УХВАЛА

30 березня2026 року

м. Київ

справа № 404/6795/25

провадження № 51-1141ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 на вирок Фортечного районного суду м. Кропивницького від 20 листопада 2025 року,

встановив:

Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.

Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявлених вимог, адже суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Цей суд уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не перевіряє законність судових рішень з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених судами попередніх інстанцій.

Суд касаційної інстанції позбавлений повноважень щодо перевірки достовірності того чи іншого доказу та неповноти судового розгляду місцевим судом.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Виходячи із вимог касаційної скарги, касатори просять скасувати та змінити вирок стосовно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання за ч. 1

ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК) та застосувати більш м`яке покарання у виді штрафу і відмовити у задоволенні цивільного позову та витрат на правничу допомогу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник та засуджений вказують на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судових розглядів, неправильну оцінку доказів та здійснює їх аналіз, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

В свою чергу скарга не містить обґрунтувань, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, які порушення допустили суди попередніх інстанцій, як вони вплинули на законність і обґрунтованість прийнятих рішень та чому їх необхідно відносити з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК до безумовних підстав для скасування або зміни касаційним судом відповідно до ст. 438 цього Кодексу.

Крім того, у скарзі не конкретизується, які порушення допустив апеляційний суд з урахуванням приписів статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких цей суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на доводи, наведені в ній.

Поряд з цим, у касаційній скарзі всупереч п. 5 ч. 2 с. 427 КПК не вказується, які вимоги особа, яка подає касаційну скаргу, ставить перед судом касаційної інстанції відповідно до ст. 436 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Так, зміст доводів касаційної скарги здебільшого зводиться до незгоди із засудженням за ч. 1 ст. 125 КК, при цьому прохальна її частина містить вимогу про скасування та водночас зміну вироку місцевого суду, що не узгоджується з приписами ст. 436 КПК. Окрім цього не вказується за рішення апеляційного суду.

Також, прохальна частина касаційної скаргимістить вимоги щодо відмови у задоволенні цивільного позову потерпілого та витрат на правову допомогу, однак обґрунтувань стосовно безпідставності їх стягнення не наведено, а тому у скарзі необхідно вказати, які порушення в цій частині допущено судом або судами, які стали підставою для безпідставного задоволення цивільного позову.

З урахуванням викладеного, касаторам необхідно, обґрунтувати свої доводи, конкретно вказати, які судові рішення є предметом оскарження, які порушення допустили суди першої та апеляційної інстанцій, які обставини суди безпідставно не взяли до уваги, або належним чином не врахували, що впливають на можливість призначення покарання у виді штрафу, належно систематизувати й обґрунтувати викладені у касаційній скарзі доводи, а також сформулювати вимоги у відповідності до ст. 436 цього Кодексу.

Скаржникам необхідно взяти до уваги, що встановлені Судом недоліки, необхідно усунути шляхом подачі касаційної скарги в новій редакції.

Оскільки скарга захисника та засудженого не відповідає приписам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (особа, яка звертається з касаційною скаргою повинна підтвердити, що нею не пропущено встановленого за ухвалою суду строку під час повторного звернення до суду).

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 на вирок Фортечного районного суду м. Кропивницького від 20 листопада 2025 року залишити без руху і надати для усунення виявлених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3