Справа № 359/688/26
Провадження № 1-кп/359/416/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 лютого 2026 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілої сторони ТОВ «Серіос Снек» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією кримінальне провадження №0000036, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2026 року, що надійшов до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, за таких обставин.

Так, 18 грудня 2025 року у ОСОБА_4 , який виконував роботи фасувальника на ТОВ «Серіос Снек» у складському приміщенні, розташованому за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Шевченка, 100, виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке перебувало у вказаному складському приміщенні.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, діючи умисно, таємно в умовах воєнного стану, 18.12.2025, близько 18 год. 00 хв., до зазначеного складського приміщення прибув автомобіль з метою завантаження товару для подальшої доставки до магазину, а саме фісташок «Своя лінія» смажені солоні, вагою 150 г.

Після завантаження товару, а саме фісташок «Своя лінія», автомобіль виїхав зі складського приміщення для доставки. У подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, спрямованого на викрадення чужого майна, зателефонував водієві автомобіля та повідомив завідомо неправдиву інформацію про те, що було завантажено більшу кількість товару, ніж необхідно, у зв`язку з чим попросив зачекати з метою повернення нібито зайвого товару, а саме фісташок «Своя лінія» смажені солоні, вагою 150 г. в кількості 1270 штук.

Надалі для реалізації свого наміру, ОСОБА_4 попросив свідка забрати для нього товар, не повідомивши про його найменування та походження. Після того як свідок забрав зазначений товар, а саме фісташки «Своя лінія», ОСОБА_4 попросив завезти його за місцем свого проживання, чим таємно заволодів чужим майном, що належало ТОВ «Серіос Снек».

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ТОВ «Серіос Снек» матеріальну шкоду на загальну суму 87 872 (вісімдесят сім тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні 40 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Доказами вчинення указаних кримінальних правопорушень, є особисті показання ОСОБА_4 , надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, та думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження обставини кримінального правопорушення не оспорювались. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні, інкримінованого кримінального правопорушення, визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини не оспорював та у судовому засіданні показав обставини їх скоєння, що відповідали зазначеним в обвинувальному акті та пред`явленому обвинуваченню.

Так, ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини, вчиненого злочину, відповідно до викладеного в обвинувальному акті, та показав, що дійсно18 грудня 2025 року виконував роботи фасувальника на ТОВ «Серіос Снек» у складському приміщенні, розташованому за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Шевченка, 100. Цього дня близько 18 год. 00 хв., до зазначеного складського приміщення прибув автомобіль з метою завантаження товару для подальшої доставки до магазину, а саме фісташок «Своя лінія» смажені солоні, вагою 150 г. Після того, як завантажили товар і автомобіль виїхав зі складського приміщення для доставки, він зателефонував водієві цього автомобіля та повідомив, що було завантажено більшу кількість товару, ніж необхідно, у зв`язку з чим попросив зачекати з метою повернення нібито зайвого товару, а саме фісташок «Своя лінія» смажені солоні, вагою 150 г. в кількості 1270 штук. Надалі він попросив свідка забрати для нього товар, не повідомивши про його найменування та походження. Після того як свідок забрав фісташки «Своя лінія», він попросив завезти його за місцем свого проживання. Також обвинувачений зазначив, що частково відшкодував потерпілому матеріальну шкоду та має намір відшкодувати решту суми завданих збитків.

Також обвинувачений зазначив, що зробив для себе відповідні висновки та дуже сильно жалкує, що так вчинив, тому просив суд суворо його не карати та надати йому можливість виправитись.

У суду не викликає сумнівів добровільність та істинність позиції обвинуваченого ОСОБА_4 щодо дачі ним показань з приводу обвинувачення, оскільки його показання достовірні і послідовні, та знаходять своє відображення в рамках пред`явленого йому обвинувачення.

Також судом досліджено докази обвинувачення, що характеризують особу обвинуваченого, процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.

При встановлених обставинах, аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання ОСОБА_4 винним, зважаючи на надані ним покази в ході судового розгляду.

Тож, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану і таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Так, майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_4 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим без повідомлення та у відсутності інших осіб. За цією ознакою воно є таємним та визначається як крадіжка. Умови воєнного стану не оспорюються і є загальновідомим фактом, ОСОБА_4 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Викрадання цього майна здійснювалось всупереч волі потерпілого, але незважаючи на це, ОСОБА_4 бажав ним заволодіти. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнув обернути чуже майно на свою користь. В результаті цих діянь він одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном, тоді як потерпілий такої можливості був позбавлений. Таким чином, вчинений ОСОБА_4 кримінальний злочин є закінченим.

Кримінально-правова кваліфікація дій ОСОБА_4 із інкримінуванням ознаки, що кваліфікує злочин, "в умовах воєнного стану", є правильною, враховуючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-IX) у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції РНБО, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 на 30 діб. Надалі цей строк був неодноразово продовжений Законами України й продовжує діяти станом на час ухвалення цього вироку.

Тому суд вважає, що ОСОБА_4 повинен бути засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України, за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, у межах санкції, визначеної ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом враховується те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК відносяться до категорії тяжких злочинів. Також суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є умисним та посягає на право власності.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання при проведенні досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вказує на те, що він раніше не судимий, має місце реєстрації та місце постійного проживання, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває.

Також при призначенні покарання суд враховує ту обставини, що обвинувачений планує працевлаштуватися та відшкодувати потерпілому завдану шкоду.

Окрім того, відповідно до письмової зави представника потерпілого від 28.01.2025 року, ОСОБА_4 частково відшкодовано матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушення та підтверджено намір відшкодувати решту суми завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з цим потерпілий претензій майнового характеру не має.

Зазначені обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Обвинувачений не є інвалідом та не досяг пенсійного віку.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Дана міра покарання щодо обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема: характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, суми завданого збитку потерпілому, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та індивідуальних особливостей обвинуваченого, таких як вік, спосіб та умови його життя, а також беручи до уваги, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, планує в майбутньому працевлаштуватись та відшкодувати завдані потерпілому матеріальні збитки, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, що на думку суду істотно знижує фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, - у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 є можливим без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в один рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Таким чином, суд, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкість та особу обвинуваченого, а також застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, переконаний, що саме дане покарання, без ізоляції від суспільства ОСОБА_4 , але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, та саме за таких обставин буде досягнута мета покарання, яка полягає не тільки у покаранні, а й виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 129, 318, 322, 342-351, 358, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-69, 75, 76, ч. 4 ст. 185 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком терміном в 1 (один) рік з покладенням на нього, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку судом, тобто 06.02.2026 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, потерпілому.

Суддя ОСОБА_1