Справа № 712/3784/26
Провадження № 1-кс/712/1607/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Соснівського районного суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача та прокурора у кримінальному провадженні № 0000116 від 11.02.2026 за ст. 356 КК України, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані учинити,

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст поданої скарги

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність дізнавача Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 та прокурорів Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000116 від 11.02.2026, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Скарга мотивована тим, що 09.03.2026 скаржник подав до органу досудового розслідування заяву про визнання його потерпілим та заяву про вжиття заходів для усунення наслідків кримінального правопорушення. Однак, станом на 17.03.2026, зазначені заяви, за твердженням скаржника, у строк, передбачений ст. 220 КПК України, не розглянуті, процесуальні рішення за результатами їх розгляду у формі постанов не прийняті, відповідь по суті не надана, а потерпілим його не визнано.

Скаржник зазначає, що лист Черкаської окружної прокуратури від 17.03.2026 не є належним процесуальним рішенням у розумінні ст. 110 КПК України та не замінює постанову дізнавача чи прокурора. На думку скаржника, прокурори у провадженні, здійснюючи процесуальне керівництво, не забезпечили дотримання розумних строків досудового розслідування та не вжили своєчасних заходів реагування на порушення строків розгляду поданих ним клопотань.

Також скаржник посилається на те, що обставини кримінального провадження, пов`язані з відключенням електропостачання, на його думку, свідчать про заподіяння йому майнової, моральної шкоди та шкоди здоров`ю, у зв`язку із чим наявні підстави для визнання його потерпілим. Крім того, скаржник вважає, що бездіяльністю органу досудового розслідування та прокурора порушено його право на доступ до правосуддя, право на ефективне розслідування, процесуальні права потерпілого, право на розгляд клопотання у встановлений строк та принцип розумних строків кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним скаржник просить: визнати протиправною бездіяльність дізнавача щодо нерозгляду клопотань від 09.03.2026 у строк, встановлений ст. 220 КПК України; визнати протиправною бездіяльність прокурорів щодо неналежного процесуального керівництва та невжиття своєчасних заходів реагування; зобов`язати дізнавача розглянути подані клопотання у порядку ст. 220 КПК України та прийняти за результатами їх розгляду вмотивовані процесуальні рішення у формі постанов; зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування розглянути заяву про визнання його потерпілим і прийняти відповідне процесуальне рішення; а також повідомити його про результати розгляду поданих заяв у встановленому законом порядку.

2. Позиції учасників провадження

У судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Дізнавач Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 та прокурори Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , бездіяльність яких оскаржується, в судове засіданні не з`явилися.

З огляду на вказане, приймаючи до уваги встановлені в ч. 2 ст. 306 КПК України строки розгляду скарг цієї категорії, слідчим суддею визнано за можливе прийняти рішення за скаргою за відсутності заявника, дізнавача та прокурорів, що відповідає положенням ст. 26 та ч. 3 ст. 306 КПК України.

3. Мотиви слідчого судді щодо розгляду скарги

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України є судовий контроль за додержанням законів органом досудового розслідування, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини на стадії досудового розслідування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

З аналізу наведеної норми вбачається, що бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки:

1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк;

3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Отже, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Указаним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України.

Водночас, варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Так, згідно з вимогами ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч. 2 ст. 220 КПК України).

Отже, як свідчить вищевикладена правова норма, про рішення щодо задоволення клопотань учасників процесу немає потреби виносити окрему мотивовану постанову. Так, юридично беззаперечні клопотання учасників процесу задовольняються у передбаченій процесуальній формі. Однак, за повної або часткової відмови в задоволенні клопотання слідчий повинен скласти мотивовану постанову, в якій має аргументувати прийняте рішення. Така постанова має бути доведена до відома особи, яка зверталася із клопотанням.

