ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/458/26 Справа № 212/2310/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Покровського районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетровської області від 13 червня 2025 року відносно ОСОБА_8 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Вироком Покровського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 13 червня 2025 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Молодогвардійськ Луганської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимий,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на 10 (десять) років.

Згідно з вироком суду першої інстанції, з 19.02.2014 представниками Російської Федерації (далі - рф) розпочато збройне вторгнення збройних сил рф (далі - зс рф), яке керівники рф назвали переміщенням військових підрозділів у межах звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами зс рф здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території АРК і м. Севастополя. 18.03.2014 рф оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно з цим протягом березня та на початку квітня 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та зс рф представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих рф, взяли під контроль будівлі, у яких були розташовані органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07.04.2014 в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі - «днр»), а 27.04.2014 в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі - «лнр»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які досі функціонують. Внаслідок військових дій у період із травня по серпень 2014 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Надалі, 24.02.2022, президент рф оголосив початок так званої спеціальної військової операції. Після цього близько четвертої години ранку того ж дня зс рф, інші збройні формування рф та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку рф, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України. З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 затвердженого Законом України № 2102 IX від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжувався, та діє і на теперішній час.

16.11.2016 у громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту.

Того ж дня, перебуваючи у м. Брянка Луганської області ОСОБА_8 прибув на постійне місце дислокації 4 ОМСБр НМ ЛНР, де уклав з НМ ЛНР контракт про проходження військової служби строком 1 рік.

В подальшому був призначений на посаду номер розрахунку гаубиці Д-30 НОМЕР_1 батареї артилерійського дивізіону НОМЕР_2 ОМСБр НМ ЛНР та отримав військове звання «рядовий». Після призначення на посаду отримав вогнепальну автоматичну зброю АК 74 з боєкомплектом до нього та камуфльовану військову форму одягу зразка ЗС РФ.

Військову службу проходив на території постійної дислокації НОМЕР_2 ОМСБр НМ ЛНР у АДРЕСА_2 .

До посадових обов`язків ОСОБА_8 входило несення караульної служби, виконання нарядів на господарські роботи, обслуговування артилерійського озброєння та автомобільного транспорту артилерійського дивізіону бригади.

15.11.2017 ОСОБА_8 припинив проходження військової служби у зв`язку із спливом терміну дії контракту.

Отже, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, керуючись корисливим та ідеологічним мотивом, у період з 16.11.2016 по 15.11.2017 ОСОБА_8 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту та приймав участь у веденні бойових дій проти Збройних Сил України.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 1689-VII від 07.10.2014), а саме, державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту.

Крім того, громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21.03.2023, діючи умисно, добровільно, за власною ініціативою прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де уклав контракт про проходження військової служби строком 1 рік, був направлений для її проходження до АДРЕСА_3 на території тимчасового місця дислокації НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ та призначений на посаду водій-радіотелефоніст НОМЕР_4 батареї реактивного дивізіону НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ.

24.03.2023 ОСОБА_8 направлено на військовий полігон « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в районі с. Успенка Луганської області, де останній у складі підрозділу пройшов первинну військову підготовку.

04.04.2023 ОСОБА_8 у складі підрозділу спрямовано для проходження військової служби до АДРЕСА_4 . Службу проходив на території місця тимчасової дислокації НОМЕР_4 батареї реактивного дивізіону НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ.

До посадових обов`язків ОСОБА_8 входило забезпечення пропускного режиму на територію дислокації підрозділу, охорона посту повітряного спостереження батареї, виконання нарядів на господарські роботи.

В кінці серпня 2023 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 переведено на тимчасове місце дислокації резервного дивізіону НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ у АДРЕСА_5 .

До посадових обов`язків ОСОБА_8 входило несення цілодобових чергувань на території дислокації підрозділу.

На початку вересня 2023 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 направлено на територію складу озброєння НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ в районі АДРЕСА_6 .

До посадових обов`язків ОСОБА_8 входило розвантаження військового озброєння та його розподілення по території складу.

