених норм законодавства України та беручи до уваги дискреційні повноваження слідчого у кримінальному провадженні, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення поданої скарги в частині зобов`язання слідчого прийняти процесуальне рішення про визнання ТОВ «РічлендІнвест» потерпілим у кримінальному провадженні №0000320 від 03.02.2024 року.

Керуючись статтями 55, 110, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РічлендІнвест», в інтересах якого дії адвокат ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 19.02.2026р. про відмову у визнанні Товариства з обмеженою відповідальністю «РічлендІнвест» потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320 від 03.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України.

Зобов`язати слідчого Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області у провадженні якого перебуває кримінальне провадження повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РічлендІнвест» від 18.04.2024 року про залучення до кримінального провадження як потерпілого та повідомити про результати розгляду заявника.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1