Вимоги до форми та змісту постанови наведені у ч. 5 ст. 110 КПК України. Зокрема, постанова слідчого, прокурора має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Як убачається зі скарги, ОСОБА_3 посилається на те, що 09.03.2026 ним подано до органу досудового розслідування заяву про визнання його потерпілим та заяву про вжиття заходів для усунення наслідків кримінального правопорушення, які, за його твердженням, не були розглянуті у строк, передбачений ст. 220 КПК України. Однак матеріали, надані на підтвердження цих доводів, не містять належних та допустимих доказів того, що вказані заяви дійсно були подані уповноваженим особам органу досудового розслідування чи прокуратури та фактично ними отримані.

Так, до скарги долучено копії супровідного листа від 09.03.2026, заяви про визнання потерпілим та заяви про вжиття заходів для усунення наслідків кримінального правопорушення. Разом із тим самі по собі копії зазначених документів не підтверджують факту їх направлення та отримання адресатами. У матеріалах скарги відсутні відомості про реєстрацію вхідної кореспонденції, вхідні номери, квитанції чи інші технічні підтвердження надсилання та доставки електронних листів, повідомлення про вручення поштової кореспонденції або інші об`єктивні дані, які б дозволяли достеменно встановити, що саме ці заяви від 09.03.2026 були подані та надійшли до органу досудового розслідування чи прокурора.

Більше того, надані скаржником копії відповідей органів прокуратури не підтверджують розгляд саме тих звернень, на нерозгляд яких він посилається у цій скарзі. Із їх змісту вбачається, що в них ідеться про звернення ОСОБА_3 від 03.03.2026, зокрема щодо невиконання ухвали слідчого судді та внесення відомостей до ЄРДР, а не про заяву про визнання потерпілим та заяву про вжиття заходів для усунення наслідків кримінального правопорушення від 09.03.2026. Отже, зазначені відповіді прокуратури не є доказом того, що уповноваженими особами були отримані саме клопотання, про які йдеться у поданій слідчому судді скарзі.

Лист Черкаської окружної прокуратури від 17.03.2026 також не містить відомостей про реєстрацію чи розгляд саме заяв від 09.03.2026, не підтверджує дату їх надходження та не посвідчує факту перебування таких клопотань на розгляді у порядку ст. 220 КПК України. Наведені в ньому відомості про надання письмових вказівок прокурором та про здійснення заходів щодо активізації досудового розслідування стосуються загалом кримінального провадження та є відповіддю на попереднє звернення заявника, але не підтверджують належного звернення із конкретними клопотаннями, нерозгляд яких є предметом цієї скарги.

За відсутності належних і допустимих доказів того, що заява про визнання потерпілим та заява про вжиття заходів для усунення наслідків кримінального правопорушення від 09.03.2026 були подані й отримані уповноваженими особами органу досудового розслідування чи прокуратури, слідчий суддя позбавлений можливості встановити початок перебігу строку, передбаченого ст. 220 КПК України, а відтак і дійти висновку про його порушення.

За таких обставин доводи скаржника про бездіяльність дізнавача, яка полягає у нерозгляді поданих ним клопотань у строк, встановлений ст. 220 КПК України, є недоведеними. Так само недоведеними є й вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності прокурорів щодо неналежного процесуального керівництва та невжиття своєчасних заходів реагування, оскільки ці вимоги є похідними від твердження про існування належно поданих та нерозглянутих клопотань, тоді як сам факт подання саме заяв від 09.03.2026 належними доказами не підтверджений.

Отже, оскільки матеріали скарги не містять належних доказів подання ОСОБА_3 дізнавачу чи прокурору саме клопотань від 09.03.2026, а надані відповіді органів прокуратури стосуються іншого звернення заявника від 03.03.2026, підстави вважати доведеним факт нездійснення процесуальних дій у визначений законом строк відсутні, у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача та прокурора у кримінальному провадженні № 0000116 від 11.02.2026 за ст. 356 КК України, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані учинити, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 05 хв 30.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1