08.03.2024 ОСОБА_8 у складі підрозділу було переміщено на «Шимшиловський» військовий полігон, де останній пройшов додаткову військову підготовку.

Того ж дня ОСОБА_8 був переведений на посаду вогнеметника 3 штурмової роти 1 МСБ 6 ОМСБр ЗС РФ, в/ч НОМЕР_5 .

09.03.2024 ОСОБА_8 у складі підрозділу переміщено на бойові позиції в районі с. Білогорівка Луганської області.

До посадових обов`язків ОСОБА_8 входило здійснення спостереження за лінією фронту та у разі необхідності оборона зайнятих позицій.

14.03.2024 ОСОБА_8 переміщено на військовий полігон « ІНФОРМАЦІЯ_5 » для повторного проходження військової підготовки.

Починаючи з 20.03.2024 ОСОБА_8 приймає активну участь у бойових діях проти ЗСУ в районі с. Білогорівка та Лисичанського НПЗ.

Влітку 2024 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, в ході бойових дій ОСОБА_8 отримав поранення та проходив лікування у військовому шпиталі м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Після проходження лікування та реабілітації ОСОБА_8 продовжив проходження військової служби на території Лисичанського НПЗ.

Починаючи з 04.02.2025 ОСОБА_8 приймав активну участь у штурмових діях проти ЗСУ в районі с. Верхньокам`янське Бахмутського району Донецької області.

07.02.2025 приймаючи участь у бойових діях проти Збройних Сил України на боці ворога Російської Федерації, виконуючи від невстановлених в ході досудового розслідування осіб наказ на штурм бойових позицій в районі с. Верхньокам`янське Бахмутського району Донецької області, в ході бойового зіткнення був затриманий військовослужбовцями Збройних Сил України.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону України № 2113-IX від 03.03.2022), а саме, державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану.

Крім того, громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 21.03.2023, діючи умисно, добровільно, за власною ініціативою перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської та Донецької областей, приймав участь в збройному формуванні держави-агресора з метою допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Так, 21.03.2023 ОСОБА_8 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де уклав контракт про проходження військової служби строком 1 рік, був направлений для її проходження до АДРЕСА_3 на території тимчасового місця дислокації НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ та призначений на посаду водій-радіотелефоніст НОМЕР_4 батареї реактивного дивізіону НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ.

24.03.2023 ОСОБА_8 направлено на військовий полігон « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в районі с. Успенка Луганської області, де останній у складі підрозділу пройшов первинну військову підготовку.

04.04.2023 ОСОБА_8 у складі підрозділу спрямовано для проходження військової служби до АДРЕСА_4 . Службу проходив на території місця тимчасової дислокації НОМЕР_4 батареї реактивного дивізіону НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ.

До посадових обов`язків ОСОБА_8 входило забезпечення пропускного режиму на територію дислокації підрозділу, охорона посту повітряного спостереження батареї, виконання нарядів на господарські роботи.

В кінці серпня 2023 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 переведено на тимчасове місце дислокації резервного дивізіону НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ у АДРЕСА_5 .

До посадових обов`язків ОСОБА_8 входило несення цілодобових чергувань на території дислокації підрозділу.

На початку вересня 2023 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 направлено на територію складу озброєння НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ в районі АДРЕСА_6 .

До посадових обов`язків ОСОБА_8 входило розвантаження військового озброєння та його розподілення по території складу.

08.03.2024 ОСОБА_8 у складі підрозділу було переміщено на «Шимшиловський» військовий полігон, де останній пройшов додаткову військову підготовку.

Того ж дня ОСОБА_8 був переведений на посаду вогнеметника 3 штурмової роти 1 МСБ 6 ОМСБр ЗС РФ, в/ч НОМЕР_5 .

09.03.2024 ОСОБА_8 у складі підрозділу переміщено на бойові позиції в районі с. Білогорівка Луганської області.

До посадових обов`язків ОСОБА_8 входило здійснення спостереження за лінією фронту та у разі необхідності оборона зайнятих позицій.

14.03.2024 ОСОБА_8 переміщено на військовий полігон « ІНФОРМАЦІЯ_5 » для повторного проходження військової підготовки.

