СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/1913/26

ун. № 759/5676/26

11 березня 2026 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна подане у кримінальному провадженні №0000338 внесеного до ЄРДР 23.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва надійшло згадане клопотання, в якому прокурором порушено питання щодо накладення арешту на майно виявленого та вилученого 07.11.2024 під час обшуку за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Аттіка-2007» та ТОВ «Тоскана Трейдінг», за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 18, земельна ділянка з кадастровим номером :78:115:0001, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2024, а саме:грошові кошти в сумі 5 073 317, 00 грн.

В обґрунтування поданого клопотання прокурором зазначено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000338, зареєстрованому в ЄРДР 23.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 367 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що група осіб, зокрема службові особи податкового органу та ряд суб`єктів господарської діяльності, а саме: ТОВ «Аттіка-2007», ТОВ «Сучасні бізнес-системи», ТОВ «Основа Інфо», ТОВ «Оптова сигаретна асоціація», ТОВ «Тютюнова компанія Слобожанщини», ТОВ «Тоскана Трейдінг», за результатами реалізації підакцизних товарів - тютюнових виробів через оптово-роздрібну мережу, систематично формують значні масиви необлікованої готівки, які за «комісію», що складає два-три відсотки від суми, вказаними учасниками акцизного ринку реалізуються учасникам транзитно-конвертаційних центрів, при цьому до податкової звітності суб`єктів господарської діяльності обох сторін вносяться відомості про фіктивні фінансово-господарські операції, що не оподатковуються податком на додану вартість з метою легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.

Зокрема, встановлено, що з метою реалізації зазначеної неправомірної діяльності, використовуються наступні суб`єкти господарської діяльності з ознаками фіктивності, а саме: ПП «Новік Груп» (нова назва - ПП «Тандерг Трейд», ), ТОВ «Гран-Прі 2023» (нова назва - ТОВ «Бджілка 2023», ), ТОВ «Фініган» (), ТОВ «Девіксон» ().

У відповідності до аналітичних досліджень за № 256/99-00-08-01-04-20/38397793 та № 257/99-00-08-01-04-20/34630835 від 14.10.2024, проведених спеціалістами Державної податкової служби України, у період з 2023 по 2024 рік суб`єктами господарської діяльності ТОВ «Аттіка-2007» та ТОВ «Сучасні бізнес-системи» з метою легалізації (відмивання) коштів отриманих злочинним шляхом здійснено удаваних фінансово-господарських операцій з суб`єктами господарської діяльності з ознаками фіктивності на загальну суму 142, 8 млн. грн. та занижено податок на прибуток за відповідний період на 25, 7 млн. грн.

Згідно з отриманими в ході досудового розслідування матеріалами ПП «Новік Груп»,ТОВ «Гран-Прі 2023», ТОВ «Девіксон» та ТОВ «Фініган» за 2023-2024 роки сплачено податків на загальну суму близько 32 тис. грн. незважаючи на те, що сумарний оборот коштів по їх розрахункових рахунках у банківських установах за вказаний період становить понад 1 млрд грн.

22.10.2024 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 18, на земельній ділянці з кадастровим номером :78:115:0001.

07.11.2024 на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Аттіка-2007» та ТОВ «Тоскана Трейдінг», за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 18, земельна ділянка з кадастровим номером :78:115:0001, в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 5 073 317, 00 грн., ноутбук HP sn CND2402H0D,ноутбук HP sn CNDD135W1Q, ноутбук HP sn C5CD1226HMZ, моноблок Apple iMac model A2115 sn CO2DK26CPN5T, мобільний телефон Redmi ,мобільний телефон Iphone 15 pro,грошові кошти в сумі 5 244 480 (пять мільйонів, двісті сорок чотири тисячі, чотириста вісімдесят) гривень, ноутбук HP sn CND2402H0D, ноутбук HP sn CNDD135W1Q, ноутбук HP sn C5CD1226HMZ, моноблок Apple iMac model A2115 sn CO2DK26CPN5T, мобільний телефон Redmi, мобільний телефон Iphone 15 pro.

07.11.2024 постановою слідчого вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, оскільки містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та являються майном, яке здобуте в результаті його вчинення.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/23799/24 від 13.11.2024 накладено арешт на вищезазначене майно.

