КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

13.03.26 м. Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000100 від 12.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2026 року до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшло вказане клопотання. Досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні встановлено, 12.03.2026 до чергової частини відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 про те, що невідома особа в період часу з 09.03.2026 по 12.03.2026 заволоділа належним йому транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , синього кольору, 1990 року випуску, який був припаркований на узбіччі дороги в м. Козятин Хмільницького району Вінницької області по вул. Грушевського навпроти будинку № 61.

Так, 12.03.2026 в період часу з 20 годин 00 хвилини по 21 годину 00 хвилин на підставі письмової заяви ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , було проведено огляд легкового автомобіля марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, легковий седан-В, кузов №: НОМЕР_2 , синього кольору, який розташований за вище вказаною адресою під час чого було виявлено та вилучено:

- легковий автомобіль марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, легковий седан-В, кузов №: НОМЕР_2 , синього кольору, який поміщено на арешт майданчик ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області;

- змиви з поверхні керма автомобіля марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, легковий седан-В, кузов №: НОМЕР_2 , синього кольору, які поміщено до паперового конверту Національна поліція України та скріплено печатками «Для довідок ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області».

13 березня 2026 року вищеописані вилучені об`єкти на підставі ст. ст. 98, 110 КПК України в рамках вказаного кримінального провадження визнані в якості речового доказу, а тому виникла необхідність у накладанні на нього арешту.

Просить слідчого суддю - легковий автомобіль марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, легковий седан-В, кузов №: НОМЕР_2 , синього кольору, який поміщено на арешт майданчик ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області;

- змиви з поверхні керма автомобіля марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, легковий седан-В, кузов №: НОМЕР_2 , синього кольору, які поміщено до паперового конверту Національна поліція України та скріплено печатками «Для довідок ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області» з метою забезпечення заборони права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Та вирішити подальшу долю, як речового доказі.

Прокурор, слідчий, підозрюваний, власник майна,, захисник, в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним про дату, час, місце розгляду клопотання. Прокурор та слідчий надав заяву, згідно якої підтримуюь доводи клопотання, просять провести розгляд справи без його участі. Інші учасники заперечень за клопотанням не висловили. Слідчий суддя вважає можливим розгляд справи за відсутністю вказаних осіб, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України та, враховуючи, що у слідчого судді є достатні дані вважати, що суб`єкт подачі клопотання підтримує його доводи.

Перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, встановив наступне.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

12.03.2026 до чергової частини відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 про те, що невідома особа в період часу з 09.03.2026 по 12.03.2026 заволоділа належним йому транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , синього кольору, 1990 року випуску, який був припаркований на узбіччі дороги в м. Козятин Хмільницького району Вінницької області по вул. Грушевського навпроти будинку № 61.

Так, 12.03.2026 в період часу з 20 годин 00 хвилини по 21 годину 00 хвилин на підставі письмової заяви ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , було проведено огляд легкового автомобіля марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, легковий седан-В, кузов №: НОМЕР_2 , синього кольору, який розташований за вище вказаною адресою під час чого було виявлено та вилучено:

- легковий автомобіль марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, легковий седан-В, кузов №: НОМЕР_2 , синього кольору, який поміщено на арешт майданчик ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області;

- змиви з поверхні керма автомобіля марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, легковий седан-В, кузов №: НОМЕР_2 , синього кольору, які поміщено до паперового конверту Національна поліція України та скріплено печатками «Для довідок ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області».

13 березня 2026 року вищеописані вилучені об`єкти на підставі ст. ст. 98, 110 КПК України в рамках вказаного кримінального провадження визнані в якості речового доказу, а тому виникла необхідність у накладанні на нього арешту.

Слідчим суддею перевірені повноваження слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженню, відповідні постанови долучені до матеріалів справи.

Щодо зазначеного майна у клопотанні слідчого належним чином розкрито, яке відношення зазначене майно має саме до цього кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна, як речового доказу є визначеним відповідно до вимог ст.98 КПК України, оскільки постановою слідчого його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У разі надання можливості власнику майна розпоряджатися, відчужувати та користуватися вказаним майном (або лише користуватися), вказане майно, може бути незаконно відчужено, знищено, зіпсовано або перетворено. Отже, слідчим доведено ризики, визначені у абзаці 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна, вказаного у клопотанні.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадженняю

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Вказаний висновок слідчого судді співвідноситься з обставинами кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню частково. Суд визначає способ арешту майна з урахуванням обставин провадження, що буде достатнім для забезпечення збереження речових доказів по вказаному провадженню.

Отже, необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні майно, позбавивши власника права на відчуження, розпорядження вказаним майном до скасування у встановленому КПК України порядку.

Частиною 2 ст. 100 КПК України визначено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Правові підстави для застосування положень ч. 7 ст. 100 КПК України у даному провадженні, з огляду на зміст клопотання слідчого не вбачаються.

Таким чином, до компетенції слідчого судді не відноситься вирішення питання про порядок зберігання майна, зазначеного в клопотанні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а тому в частині вимог клопотання визначення місця на зберігання арештованого майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 369, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000100 від 12.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права на користування, відчуження, розпорядження на майно:

- легковий автомобіль марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, легковий седан-В, кузов №: НОМЕР_2 , синього кольору, який поміщено на арешт майданчик ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області;

- змиви з поверхні керма автомобіля марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, легковий седан-В, кузов №: НОМЕР_2 , синього кольору, які поміщено до паперового конверту Національна поліція України та скріплено печатками «Для довідок ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області» з метою забезпечення заборони права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У зажоволенні решти клопотання відмовити .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1