Починаючи з 20.03.2024 ОСОБА_8 приймає активну участь у бойових діях проти ЗСУ в районі с. Білогорівка та Лисичанського НПЗ.

Влітку 2024 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, в ході бойових дій ОСОБА_8 отримав поранення та проходив лікування у військовому шпиталі м. Сєвєродонецька Луганської області.

Після проходження лікування та реабілітації ОСОБА_8 продовжив проходження військової служби на території Лисичанського НПЗ.

Починаючи з 04.02.2025 ОСОБА_8 приймав активну участь у штурмових діях проти ЗСУ в районі с. Верхньокам`янське Бахмутського району Донецької області.

07.02.2025 приймаючи участь у бойових діях проти Збройних Сил України на боці ворога Російської Федерації, виконуючи від невстановлених в ході досудового розслідування осіб наказ на штурм бойових позицій в районі с. Верхньокам`янське Бахмутського району Донецької області, в ході бойового зіткнення був затриманий військовослужбовцями Збройних Сил України.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме, колабораційна діяльність, тобто добровільна участі громадянина України в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та в збройних формуваннях держави-агресора.

На вказане рішення обвинуваченим ОСОБА_9 подана апеляційна скарга, в якій він вважає вирок суду першої інстанції надто суворим. Вважає, що суд першої інстанції, не врахував всі обставини справи та відсутність належних доказів його вини. Крім того, наполягає, що свідчення які він надав проти себе були дані під фізичним та психологічним тиском. Вказує, що він є громадянином російської федерації, не проходив військову службу на території України, присягу не давав.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, при викладених у вироку обставинах, підтверджені наявністю зібраних у встановленому законом порядку доказами, перевіреними у суді та докладно наведеними у вироку.

Відповідно до протоколу огляду інтернет ресурсу від 13.02.2025 року, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 (6 омсбр) - тактичне з`єднанням сухопутних військ Російської Федерації, до 01 січня 2023 року перебувало у складі народної міліції ЛНР, місце дислокації АДРЕСА_6 . Створена у 2014 році;

Відповідно до протоколу огляду від 13.02.2025 року, відповідно до якого слідчим з використанням ноутбуку з доступом до глобальної мережі інтернет, проведено огляд фотокопії паспорта громадянина Луганської Народної Республіки, виданого на ім`я ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оглядом встановлено, що документ датований 01.08.2019 року. Виданий Краснодонським МР УВС МВС Луганської Народної Республіки. Документу присвоєно серію ТН № 217344. Документ містить фотознімок власника особа чоловічої статі схожа на громадянина України ОСОБА_8 . Документ містить інформацію про місце реєстрації ОСОБА_8 АДРЕСА_1 . Дата реєстрації 06.06.1991 року

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.02.2025 року, складеного слідчим, в присутності двох понятих, відповідно до якого, свідок ОСОБА_10 за фото впізнав вогнеметника 3 штурмової роти 1 МСБ 6 ОМСБр ЗС РФ, в/ч НОМЕР_5 ОСОБА_8 , якого він 07.02.2025 року взяв у полон в ході огляду поля бою в районі с. Верхньокам`янське Донецької області. Також свідок повідомив, що під час затримання ОСОБА_8 мав при собі вогнепальну автоматичну зброю (автомат АК 74), був одягнений у військову камуфльовану форму одягу збройних сил Російської Федерації;

Відповідно до протоколу огляду інтернет ресурсу від 16.02.2025 року, проведеного слідчим за участю свідка ОСОБА_10 , відповідно до якого, свідок за допомогою курсору миші здійснив пошук і вказав на точку за географічними координатами, розташовану в районі с. Верхньокам`янське Донецької області де він 07.02.2025 року затримав вогнеметника 3 штурмової роти 1 МСБ НОМЕР_6 ОМСБр ЗС РФ, в/ч НОМЕР_5 ОСОБА_8 ;

