ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2568/26
провадження № 1-кп/753/1404/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

під час судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0005399 від 26.04.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, розвідник-оператор 1 розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 194; ч. 5 ст. 407 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, командир 2 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

Історія судового провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 09 лютого 2026 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0005399 від 26.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 194; ч. 5 ст. 407 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до частини 3 ст. 35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2026 року для розгляду цього кримінального провадження визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 27 лютого 2026 року вказане кримінальне провадження призначене до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

11 березня 2026 року до Дарницького районного суду м. Києва від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Позиції учасників щодо заявленого клопотання

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала подане нею клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів без визначення розміру застави. Мотивуючи клопотання прокурором зазначено, що обґрунтованість підозри та обвинувачення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які вказують на доведеність винуватості обвинуваченому у вчиненні інкримінованих злочинів. Прокурор вказала, що строк тримання під вартою визначений ухвалою суду закінчується, однак на сьогоднішній день продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з наведеним прокурор просила продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти заявленого прокурором клопотання посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні або істотно зменшилися. Зазначала, що досудове розслідування завершено, всі необхідні слідчі дії проведено, свідків допитано, а тому вплив на хід кримінального провадження з боку обвинуваченого є неможливим. Окремо вказувала на належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 під час досудового розслідування, а також на те, що раніше до нього застосовувався запобіжний захід із визначенням застави, яку було внесено та покладені на нього обов`язки не порушувалися, від слідства та суду він не переховувався, сприяв слідству та визнав обставини інкримінованих йому правопорушень. Крім того, просила врахувати дані про особу обвинуваченого, відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, родини та малолітньої дитини на утриманні, позитивні характеристики.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника, посилаючись на аналогічні доводи.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 також заперечували проти заявленого прокурором клопотання.

Мотиви суду

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, підозрюваного, обвинуваченого (п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Так, вказане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового провадження, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання щодо можливості продовження запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

У клопотанні прокурор стверджує, що ризики, передбачені пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування ОСОБА_6 від суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення ним інших кримінальних правопорушень), не зменшились та продовжують існувати.

Суд погоджується із доводами прокурора про продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Так, злочини, передбачені ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 194; ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , є тяжкими, відповідно передбачають призначення покарання у виді: позбавлення волі на строк від трьох до семи років; позбавленням волі на строк від трьох до десяти років; позбавлення волі на строк від п?яти до десяти років позбавлення волі.

Означені покарання в разі визнання ОСОБА_6 винуватим в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченого переховуватися від суду.

Суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення дає можливість обґрунтовано вважати, що такий ризик встановлений.

У той же час, не може залишатися поза увагою суду, що Указом Президента України №6 4/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Таким чином, враховуючи, що існує ймовірність притягнення його до кримінальної відповідальності з призначенням покарання у виді реального позбавлення волі, тож суд погоджується із доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до запобіжного заходу та на час розгляду цього клопотання не зменшився.

Оцінюючи ризик впливу на свідків, суд бере до уваги встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Обвинуваченому ОСОБА_6 вже були відкриті матеріали досудового розслідування, тому він обізнаний про осіб, які дали показання в цьому кримінальному провадженні, зміст їхніх свідчень та їхні персональні дані, що створює передумови для можливої спроби позапроцесуального впливу на свідків.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, але й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та їх дослідження цим складом суду.

Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд оцінює як високий, оскільки бере уваги те, що ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, які ймовірно вчинялись протягом 15 місяців.

Кількість інкримінованих злочинів впродовж незначного часу свідчить про протиправну поведінку та підтверджує ризик повторного вчинення кримінального правопорушення.

У той же час, з боку сторони захисту не було надано доказів на підтвердження того, що вказаний ризик зменшився або припинив існувати.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість заявлених прокурором ризиків з огляду на процесуальну поведінку обвинуваченого, а також на відсутність відомостей вчинення ОСОБА_6 спроб впливу на свідків та потерпілого, суд вважає необґрунтованими.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або створюватимуть загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає подання суду доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обвинувачений та його захисник під час розгляду клопотання наголошували, що прокурором при розгляді клопотання не зазначено підставу неможливості у застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Але разом з тим, суд переконаний, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на цій стадії судового розгляду буде недостатнім для запобігання доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, особистого зобов`язання для запобігання ризиків буде недостатньо, оскільки виконання покладених на обвинуваченого обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_6 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Застосування особистої поруки є неможливим, оскільки відсутні особи, які прибули до суду та висловили готовність надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його в суд на першу про те вимогу.

Застосування домашнього арешту як запобіжного заходу на цьому етапі кримінального провадження не буде достатньо дієвим та таким, що зможе в повній мірі запобігти ризикам визнаних судом доведеним.

Також сторона захисту у судовому засіданні просила врахувати, що обвинувачений ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, сімейний стан (одружений), наявність малолітньої дитини та постійне місце проживання.

Суд враховує зазначені характеризуючі дані стосовно ОСОБА_6 (які були взяті до уваги під час обрання та продовження запобіжного заходу слідчими суддями) водночас звертає увагу, що вказані соціальні зв`язки існували і на момент вчинення інкримінованих злочинів (2015 рік народження дитини та 2023 реєстрація шлюбу - 2024-2025 роки епізоди інкримінованих йому злочинів) та не слугували тим важелем впливу на його протиправну поведінку.

У цьому кримінальному провадженні суд, дотримуючись розумного балансу між втручанням в право на свободу обвинуваченого та необхідністю забезпечення інтересів дієвості кримінального провадження, дійшов висновку, що належна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 запобігання спробам вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, можуть бути забезпечені виключно шляхом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується, з-поміж іншого, й у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

З огляду на наявність обгрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого та інкриміновані йому кримінальні правопорушення, тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України вважає не застосовувати до нього заставу як альтернативний запобіжний захід на вказаній стадії судового провадження.

Таким чином, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, запобіганню можливого переховування від суду, впливу на свідків, вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

З огляду на викладене та керуючись статтями, 177, 182, 183, 194 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 194; ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів в умовах ДУ "Київський слідчий ізолятор", тобто до 10 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_8