Справа № 274/1846/25
Провадження №1-кп/0274/462/26
Ухвала

25.02.2026 м.Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у судовому засіданні у в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 398 КК України, ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 321, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 369 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 321, ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 321 КК України,

встановив:

В провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 398 КК України, ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 321, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 369 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 321, ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 321 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке було подане ним у попередньому судовому засіданні, та просив продовжити строк дії запобіжного заходу, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні, в тому числі, і в особливо тяжких злочинах, підстави для зміни або скасування запобіжного заходу не вбачаються. На даний час зник лише один ризик, а саме - ризик знищення речових доказів, інші ризики, що слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, не зникли та існують на даний час.

Захисник ОСОБА_13 заперечив щодо клопотання прокурора, вважаючи таке клопотання шаблонним, що носить формальний характер та містить багато технічних помилок. Жоден ризик прокурором не обгрунтований, тому просив суд при вирішенні цього клопотання врахувати стан здоров`я ОСОБА_6 , який переніс клінічну смерть та має в організмі три стенти. Врахувати також міцні соціальні зв`язки його підзахисного, наявність у власності ОСОБА_6 житла та змінити його підзахисному запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити йому запобіжний захід, оскільки він має проблеми зі здоров`ям серця, належного лікування в умовах СІЗО він отримати не може, вдома на нього чекає його сім`я, наміру тікати він не має. Вважає, що тікаючи, він таким чином визнає себе винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, хоча ніяких злочинів не вчиняв.

Інші захисники та обвинувачені підтримали позицію захисника ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_6 .

У відповідь на заперечення захисника ОСОБА_13 прокурор додав, що його клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , дійсно, містить технічні помилки, але вони не стосуються суті питання. Що стосується стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 вказав, що дане питання вже вирішувалося Житомирським апеляційним судом, з цього приводу проводилася перевірка і жодного документа на підтвердження клінічної смерті ОСОБА_6 не надано. В СІЗО № 8 діє медична частина, яка надає необхідну медичну допомогу особам, які утримуються в установі, та за заявою завідувача медичної частини обвинувачені можуть бути доставлені до лікарень, де їм може бути забезпечене належне лікування.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Частинами 1, 2, 3 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначено, що наявність вагомих підстав обвинуваченого, затриманого у вчиненні злочину, є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні ЄСПЛ по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року зазначено, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати, з достатньо високим ступенем імовірності, її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» визначає, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Отже, Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Досліджуючи доводи за клопотанням, суд дійшов висновку, що прокурором відповідно до приписів ст.177 КПК України, доведено, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, незаконно впливати свідків та інших обвинувачених, які ще не допитані судом, чим перешкоджати встановленню істини у справі, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час суду не надано доказів того, що перестали існувати ризики, які були наявні при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Доказів неможливості перебування обвинуваченого в умовах СІЗО за станом його здоров`я суду також надано не було. Копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 , копія консультативного висновку та інші копії медичних довідок датовані 2023 та 2024 роками. Інформація про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 станом на теперішній час в матеріалах справи відсутня.

Подаючи до суду копію договору купівлі - продажу житлового будинку, сторона захисту вказує на можливість засотування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки останній має у власності житло. Однак, як вбачається зі змісту вищевказаного договору, покупець ОСОБА_6 , який постійно проживає в м. Тячів Закарпатської області, придбав будинок в м. Бердичів Житомирської області. А отже, суду не надано конкретної інформації, за якою адресою ОСОБА_6 може виконуватися такий запобіжний захід, як домашній арешт.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в силу приписів ст.183 ч.1 КПК України прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти окремим ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Отже, висновок суду щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 ґрунтується не лише на підставі суворості можливого судового рішення у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, а його зроблено з урахуванням низки відповідних фактів в сукупності, які підтверджують існування таких ризиків, та свідчать про такий їх ступінь, який вказує на відсутність підстав для незастосування запобіжного заходу обвинуваченому або застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного та обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується, однак судовий розгляд навіть не розпочато, судове провадження не закінчено і потребує часу для розгляду, тому строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити, оскільки ризики, які були підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження на даний час не відпали, є реальними і продовжують існувати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177-178 ,179, 193, 194, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, а саме до 25 квітня 2026 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 02.03.2026 о 17.50 год.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3