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 16.02.2025 року, за участю ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , ОСОБА_8 показав на відкритій Googel карті місця несення ним військової служби у рядах збройних силах Російської Федерації у період з 16.11.2016 року по 07.02.2025 року та пояснив, що 16.11.2016 року уклав з НМ ЛНР контракт про проходження військової служби строком 1 рік. 15.11.2017 року припинив проходження військової служби у зв`язку із спливом терміну дії контракту. Далі ОСОБА_8 пояснив, що він 21.03.2023 добровільно, за власною ініціативою прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 де уклав контракт про проходження військової служби строком 1 рік, був направлений для її проходження до АДРЕСА_3 на території тимчасового місця дислокації НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ та призначений на посаду водій - радіотелефоніст НОМЕР_4 батареї реактивного дивізіону НОМЕР_3 ОМСБр ЗС РФ. Починаючи з 20.03.2024 року приймав активну участь у бойових діях проти ЗСУ в районі с.Білогорівка та Лисичанського НПЗ. Починаючи з 04.02.2025 року приймав активну участь у штурмових діях проти ЗСУ в районі с. Верхньокам`янське Бахмутського району Донецької області. 07.02.2025 року приймаючи участь у бойових діях проти Збройних Сил України на боці ворога - рф в районі АДРЕСА_7 був затриманий. ОСОБА_8 на карті показав місце свого затримання.

Обговорюючи доводи апелянта, про те, що він не вчиняв інкримінованих діянь, оскільки він є громадянином іноземної держави та не проходив військову службу на території України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, стаття 111 КК України передбачає кримінальну відповідальність за державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України. Вказане діяння проявляється в різних формах об`єктивної сторони: переході на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, шпигунстві, надані іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, і знайшло своє відображення у вироку суду, що обвинувачений ОСОБА_9 є громадянином України, будь-яких відомостей про звернення ОСОБА_9 про припинення громадянства України не встановлено.

Колегія суддів враховує, що відповідно до вимог Закону України «Про громадянство України» датою припинення громадянства України у випадках, передбачених зазначеним Законом, є дата видання відповідного Указу Президента України. Проте, матеріали справи не містять, а сторонами не надано, що відносно ОСОБА_9 видавався Указ Президента України про припинення громадянства України.

Так, колегія суддів, акцентує увагу, що ОСОБА_9 будучи громадянином України має достатній рівень освіти, спеціальні знання і життєвий досвід для розуміння факту захоплення та подальшого утримання РФ території Луганської області, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ.

Таким чином, колегія суддів вважає, що об`єктивних даних, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_9 діяв не добровільно або як громадянин іноземної держави, виконував обов`язки під психічним впливом та фізичним примусом, та такі дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи іншим особам, або інтересам держави, суду першої інстанції так і апеляційної інстанції не було надано.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що події кримінальних правопорушень мали місце, вина обвинуваченого повністю доведена, а вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 правопорушень правильно кваліфіковані за ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року)

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, що скоєні обвинуваченим правопорушення відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, проти національної безпеки, особу винного, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги правову позицію, викладену в постанові ККС ВС від 11.05.2021 по справі №336/4259/18 (провадження №51-6029км20), відповідно до якої при визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з того, що вказаний чинник має оціночний характер та залежить від індивідуальних особливостей встановлених обставин конкретного кримінального правопорушення у взаємозв`язку з системним тлумаченням положень ст.ст. 65, 66, 69 КК України та з урахуванням ролі, яку виконувала особа, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки та характеру дій під час його вчинення, негативних наслідків спричинених кримінальним правопорушенням та вжитих заходів по їх усуненню, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Судова дискреція у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суспільна небезпека вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, на яку посилається апелянт, вже врахована законодавцем в санкціях статей 111 та 111-1 КК України, за таких обставин, суд першої інстанції правильно визначив розмір покарання в межах санкцій інкримінованих статей, тому доводи обвинуваченого не є слушними та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження при призначенні суворого покарання.

Перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційної вимоги, колегія суддів, підстав для його скасування або зміни, передбачених ст. 409 КПК України, не вбачає, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Покровського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 13 червня 2025 року відносно ОСОБА_8 , залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді