Справа № 588/2100/25
провадження № 1-кп/588/44/26
У Х В А Л А

23 березня 2026 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці

клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт

клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Погреби Тетіївського району Київської області, громадянин України, освіта професійно-технічна, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 121, частиною 3 статті 135 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Олексине Охтирського району Сумської області, громадянин України, освіта професійно-технічна, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 121, частиною 3 статті 135 КК України,

У С Т А Н О В И В:

На розгляді Тростянецького районного суду Сумської області перебуває указане кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_3 подала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 121 та частиною 3 статті 135 КК України, строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Указані клопотання мотивувала тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 23.05.2025 близько 18:40 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та раніше не знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходилися на території домогосподарства АДРЕСА_5 , де спільно вживали спиртні напої. У цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 почався словесний конфлікт, в який на боці ОСОБА_4 втрутився ОСОБА_5 . Для вирішення конфлікту всі його учасники вийшли за межі подвір`я згаданого домогосподарства. Під час перебування поблизу входу на подвір`я у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник єдиний умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , у зв`язку з чим між ними виникла мовчазна змова застосовувати відносно останнього фізичне насильство, оскільки діяли вони спільно і узгоджено.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді завдання шкоди здоров`ю потерпілого та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, як співвиконавці, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знаходячись поблизу входу на територію подвір`я АДРЕСА_5 , почали наносити чисельні удари руками та ногами в різні ділянки тіла ОСОБА_8 .

В результаті спільних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження, які відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи № 44/2025 від 12.11.2025, мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень та належать до ушкоджень, що небезпечні для життя.

У подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розуміючи, що своїми протиправними діями поставили потерпілого в небезпечний для життя стан, і усвідомлюючи, що залишають без допомоги особу, яка внаслідок отриманих травм позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, знехтували моральними і правовими нормами, які зобов`язують надати допомогу людині, що перебуває у небезпечному для життя стані.

24.05.2025, близько 05:00 год., виявивши ОСОБА_8 без ознак життя, з метою приховування своїх спільних зі ОСОБА_5 дій та подальшого уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 перемістив тіло померлого до лісосмуги, що на відстані близько 50 м. від місця виявлення трупа, та закопав тіло в землю на глибину 30 см.

Обґрунтованість пред`явленого обвинувачення підтверджується на думку прокурора зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 05.06.2025, проведеним на місці виявлення трупа ОСОБА_8 протоколом огляду трупа ОСОБА_8 від 06.06.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколами допитів підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; протоколами слідчих експериментів з підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; висновками проведених судових експертиз; іншими доказами в їх сукупності, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Ураховуючи тяжкість пред`явленого обвинувачення, дані про особу ОСОБА_4 відсутність у нього міцних соціальних зав`язків, прокурор вважала, що існують ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 частиною 1 статті 177 КПК України:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду продовжує існувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Усвідомлення підозрюваним невідворотності вказаного покарання, суворості покарання за вчинення інкримінованого йому злочину на думку прокурора дає достатньо обґрунтованих підстав вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може вдатись до спроби переховування від органу досудового розслідування та суду, щоб уникнути покарання. Крім того, останній перебуває у розшуку відповідно до ухвал Тетіївсько районного суду Київської області та Ірпінського міського суду Київської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджує наявність зазначеного ризику;

- ризик незаконно впливу на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжує існувати, виходячи з того, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може впливати на них, а враховуючи той факт, що він вчинив інкримінований йому злочин, а саме спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, свідки можуть сприймати його погрози реально. Крім цього, ОСОБА_4 ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи, у яких містяться протоколи допиту зазначених потерпілого та свідків. Відтак, обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, матиме можливість впливати на вказаних вище свідків шляхом вмовлянь та/або погроз для зміни ними (відмови) показань;

- вчинити інше кримінальне правопорушення» продовжує існувати у зв`язку з тим, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень. Вказане свідчить про його схильність до скоєння протиправних дій, антисуспільну поведінку та достатньо обґрунтованих підстав вважати, що, перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_4 продовжить свою девіантну поведінку та може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Ураховуючи тяжкість пред`явленого обвинувачення, дані про особу ОСОБА_11 прокурор вважала, що існують ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 частиною 1 статті 177 КПК України:

- переховування від органів досудового розслідування та/або суду» продовжує існувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Усвідомлення підозрюваним невідворотності вказаного покарання, суворості покарання за вчинення інкримінованого йому злочину дає достатньо обґрунтованих підстав вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вдатись до спроби переховування від органу досудового розслідування та суду, щоб уникнути покарання;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжує існувати, виходячи з того, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може впливати на них, а враховуючи той факт, що він вчинив інкримінований йому злочин, а саме спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, свідки можуть сприймати його погрози реально. Крім цього, ОСОБА_5 ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи, у яких містяться протоколи допиту зазначених свідків. Відтак, обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, матиме можливість впливати на вказаних вище свідків шляхом вмовлянь та/або погроз для зміни ними (відмови) показань;

- вчинити інше кримінальне правопорушення продовжує існувати у зв`язку з тим, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних кримінальних правопорушень. Вказане свідчить про його схильність до скоєння протиправних дій, антисуспільну поведінку та достатньо обґрунтованих підстав вважати, що, перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_5 продовжить свою девіантну поведінку та може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу на теперішньому етапі неможливо, оскільки, врахування тяжкості кримінальних правопорушень має свій раціональний зміст, свідчить про ступінь суспільної небезпечності цих осіб та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинені кримінальні правопорушення підвищує ризик того, що обвинувачені можуть перешкоджати виконанню завдання кримінального провадження у контексті статті 2 КПК України.

Запобігти настанню зазначених вище ризиків неможливо шляхом застосуванням до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, оскільки:

-запобіжний захід особисте зобов`язання не може бути обраний відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 так як їх особистості не заслуговують на довіру і підстав вважати, що останній буде виконувати покладені на нього обов`язки в слідства не має, перебуваючи на свободі можуть продовжувати свою злочинну діяльність, а також особисто може чинити тиск на свідків з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин;

-запобіжний захід особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 так як відсутні особи, які можуть виступити в ролі його поручителів, які забезпечать виконання підозрюваним покладених на них процесуальних обов`язків та забезпечать їх належну поведінку, перебуваючи на свободі підозрювані можуть продовжувати свою злочинну діяльність, а також можуть чинити тиск на свідків чи потерпілу у кримінальному провадженні з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин;

-запобіжний захід застава не може бути застосований до підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки останні вчинили злочини із застосуванням насильства до потерпілого. До того ж, на даний час відсутні будь-які відомості про наявність грошових коштів у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що можуть бути обернуті в рахунок застави, джерела отримання таких коштів;

- запобіжній захід домашній арешт не може бути застосований до обвинувачених так як при застосуванні запобіжного заходу домашній арешт, є ймовірність, що останній будуть порушувати обраний запобіжний захід, можуть продовжувати свою злочинну діяльність, а також можуть чинити тиск на свідків з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Крім того, застосування такого запобіжного заходу передбачає покладення відповідних обов`язків на органи внутрішніх справ щодо контролю за поведінкою обвинувачених за місцем проживання, що є ускладененим у зв`язку із наявним воєнним станом та збройною агресією у країні.

Таким чином, на думку прокурора лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть цього зробити. Оскільки строк тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 закінчується 26.03.2026, однак судовий розгляд кримінального провадження тільки розпочинається, триває стадія дослідження письмових доказів, судом не встановлені всі фактичні обставини скоєних обвинуваченим злочинів, потерпіла та свідки не допитані, закінчити розгляд кримінального провадження до вказаної дати в суді не представляється за можливе.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 не заперечили проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні подала клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього наступних обов`язків: не відлучатися із міста без дозволу суду , повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Захисник посилалася на те, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України стороною обвинувачення не підтверджуються, доказів незаконного тиску на свідків, потерпілу у сторони обвинувачення не мається, потерпіла не заявляє претензії обвинуваченому ОСОБА_5 . Після того як докази сторони обвинувачення були передані суду і долучені до матеріалів справи ризик знищення доказів у справі фактично не існує.

ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати нові злочин останній не збирається. Також, ОСОБА_5 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні спричиненні легких тілесних ушкоджень та залишенні в небезпеці потерпілого визнає, не визнає нанесення тяжких тілесних ушкоджень. На думку захисника немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність. Захисник зазначила, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, а саме проживає з цивільною дружиною, одноособово виховує доньку, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, до затримання офіційно працював і під час перебування в СІЗО також працював.

Захисник посилалася на те, що судом досліджено письмові докази, а також відеозаписи з мобільного телефону ОСОБА_4 , а тому вважала, що вказаним доказам може бути надано аналіз при вирішенні вказаного клопотання про продовження строку запобіжного заходу. Так ОСОБА_5 сам перебував у стані алкогольного сп`яніння, він не мав умислу на спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, і залишити його в небезпечному стані, внаслідок чого настала смерть потерпілого, бо повертав останнього набік, щоб той не захлинувся та зупиняв дії ОСОБА_4 по побиттю потерпілого, що виключає об`єктивну сторону інкримінованого злочину передбаченого ч.3 ст.135 КК України. Також на її думку чітко видно і доводиться доказами (слідчими експериментами), що ОСОБА_5 не спричиняв ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень.

Щодо проживання доньки з бабусею захисник вказувала, що вона на даний час проживає з бабусею, бо ОСОБА_5 вже півроку тримається під вартою, щодо того часу як він не вчинив злочин, то після звільнення з військової служби, донька проживала з ним, була з бабусею лише тоді, коли ОСОБА_5 їздив на роботу (робив потижнево). Донька має міцний психологічний зв`язок з батьком і саме перебування під вартою її тата впливає на її психологічний стан. Кошти які родина витрачає на перебування під вартою ОСОБА_5 може бути спрямована на лікування доньки.

На думку сторони захисту продовження застосування до обвинуваченого за наведених обставин запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становитиме для обвинуваченого надмірний тягар та непропорційне втручання у право на особисту свободу, а також матиме негативний вплив на членів його родини.

Крім того на даний час у Тростянецькому районному суді розглядається спір (обвинувачений є відповідачем) щодо визначення місця проживання його малолітньої доньки, а саме зміни проживання від батька до матері, що негативно впливає на психічний стан дитини (справа №588/1843/25). Між батьком та донькою існує міцний психологічний та психоемоційний зв`язок, він є для неї єдиним захисником та опорою, а тривала розлука та намір матері повернути дитину в неналежні умови проживання негативно на неї впливає, призводить до загострення хронічних хвороб пов`язаних з її психічним станом. Не можливість прийняти участь у розгляді справи впливає як на права обвинуваченого так і суттєво впливає на малолітню доньку, яка не бажає проживати з матір`ю.

Захисник зазначала, що згідно практики ЄСПЛ ризики позапроцесуальної поведінки зі спливом часу втрачають свою інтенсивність.

У клопотанні прокурором вказано, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано до ОСОБА_5 , так як на думку прокурора є ймовірність, що останній буде порушувати обраний запобіжний захід, може продовжувати свою злочинну діяльність, а також може чинити тиск на свідків з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, але жодного доказу вказаним обставинам прокурором у клопотанні не зазначено.

Захисник ОСОБА_7 вважала, що застосування цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_5 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження. Оскільки обвинувачений має постійне місце проживання у АДРЕСА_4 , що знаходиться на досить значній відстані від с.Печини, де проживають свідки.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу та враховуючи позицію захисту суд виходить з таких мотивів.

Прокурор підтримала клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб. Щодо клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт повністю заперечила, вважала доводи необґрунтованими, з підстав викладених у клопотанні про продовження запобіжного заходу.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов таких висновків.

