У Х В А Л А

Іменем України

13.05.2026 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000367 від 04.04.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнюс (Литва), громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого різноробочим у готелі «Рудольфо» (м. Львів), раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно представленого на розгляд суду обвинувального акту ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, усвідомлюючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ (із подальшими змінами), в Україні введено воєнний стан, 22.02.2024 року близько 13:17 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що його дії не були помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, перебуваючи у приміщенні магазину «Близенько», який розташований за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 59, таємно викрав із торгового стелажа магазину товар ПП «Мережа-Сервіс Львів», а саме пляшку джину «Біфітер» 40% ємністю 0,7 л., вартістю 458 гривень 90 копійок без ПДВ за одну одиницю та в подальшому викрадений товар помістив собі під куртку, в котру був одітий, і вийшов з приміщення магазину «Близенько» ПП «Мережа-Сервіс Львів», не оплативши за товар.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В ході судового засідання прокурор вказав на наявність підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, тобто з підстав декриміналізації.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотав про закриття стосовно нього кримінального провадження у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886- ІХ. При цьому, наголосив, що його позиція є добровільною і не є наслідком будь-якого тиску. Одночасно пояснив, що згідний з усіма обставинами, викладеними в обвинувальному акті, шкоду, заподіяну потерпілій юридичній особі, відшкодував, з того, що відбулось, зробив для себе правильні висновки на майбутнє і в подальшому не допускатиме вчинення правопорушень.

Представник потерпілої юридичної особи ПП «Мережа-Сервіс Львів» - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, цивільного позову у кримінальному провадженні не заявляв. Проте, подав клопотання від 13.05.2026 року про розгляд справи за його відсутності, при цьому, зазначив, що у вирішенні справи та клопотань учасників покладається на розсуд суду.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Так, частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року.

Згідно з ч.1 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року, чинній з 09.08.2024 року, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року, чинній з 09.08.2024 року, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України передбачено, що така пільга становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024 року складає 3028 грн., тобто розмір податкової соціальної пільги дорівнює 1514 грн. А тому, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становило 3028 грн. (1514 грн. (неоподатковуваний мінімум доходів громадян, який дорівнює податковій соціальній пільзі) х 2=3028 грн.).

Згідно з ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши справу № 278/1566/21, у постанові від 07.10.2024 року зробила висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки, зазначивши, що Закон України від 18.07. 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак, після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Таким чином, зміни, внесені Законом України № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У відповідності до п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та у разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи наведене та те, що під час проведення розгляду провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованих обвинуваченому діянь, водночас ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна на суму, яка є меншою, ніж 3028 грн. станом на 2024 рік, у зв`язку з чим на даний час інкриміноване йому діяння із врахуванням положень ст.5 КК України не є кримінально караним, і обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття кримінального провадження по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, при цьому, самостійно наполягає на такому закритті, суд вбачає наявність правових підстав для закриття кримінального провадження на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У разі повного закриття провадження (коли у висунутому обвинуваченні не залишилось правопорушень, по яких продовжується провадження), суд вирішує долю речових доказів (ч. 9 ст. 100 КПК України), скасовує арешти майна (ч. 4 ст. 174 КПК України) та запобіжні заходи (за наявності).

Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 372, 376, 479-2 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000367 від 04.04.2024 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Речовий доказ - 1 DVD-R диск із записами з камер відеоспостереження торгового залу магазину «Близенько», розташованого у м. Львові по вул. Наукова, 59, - зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000367 (в матеріалах досудового розслідування).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня оголошення ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1