Справа № 761/1834/26
Провадження № 1-кп/761/3115/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 120 251 051 000 019 59 від 03.11.2025, у якому

гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Смяч Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно непрацевлаштований, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , мешкає за адресою - АДРЕСА_2 , судимий,

та

гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_3 , мешкає за адресою - АДРЕСА_4 , не судимий,

обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України,

у с т а н о в и в :

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Рішенням суду від 28.01.2026 строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжений по 28.03.2026 включно, однак у зв`язку з тим, що завершити судовий розгляд цього кримінального провадження до зазначеної дати не виявляється за можливе прокурор просив продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу з огляду на актуальність ризиків непроцесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки останній може вчинити дії, спрямовані на переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник вважав доводи прокурора необґрунтованими, зазначені ризики надуманими, тому просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав захисника.

Суд, заслухавши думки учасників, дослідивши наявні у суду матеріали провадження, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та керуватись у своїй діяльності рішеннями Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Наведене положення закріплене у статті 8 КПК, а також у практиці ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що стаття 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканість, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

З наведеного випливає, що рішення суду про тримання особи під вартою має бути обґрунтованим, а саме у силу позиції ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини» має відповідати не лише вимогам внутрішнього національного законодавства, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

У рішенні «Вікс проти Сполученого королівства» ЄСПЛ зазначив, що особа може бути позбавлена права на свободу та недоторканість лише при дотриманні пункту 1 статті 5 Конвенції, а саме відповідно до процедури, встановленої законом, та якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (п.п. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції).

Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Наведене свідчить, що при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи особи.

У зв`язку з цим, Європейський суд у справі «Ладент проти Польщі» звернув увагу, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (с) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольнити вимогу пропорційності.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 19.10.2009 № 26-рп/2009 принцип пропорційності передбачає встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина за умови, що таке обмеження є суспільно необхідним.

На основі вищезазначеного, принцип пропорційності, діючи у сфері застосування дії запобіжного заходу, вимагає, щоб застосований до особи захід забезпечував збалансованість приватних інтересів особи та публічних інтересів, тобто за конкретних обставин справи був необхідним важелем забезпечення належної процесуальної поведінки особи та суспільної безпеки.

Отже, суд, розглядаючи питання щодо доцільності подальшого утримання особи під вартою, має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи, а також, чи виправдовує подальше обмеження прав особи справжній інтерес суспільства.

Таким чином, вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків непроцесуальної поведінки ОСОБА_6 , суд має визначити, зокрема, ймовірність неприбуття обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Статтею 178 КПК передбачено, що суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, є обов`язковою для оцінки судом під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Таким чином, оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинуваченого, суд має врахувати суворість покарання, що загрожує обвинуваченому та взяти до уваги складність обставин справи.

Отже, з огляду на викладене, врахуванню підлягають характер обвинуваченого, його моральні принципи та наявність інших чинників, що зможуть стримати останнього від позапроцесуальної поведінки: наявність місця мешкання, роботи, сімейних зв`язків та будь-яких інших зв`язків з країною, у якій ведеться його переслідування.

З огляду на суспільну небезпечність злочинного діяння, що інкриміноване обвинуваченому, суд вважає не безпідставним висновок про критичну оцінку моральних якостей обвинуваченого та високу ймовірність вчинення ОСОБА_6 позапроцесуальних дій з метою переховування від суду.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачається максимальне покарання у вигляді десяти років позбавлення волі, що свідчить про наявність обґрунтованого ризику вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від суду.

Наявність у обвинуваченого певних сімейних зв`язків не зменшує вищевикладений ризик до такого ступеню, щоб повністю виключити його.

Отже, відсутність у обвинуваченого стримуючих факторів свідчить про реальне існування наведеного вище ризику позапроцесуальної поведінки.

Суд також бере до уваги, що не виключено, що обвинувачений з метою уникнення відповідальності за інкриміновані йому злочинні дії може здійснити незаконний вплив на потерпілого та свідків з метою зміни останніми показань, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

За результатами встановлених судом обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч. 1 ст. 194 КПК, що дає підстави для визнання доцільним продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК розмір застави, суд, приймаючи до уваги обставини вчинення злочину, вважає, що застава у межах, передбачених ст. 182 КПК зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 09 травня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) грн.

Застава може бути внесена обвинуваченим, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві (код ЄДРПОУ - 26268059, МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України в м. Києві, розрахунковий рахунок № UA 1012089, призначення платежу - застава за (ПІБ, дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від (дата ухвали) по справі №…, внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця перебування;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1