Справа № 167/1337/25
Номер провадження 1-кп/167/40/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001423 від 10.04.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.5 ст.407, ч.1 ст.152, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку),

в с т а н о в и в:

На розгляді Рожищенського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0001423 від 10.04.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.5 ст.407, ч.1 ст.152, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України.

27.03.2026 року захисник обвинуваченого подав клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими, а саме - копії бланків отримання пояснень від 20.01.2025 року: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , мотивуючи свої клопотання тим, що дослідження судом письмових пояснень названих вище осіб становитиме собою порушення принципу безпосередності дослідження доказів, а самі бланки пояснень є очевидно недопустимими джерелами фактичних даних, здобутими з істотними порушеннями права обвинувачного на захист та перехресний допит, унаслідок чого відповідні документи підлягають виключенню з числа доказів і не можуть бути дослідженими.

Адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений підтримали клопотання з підстав, наведених у ньому, і просили клопотання задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання сторони захисту за його безпідставністю та необгрунтованістю.

Потерпіла та її представник заперечили проти задоволення клопотання сторони захисту.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частинами першою, другою ст.87 КПК встановлено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

Відповідно до статті 89 КПК суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.1 ст.65 КПК України, свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Згідно ч. 1 ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 86 КПК України допустимість доказів це придатність їх для використання у кримінальному процесі за формою. Вимогами допустимості доказів є законність джерела, способу отримання доказів, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій, належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, жоден доказ обвинувачення чи захисту не має наперед визначеної сили серед інших доказів, і такі докази, підлягають врахуванню судом на рівні з іншими доказами у справі.

Отже, для прийняття відповідного процесуального рішення оцінка доказів повинна проводитися не тільки з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а і в їх сукупності, з врахуванням достатності та взаємозв`язку, без відокремлення один від одного в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 , то: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не були допитані як свідки в межах даного кримінального провадження. Крім того, сторона захисту не надала доказів, що копії бланків отримання пояснень від 20.01.2025 року: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , як документи, були отримані з істотним порушенням прав і свобод людини, згідно ст.87 КПК України.

З огляду на положення ст.ст 86, 87, 89 КПК України, які встановлюють критерії допустимості доказів в межах кримінального провадження, враховуючи підстави, на які посилається захисник в своєму клопотанні, суд вважає клопотання захисника таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.89, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими - відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Повний текст ухвали суду буде оголошено: 31.03.2026 року о 09 год 55 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1