28.11.2024 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва скасовано арешт на тимчасово вилучене 07.11.2024 майно, а саме: грошові кошти в сумі 5 073 317, 00 грн., ноутбук HP sn CND2402H0D, ноутбук HP sn CNDD135W1Q, ноутбук HP sn C5CD1226HMZ, моноблок Apple iMac model A2115 sn CO2DK26CPN5T, мобільний телефон Redmi, мобільний телефон Iphone 15 pro, грошові кошти в сумі 5 244 480 (пять мільйонів, двісті сорок чотири тисячі, чотириста вісімдесят) гривень, ноутбук HP sn CND2402H0D,ноутбук HP sn CNDD135W1Q, ноутбук HP sn C5CD1226HMZ, моноблок Apple iMac model A2115 sn CO2DK26CPN5T, мобільний телефон Redmi, мобільний телефон Iphone 15 pro.

08.01.2025 прокурором Офісу Генерального прокурора повторно подано клопотання про арешт вказаного майна

04.02.2025 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна.

07.02.2025 прокурором подано апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді про відмову в арешті майна, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 09.04.2025 частково задоволено, скасовано ухвалу про відмову в арешті майна та направлено на новий розгляд до Святошинського районного суду м. Києва.

07.02.2025 прокурором подано апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді про відмову в арешті майна, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 09.04.2025 № 11-сс/824/2059/2025 частково задоволено апеляційну скаргу прокурора, ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою призначено новий судовий розгляд клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

12.06.2025 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

16.06.2025 прокурором подано апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді про відмову в арешті майна.

10.07.2025 ухвалою Київського апеляційного суду задоволено апеляцію прокурора та накладено арешт на грошові кошти 5 073 317, 00 грн., ноутбук HP sn CND2402H0D, ноутбук HP sn CNDD135W1Q, ноутбук HP sn C5CD1226HMZ, моноблок Apple iMac model A2115 sn C02DK26CPN5T, мобільний телефон Redmi, мобільний телефон Iphone 15 pro.

26.09.2025 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 частково задоволено клопотання сторони захисту і скасовано арешт в частині комп`ютерної техніки та мобільного телефону, водночас арешт грошових коштів залишено в силі.

09.02.2026 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 скасовано арешт майна накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 10.07.2025.

Сторона обвинувачення вважає, що вищевказані грошові кошти вилучені за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 18, могли бути набуті від незаконної діяльності TOB «Аттіка-2007» та TOB «Тоскана Трейдінг» пов`язані із реалізацією підакцизних товарів - тютюнових виробів, діяльність яких є предметом досудового розслідування.

Підставами для накладення арешту на майно в даному кримінальному провадженні є встановлені факти, що вказують на ознаки легалізації (відмивання) доходів від злочинної діяльності ряду суб`єктів господарювання та пов`язаних з ними осіб.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання та просив задовольнити подане клопотання у повному обсязі.

Власник майна у судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7) ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Суд враховує, що статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 18, де було проведено обшук та вилучені грошові кошти, орендує приміщення та здійснює свою господарську діяльність TOB «ОСНОВА ІНФО». TOB «Аттіка -2007» та TOB «Тоскана Трейдінг», які не мають відношення до вилучених речей, оскільки не здійснюють за вказаною адресую господарську діяльність. В протоколі обшуку слідчий на власний розсуд визначив, яке підприємство здійснює господарську діяльність, без посилання на будь які документи. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, останні не містять жодних тверджень та доказів причетності TOB «Аттіка -2007» та TOB «Тоскана Трейдінг» або їх посадових осіб до будь-якої протиправної діяльності. Таким чином, вище зазначене виключає можливість застосування щодо TOB «Аттіка -2007» та TOB «Тоскана Трейдінг» заходів кримінально-правового характеру у виді арешту майна у кримінальному провадженні.

Дане кримінальне провадження триває з 23.02.2023 року та у органу досудового розслідування було достатньо часу та можливостей для проведення слідчих (розшукових) дій для встановлення обставин незаконного походження вищезгаданих грошових коштів.

Формальне визнання грошових коштів речовими доказами у справі не може виправдовувати надмірне втручання у господарську діяльність товариства, враховуючи, що жодній особі про підозру на цей час не повідомлено.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 7 КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурором не доведена необхідність накладення такого арешту в цілому.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 22, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна подане у кримінальному провадженні №0000338 внесеного до ЄРДР 23.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 367 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлено 11.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1