За приписами частин 1 та 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що Тростянецьким районним судом Сумської області ухвалою від 26.01.2026 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 26.03.2026 року включно без визначення застави.

Вирішуючи питання про подальше тримання обвинувачених під вартою суд враховує наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Оцінюючи ризик впливу на свідків та потерпілу суд виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша та друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

Засідання у справі призначаються з постійною періодичністю, розгляд не має невиправданих затримок. У справі вже досліджені всі письмові докази, учасники висловились щодо недоцільності дослідження речових доказів, відповідно до встановленого порядку дослідження доказів у справі залишилось допитати двох заявлених прокурором свідків, з`ясувати позицію потерпілої, а також допитати обвинувачених.

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень та дослідження їх судом. Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень. Тим більше, в судове засідання 23.03.2026 року свідки не з`явились. Прокурор зазначила причиною неявки, те, що один із заявлених свідків перебуває на лікуванні у зв`язку з переломом кінцівки, а друга знаходиться у родичів в хворобливому стані. Тобто обоє свідків перебувають у вразливому стані, а одна ймовірно знаходиться у м. Тростянець у родичів, що поруч з місцем, де захисник просить забезпечити відбування ОСОБА_5 домашнього арешту.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні не зменшився та продовжує існувати, що обумовлює необхідність залишення обвинувачених запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Розглядаючи можливість застосування альтернативного більш м`якого запобіжного заходу та вирішуючи клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд виходить з таких мотивів.

Домашній арешт згідно із статтею 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Запобіжний захід відповідно до частини 2 статті 131 КПК України є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Місце проживання потерпілої та свідків є не значно віддаленим від місця де ОСОБА_5 має відбувати домашній арешт. Населені пункти с.Олексино та с.Печини належать до Тростянецької міської громади Охтирського району Сумської області. Відстань між ними автомобільними шляхами складає близько 23 км. Дії, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , також вчинені в с. Печини, в період постійного проживання ОСОБА_5 в с. Олексино.

Посилання захисника ОСОБА_5 на відсутність у нього намірів переховуватись від суду та ухилятись від органів слідства та впливати на свідків суд вважає не доведеними через те, що такі ризики були нівельовані затриманням одразу після події, яка стала підставою для початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Оскільки злочини в яких обвинувачується ОСОБА_5 вчинені із застосуванням насильства, наслідком якого стала смерть людини, держава має особливі зобов`язання щодо належного розслідування кожного такого випадку. Це є позитивним зобов`язанням в силу права людини на життя гарантованим статтею 2 Європейської конвенції з прав людини та статтею 27 Конституції України. Таке розслідування має бути завершено судом в найкоротші терміни.

Щодо аргументів захисника про необхідність брати участь в утриманні та догляді за донькою, то судом встановлено, що ОСОБА_5 має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_14 . Догляд та виховання малолітньої доньки не здійснювався ОСОБА_5 на постійній основі і до обрання запобіжного заходу. Донька проживала з бабусею (мати ОСОБА_5 ) окремо від батька, де вона проживає і зараз. Тому цей аргумент не може бути вирішальним для заміни запобіжного заходу.

Також суд вважає високим ризик вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень у зв`язку з тим, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень, в момент вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує сам обвинувачений та на цей факт посилається його захисник.

Відповідно до частини 5 статті 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні надати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З наданих сторонами пояснень та доказів не можна зробити висновок, що станом на дату розгляду клопотання відбулось істотне зниження ризиків встановлених ухвалами слідчого судді, якими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою строком до 01.02.2026 року включно.

За таких обставин, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на строк 60 днів підлягає задоволенню.

Ураховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства групою осіб, а також залишенні без допомоги з кваліфікуючою ознакою спричинення смерті людини, з огляду на вимоги частини 4 статті 183 КПК України суд не визначає розмір застави.

За таких обставин, керуючись положеннями статей 183, 194, 197, 315, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до 21 травня 2026 року включно без визначення застави.

Клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити обвинуваченим після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23.03.2026 року.

Суддя ОСОБА_1