Дата документу 13.03.2026
Справа № 334/2270/26
Провадження № 1-кс/334/807/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000487 від 05 березня 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта, Одеської області, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В провадженні СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000487 від 05 березня 2026 року, за ознаками злочину, передбаченого, ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 січня 2026 року наказом командира №6 (по особовому складу) військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 призначено на посаду командира роти безпілотних авіаційних комплексів 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в званні «молодший лейтенант», та він вважається таким, що приступив до виконання обов`язків за вказаною посадою.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом молодший лейтенант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 11.03.2026, не маючи передбаченого Законом дозволу, всупереч вимогам п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» №901?VI11 від 23.12.2015 року, Постанови Верховної Ради України №2471?XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС №622 від 21.08.1998 року, придбав у невстановленої досудовим слідством особи вогнепальну зброю, а саме гранатомет СПГ-9 з прицілом до гранатомету СПГ-9 у металевому ящику, які почав зберігати без передбаченого законом дозволу з метою збуту за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку та наслідки своїх дій, 11 березня 2026 року, спілкуючись у месенджері «Telegram» з ОСОБА_7 (анкетні дані змінено), домовився про збут вказаної вогнепальної зброї за грошові кошти.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на збут вогнепальної зброї, ОСОБА_5 11 березня 2026 року у період часу з 13:00 до 14:30 годині перевіз на автомобілі «Ford Ranger», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вогнепальну зброю, а саме: гранатомет СПГ-9 з прицілом до гранатомету СПГ-9 у металевому ящику, з вказаного місця розташування військової частини НОМЕР_1 на ділянку місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , з метою її подальшого збуту ОСОБА_7 (анкетні дані змінено).

11 березня 2026 року в ході здійснення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки приблизно о 14:10 годині за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_7 (анкетні дані змінено) вогнепальну зброю, а саме гранатомет СПГ-9 з прицілом до гранатомету СПГ-9 у металевому ящику, за грошові кошти у сумі 300 000 грн., який є вогнепальною зброєю - 73 мм гладкоствольним станковим протитанковим гранатометом безвідкатного типу «СПГ-9», промислового виготовлення, що призначений для стрільби 73-мм пострілами з кумулятивними та осколковими гранатами «ПГ-9В, ОГ-9В, ПГ-9ВС, ОГ-9ВМ).

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у придбанні, зберіганні, носінні та збуті вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Балта, Одеської області, громадянин України, який має вищу освіту, одружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий.

11 березня 2026 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України, час фактичного затримання о 14 годині 33 хвилини.

12 березня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Провина підозрюваного ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які містяться у матеріалах даного кримінального провадження, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 11 березня 2026 року, протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , висновком експерта від 12 березня 2026 року.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також, наявність вищезазначених ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, а відтак усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинені діяння та санкцію інкримінованого кримінального правопорушення та розуміючи невідворотність покарання, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що перебування підозрюваного ОСОБА_5 створює загрозу здійснення впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, так як підозрюваному відомі їх дані, оскільки був присутній з ними під час проведення слідчих дій по даному кримінальному провадженні. Також, перебуваючи поза межами місця позбавлення волі, підозрюваний ОСОБА_5 може негативно впливати на психологічний та моральний стан свідків, що провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, очікуючи на можливу помсту з його боку, або відчуваючи до підозрюваного співчуття. Вищевказане може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, а також виду і розміру завданої шкоди тощо.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_5 , не має законного джерела прибутку, достатнього для покриття його особистих потреб для існування, інкриміноване йому кримінальне правопорушення, пов`язане зі збутом вогнепальної зброї вчинив з корисливих мотивів власного збагачення, останньому відомо у який спосіб можливо вчиняти злочини пов`язані з незаконним обігом вогнепальної зброї, отже існує достатньо підстав вважати, що перебуваючи поза межами місця позбавлення волі він може вчините нове кримінальне правопорушення пов`язане з незаконним обігом вогнепальної зброї та боєприпасів, що являється ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відтак, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав:

при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, житла, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого;

до теперішнього часу на адресу органу досудового розслідування не надходили клопотання від осіб, які б могли стати поручителями підозрюваного ОСОБА_5 , що свідчить про неможливість обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п.2 ч.1 ст. 176 КПК України;

підозрюваний ОСОБА_5 не має достатнього джерела доходу, що вказує на неможливість обрання йому запобіжного заходу у вигляді застави, передбаченого п.3 ч.1 ст.176 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, слідство вважає за необхідним клопотати перед слідчим суддею про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що без застосування даного запобіжного заходу, неможливо уникнути вищезазначених ризиків та забезпечення покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити. Підозра обґрунтована зібраними у справі доказами. Існують ризики впливу на свідків у справі. Інші запобіжні заходи не в змозі забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання.

Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що він немає наміру ухилятися. Вказана зброя є «трофейною». Він намагався її обміняти з іншим підрозділом на речі, які необхідні в їхньому підрозділі. Він виклав оголошення на телеграм-каналі, що використовується військовослужбовцями. Був переконаний, що зазначена зброя буде використана іншим підрозділом у бойових діях.

Захисник вказала, що стороною обвинувачення не доведена необхідність застосування такого жорсткого запобіжного заходу як тримання під вартою. Просила застосувати запобіжний захід більш м`який, вказуючи на позитивну характеристику підозрюваного.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, думку прокурора, пояснення підозрюваного, думку захисника, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого.

05 березня 2026 року розпочате кримінальне провадження №0000487 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України

11 березня 2026 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

12 березня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Слідчий суддя вважає, що подані стороною обвинувачення докази, свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підозрюваним. При цьому слідчий суддя зазначає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею перевіряється питання щодо обґрунтованості підозри, а питання доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення може бути розглянуте лише судом при розгляді кримінальної справи по суті.

Наявність обґрунтованої підозри інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 11 березня 2026 року, протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , висновком експерта від 12 березня 2026 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження, які як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами містять відомості як доказ факту та обставин вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення.

Беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків того, що тяжкість можливо призначеного покарання, що йому загрожує у випадку визнання судом винним, може схилити до наміру переховуватися від органів слідства та суду.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Проте слідчий суддя вважає, що застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою недоцільним, оскільки вважає, що застосування особистого зобов`язання стосовно підозрюваного здатне забезпечити його належну поведінку під час досудового розслідування та судового провадження.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 є раніше не судимим, проходить військову службу, має позитивну характеристику за місцем служби, відсутність дисциплінарних стягнень, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, залежно від стадії кримінального провадження, за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби (роботи);

Строк дії покладених обов`язків - 2 місяці.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на Запорізький РУП ГУНП України в Запорізькій області та Запорізьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону.

В іншій частині клопотання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1