Справа № 761/5125/26
Провадження № 1-кс/761/4398/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Великобританії, громадянина Великобританії, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, без визначеного місця проживання на території міста Києва та Київської області, раніше не судимого (зі слів),

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000361 від 13.02.2026, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000361 від 13.02.2026, за підозрою ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

13.02.2026 ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КПК України.

13.02.2026 постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві кваліфікацію у кримінальному провадженні з ч. 1 ст. 122 КК України змінено на ч. 1 ст. 121 КК України

13.02.2026 ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання ризикам, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

На переконання органу досудового розслідування відносно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не призведуть до нормальної процесуальної поведінки та можуть перешкодити розслідуванню кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність заявлених ризиків.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000361 від 13.02.2026, за підозрою ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

13.02.2026 ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є її причетність до вчинення кримінального правопорушення, про яке йдеться в повідомленні про підозру, вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Підозра ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 13.02.2026 за адресою: м. Київ, вул. Ю.Ільєнка, 4, яким зафіксовано загальну обстановку на місці вчинення злочину та вилучено речові докази;

- довідкою КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» від 13.02.2026, відносно потерпілого ОСОБА_10 ;

- довідкою КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» від 13.02.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 13.02.2026, який повідомив, що працює директором ТОВ «Дворик», яке надає послуги лазні за адресою: м. Київ, вул. Ю.Ільєнка, 4. Так 12.02.2026 за вказаною адресою відпочивав іноземець та військовослужбовець, які перебували у п`яному стані та між ними виникали конфлікти. Під час перебування останніх у лазні він почув крики та биття скла у зв`язку з чим зайшов до лазні та побачив іноземця поряд з другим чоловіком, який лежав на підлозі з тілесними ушкодженнями та на його звернення не реагував;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повідомила, що працює адміністратором у готелі «Камелот» за адресою: м. Київ, вул. Ю.Ільєнка, 4 та 12.02.2026 під час перебування ОСОБА_13 та іноземця ОСОБА_14 у спа готелю, вона почула крики та биття скла, у зв`язку з чим, вона разом масажистом ОСОБА_15 зайшли до спа. Перебуваючи у спа вона побачила розбите скло та ОСОБА_16 , який лежав на підлозі біля джакузі. ОСОБА_16 був весь у крові та при цьому ОСОБА_14 вибіг з лазні через розбите скло, а його речі та документи залишились на місці. Через кілька хвилин працівники поліції привезли ОСОБА_14 до готелю «Камелот» і під час спілкування останній повідомив, що ОСОБА_17 чіплявся до нього з сексуальними пропозиціями, на фоні чого виник конфлікт.

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який повідомив, що 12.02.2026 приблизно о 21.00 год. він прибув за адресою: м. Київ, вул. Ю.Ільєнка, 4 у СПА. Приблизно о 22.00 год. до СПА прийшов іноземець який перебував у п`яному стані та конфліктував. Оскільки він розуміє англійську мову то вирішив заспокоїти іноземця та рекомендував відвідати джакузі. Що відбувалось далі він не пам`ятає, оскільки на протязі вечора вживав алкогольні напої та впізнати вказаного іноземця не зможе.

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження обставини, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 13.02.2026, вчинив зазначене кримінальне правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні органу досудового розслідування є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України.

Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Так, наявність ризику переховуватися від органів досудового слідства та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства, відносно життя та здоров`я особи, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Крім того суд враховує, що підозрюваний не має постійного місця проживання та реєстрації у місті Києві та Київської області, відсутні сімейні зв`язки, є громадянином Великобританії, відтак з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання підозрюваний може виїхати за межі міста Києва та Київської області, а тому може ухилятись від органів досудового розслідування, прокуратури та/або суду, перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином.

При визначенні імовірності переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, суд враховує покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування; рішення у справі «Летельє проти Франції», де суд визначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу упродовж певного часу).

Ризик незаконно впливати на потерпілого або свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що підозрюваний в ході виконання слідчих дій отримає ряд копій документів, котрі дадуть йому можливість фізично та психологічно вплинути на потерпілого, свідків та інших осіб, що може призвести до зміни показів вже допитаних осіб та відмови давати покази встановлених в ході досудового слідства можливих очевидців події злочину,

Досудове розслідування кримінального провадження триває, у тому числі планується проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій з метою встановлення інших осіб, що можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, а тому наявний ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого або свідків у кримінальному провадженні.

Також, слід враховувати встановлену кримінальним процесуальним законодавством України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом з цим, суд вважає необґрунтованою наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зроблено лише загальне припущення щодо їх наявності, без належного обґрунтування.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, слідчий суддя зазначає, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід, такий як наприклад домашній арешт, не може запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінивши в сукупності всі викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182-184, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком 60 днів, тобто по 13.04.2026.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 17 год. 00 хв. по 09 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги в місті Києві.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками щодо обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні № 0000361 від 13.02.2026;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, службовий паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України.

Термін дії обов`язків, покладених судом, а також термін дії ухвали по 13.04.2026.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 ) з-під варти негайно в залі суду.

Роз`яснити, що у разі порушення умов домашнього арешту або невиконання покладених слідчим суддею обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який призначений старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000361 від 13.02.2026.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1