Справа № 502/465/20
УХВАЛА

11 березня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кілія, кримінальне провадження № 0000036 від 10.02.2020 року за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Абрау-Дюрсо, м. Новоросійськ, Краснодарського краю, російської федерації, громадянина України,працюючого рибалкою в ПП «Корсар», одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

,

В С Т А Н О В И В:

Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_3 , 29.01.2020 року приблизно о 22:00 годині, більш точного часу не встановлено, перебуваючи у себе вдома в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_2 , де в останнього виник умисел на таємне викрадення майна з будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що у вказаному будинку тимчасово ніхто не проживає, останній усвідомлюючи суспільна небезпечний характер своїх дій та настання негативних наслідків, умисно, протиправна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю власника, з метою таємного викрадення чужого майна, розуміючи, що його дії не будуть помічені, шляхом вільного доступу, через не огороджену частину паркану, проник на територію двору домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою, де в подальшому, через незачинені на дверний замок двері, проник до приміщення будинку та шляхом пошуку в одній з кімнат виявив два дерев`яних ліжка вартість, яких згідно висновку судової товарознавчої експертизи становить 275,00 гривень та два матраци вартість, яких згідно висновку судової товарознавчої експертизи становить 465,00 гривень, після чого, викравши їх, з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) поєднане з проникненням у житло.

Обвинувачений звернувся до суду із заявою про перекваліфікацію своїх дій з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України та просив суд закрити кримінальне провадження у зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав за можливе перекваліфікувати вказане кримінальне діяння на ч. 1 ст. 162 КК України та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопоршуненя, передбаченого ч. 3 ст. 185КК України на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння та сбігом строку притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілої особи - адвокат ОСОБА_5 , підтримав вказану заяву, зазначивши, що обвинувачений має законне право на таке звернення.

Обвинувачений ОСОБА_3 , в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив суд закрити кримінальне провадження відносно нього, зазначивши, що роз`яснені судом наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі.

Заслухавши учасників судового провадження, проаналізувавши релевантні положення законодавства та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

На розгляді Кілійського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000036 від 10.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

На час судового розгляду набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ (далі - Закон № 3886-ІХ).

Законом № 3886-ІХ внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином стаття 185 КК України фактично містить відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметру для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, з часу набуття 09.08.2024 року чинності Законом № 3886-ІХ кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП. За загальним правилом, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року, справа № 278/1566/21, зроблено правовий висновок, відповідно до якого Закон № 3886-ІХ. яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. XX та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розл. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-ІХ, вирішуються за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-1Х вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України на 01 січня 2019 року становить 1921 гривень.

За таких обставин за фактом протиправних дій ОСОБА_3 , вартість викраденого обвинуваченим майна не підпадає під розмір, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у відповідний рік.

Разом з тим, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні чужого майна (крадіжці) із проникненням до житла по АДРЕСА_2 .

Таким чином, дії ОСОБА_3 щодо крадіжки датованої 29.01.2020 року, слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від кримінального покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 162 КК України.

Частиною 3 ст. 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з ч. 1 ст. 162 КК України, санкція статті передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років, тобто, відповідно до положень ч. 2 ст. 12 цього Кодексу, вказане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, а відтак перекваліфікація кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (злочину), на ч. 1 ст. 162 цього Кодексу (проступок) покращує становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 162 КК України, суд виходить з фактичних обставин, установлених в судовому засіданні.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, слід розуміти будь-яке вторгнення у житло (інше володіння), здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених , законом підстав чи в порушення встановленого законом порядку.

За таких обставин, дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України, за ознакою незаконне проникнення до житла.

Між тим, частиною 5 ст. 74 КК України встановлено, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Так, відповідно до пункту 2 ч. 1 цієї статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України в силу ч. 2 ст. 12 цього Кодексу є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачений найбільш суворий вид покарання у виді обмеження волі з числа передбачених за його вчинення.

Оскільки ОСОБА_3 , вчинив вказаний кримінальний проступок 29.01.2020 року, та з дня його вчинення і до теперішнього часу минуло більш, ніж три роки, він не вчинив протягом цього строку нового злочину та не ухилявся від слідства та суду, а тому суд дійшов висновку, що обвинуваченого слід звільнити від призначеного покарання за ч. 1 ст. 162 цього Кодексу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Речові докази по справі відсутні.

У зв`язку з закриттям провадження, судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись Законом України №3886-IX від 18.07.2024 р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», п. 2 ч. 1 ст. 49, п. п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 66, ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 162 КК України, ч. 2 , п. 1 ч. 6 ст. 100, ч. 2 ст. 124, п. 4-1 ч.1 ст. 284, ч. 3 ст. 337, ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст. ст. 370, 371, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Перекваліфікувати дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1099, 07 гривень, віднести на рахунок держави.

Кримінальне провадження № 0000036 від 10.02.2020 року закрити.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Копію ухвали після оголошення вручити учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кілійський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1