УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/5003/25

Провадження № 1-кс/522/1077/26

25 лютого 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР про вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 109 ч.1, 111 ч.1, 111-1 ч.1, 111-2 ч.1, 114-1 ч.2, 436-2 ч.2, 442 ч.1 КК України, які на його думку вчинені ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР про вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 109 ч.1, 111 ч.1, 111-1 ч.1, 111-2 ч.1, 114-1 ч.2, 436-2 ч.2, 442 ч.1 КК України, які на його думку вчинені ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи поданий самовідвід слідчий суддя ОСОБА_3 послався на те, що ОСОБА_4 звертався до суду із скаргами, в яких порушує питання по внесення відомостей до ЄРДР стосовно нього як слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси за винесені ним рішення за результатами розгляду його скарг, що може викликати сумніви щодо його об`єктивності та неупередженості.

Учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились. При цьому, судом було надіслано виклик щодо доставки ОСОБА_4 із ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до приміщення суду, однак останнього до суду доставлено не було, проте його неявка, а також неявка прокурора не перешкоджає вирішенню питання щодо поданого самовідводу слідчим суддею. Суддя ОСОБА_3 звернувся із заявою про розгляд заяви про самовідвід без його участі, у зв`язку із службовою зайнятістю.

Враховуючи неявку учасників судового провадження, а також їх необов`язкову участь у розгляді заяви про самовідвід, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе судовий розгляд проводити за відсутності учасників провадження.

Дослідивши заяву про самовідвід та додані до неї матеріали, суд приходить висновку про таке.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

Пунктом 4 ч.1 вказаної норми права регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, судом встановлено, що в провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 надійшла скарга ОСОБА_4 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР про вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 109 ч.1, 111 ч.1, 111-1 ч.1, 111-2 ч.1, 114-1 ч.2, 436-2 ч.2, 442 ч.1 КК України, які на його думку вчинені ОСОБА_5 .

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.11.2024 року зобов`язано уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 25.10.2024 року та розпочати досудове розслідування, в тому числі відносно судді ОСОБА_3 .

Суд вважає, що зазначена обставина, зокрема звернення заявника до суду зі скаргами, де порушується питання про внесення відомостей до ЄРДР відносно слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 , може викликати сумніви у учасників процесу та сторонніх спостерігачів в неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_3 під час розгляду ним скарги ОСОБА_4 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР про вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 109 ч.1, 111 ч.1, 111-1 ч.1, 111-2 ч.1, 114-1 ч.2, 436-2 ч.2, 442 ч.1 КК України, які на його думку вчинені ОСОБА_5 .

Таким чином, суд погоджується з доводами слідчого судді ОСОБА_3 щодо наявності підстав для задоволення заявленого ним самовідводу, окрім вимог п. 4 ч. 1 ст. 75, ст. 80 КПК України, а також враховує положення ст. 126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007, ст. 15 Кодексу суддівської етики, відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5 застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011, заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Відповідно до Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 та усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності) (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011; «Білуха проти України» від 09.11.2006), - заявлений суддею самовідвід не може бути предметом перевірки судом з точки зору обґрунтованості, з огляду на те, що ніхто не може змусити суддю здійснювати судовий розгляд, у разі його (судді) внутрішнього переконання з посиланням на конкретні обставини щодо можливості виникнення сумнівів в його неупередженості.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про існування обставин, які унеможливлюють участь слідчого судді ОСОБА_3 у розгляді скарги ОСОБА_4 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР про вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 109 ч.1, 111 ч.1, 111-1 ч.1, 111-2 ч.1, 114-1 ч.2, 436-2 ч.2, 442 ч.1 КК України, які на його думку вчинені ОСОБА_5 , у зв`язку із чим заява слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР про вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 109 ч.1, 111 ч.1, 111-1 ч.1, 111-2 ч.1, 114-1 ч.2, 436-2 ч.2, 442 ч.1 КК України, які на його думку вчинені ОСОБА_5 (єдиний унікальним номер справи №522/5003/25, провадження №1-кс/522/218/26), скаргу передати на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1