УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року. м. Володимир

Суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимирі заяву судді Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_3 про самовідвід,

ВСТАНОВИЛА:

20 лютого 2026 року від судді ОСОБА_3 надійшла заява про самовідвід у справі за клопотанням слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 09.02.2026 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

В обґрунтування своїх вимог суддя ОСОБА_3 зазначила, що у своєму клопотанні слідча просить надати доступ до документів, які містяться в адміністративних справах відносно ОСОБА_5 та які знаходяться у ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.12.2025 року постановою судді ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік, тому вважає за необхідне заявити самовідвід у кримінальному провадженні №154/4340/22.

Суддя ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд заяви без її участі.

Дослідивши матеріали, вважаю заяву про самовідвід обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З заяви про самовідвід вбачається, у провадження слідчого судді ОСОБА_3 надійшло клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 09.02.2026 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України. У своєму клопотанні слідча просить надати доступ до документів, які містяться в адміністративних справах відносно ОСОБА_5 та які знаходяться у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З постанови судді ОСОБА_3 від 22.12.2025 року у справі № 154/4653/25, провадження № 3/154/2289/25 вбачається, що ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік

Згідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п.1).

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

В рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, 67).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v.Malta (Мікаллефф проти Мальти) п.98).

Згідно п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно дост.9 Конституції, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК Українита ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що відвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, а також з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу щодо неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 та об`єктивного розгляду даної справи, самовідвід є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК України питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Суддя, враховуючи обставини викладені суддею ОСОБА_3 у заяві про самовідвід, з метою недопущення порушення норм процесуального законодавства, з метою усунення сумнівів у неупередженості судді, вважає необхідним заяву про самовідвід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 80-81 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву про самовідвід судді Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_6 у розгляді клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про тимчасовий доступ до речей і документів (154/752/26; 1-кс/154/186/26) в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 09.02.2026 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7