КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/5126/26 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2620/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2026 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Гостомель, Київської обл., громадянки України, українки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання на території Києва, раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000354 від 12.02.2026,-

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2026 року задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 13 год. 40 хв. 12.02.2026, тобто по 12.04.2026.

Визначено підозрюваній ОСОБА_7 заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 66 560 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покладено на підозрювану ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками щодо обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні № 0000354 від 12.02.2026;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, службовий паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, а також строк дії ухвали визначено по 12.04.2026.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора, який призначений старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000354 від 12.02.2026.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, про застосування відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що слідчий суддя дійшов до безпідставного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині його застосування, з постановленням нової ухвали.

При застосуванні відносно підозрюваної запобіжного заходу слідчим суддею не враховано, що пред`явлена підозра за ч.4 ст. 186 КК України є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підтверджується доданими до клопотання доказами. Дії підозрюваної повинні бути кваліфіковані як таємне, а не відкрите, заволодіння майном, за ст. 185 КК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим. Так, сама по собі тяжкість покарання у виді позбавлення волі не є автоматичною підставою для застосування виняткового запобіжного заходу. При цьому жодних інших підстав вважати, що підозрювана буде приховуватись від слідства не зазначено та не підтверджено.

Підозрювана не вчиняла спроб втечі, не переховувалась від слідства та суду, не вчиняла спроб незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Зазначені ризики є недоведеними стороною обвинувачення. Раніше до кримінальної відповідальності не притягалась.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної прийнято слідчим суддею за недоведеності слідчим та прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваної та її захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 4 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000354 від 12.02.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 12.02.2026 року, приблизно о 01 год. 47 хв., перебуваючи у центральній частині міста Києва, а саме у підземному переході за адресою: м. Київ, площа Майдан Незалежності, 1, помітила на підлозі ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спав на землі, не реагуючи на оточуючих.

В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, який діє на території України відповідно до Указу Президента України №40/2026 від 12 січня 2026 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшла до потерпілого та почала його будити, у зв`язку з чим між ними виник словесний конфлікт. У ході вказаного конфлікту ОСОБА_12 , який перебував поруч, не будучи обізнаним про злочинний намір ОСОБА_7 , щодо заволодіння майном потерпілого, втрутився у ситуацію та почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_13 , а після чого став утримувати останнього притискаючи до підлоги.

Спостерігаючи за вказаною сутичкою, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілого, з метою подолання можливого опору останнього, нанесла ОСОБА_14 декілька ударів милицею та ногами по різних частинах тіла, чим застосувала фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

У ході вказаної фізичної сутички з кишень одягу ОСОБА_15 випали належні йому особисті речі, а саме бездротові навушники білого кольору «Носо AirPods Pro 2» та пристрій для куріння «Vapozesso Pro».

Помітивши вказані речі, ОСОБА_7 , 12.02.2026 року, приблизно о 01 год. 50 хв., перебуваючи у центральній частині міста Києва, а саме у підземному переході за адресою: м. Київ, площа Майдан Незалежності, 1 усвідомлюючи, що потерпілий перебуває у положенні, яке ускладнює йому можливість контролювати свої речі та чинити опір, і що її дії є очевидними для нього, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, заволоділа належними ОСОБА_14 речами, а саме бездротовими навушники білого кольору «Носо AirPods Pro 2», вартість яких становить 1100 гривень та пристроєм для куріння «Vapozesso Pro», вартість якого становить 1200 гривень.

Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та в подальшому розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду, на загальну суму 2300 гривень.

12.02.2026 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

13.02.2026 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

14.02.2026 старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №4 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.02.2026 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 13 год. 40 хв. 12.02.2026, тобто по 12.04.2026.

Одночасно визначено підозрюваній ОСОБА_7 заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 66 560 гривень у національній грошовій одиниці. У разі внесення застави покладено на підозрювану ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які визначені даною ухвалою.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, всупереч твердженням апелянта, слідчий суддя, з огляду на наведених у клопотанні слідчого даних та із долучених до клопотання та досліджених судом письмових доказів, дійшов висновку, що наявні достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про причетність ОСОБА_7 , до вчинення інкримінованого її кримінального правопорушення.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді та в матеріалах клопотання, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру повідомлену ОСОБА_7 , за ознаками вчиненнякримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваної відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане правопорушення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеності її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Також всупереч твердженням апелянта, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як вказав слідчий суддя, з чим погоджується колегія суддів, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Так, наявність ризику переховуватися від органів досудового слідства та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, відтак вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Вказаний ризик варто оцінювати з урахуванням інших факторів, які підтверджують існування ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Той факт, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 є працездатною особою, однак не працює, суспільно корисною працею не займається, не має джерела доходу, що в сукупності, разом з загальною характеристикою ОСОБА_7 , яка відображена в допитах свідків та потерпілого, свідчить про стійкий характер протиправної поведінки, відсутність наміру дотримуватися вимог закону та реальну ймовірність вчинення нею іншого кримінального правопорушення у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваної, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідчий суддя вважав недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 ,запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваної ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив її заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 66 560 гривень у національній грошовій одиниці.

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя не в праві визначити розмір застави, який завідомо підозрюваним не може бути сплачений через його майновий стан.

Тому, колегія суддів враховуючи конкретні обставини та тяжкість правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , даних про її особу, інші дані відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, із урахуванням принципів розумності і співмірності, вважає, що слідчий суддя прийшов до вірного висновку, про необхідність визначення ОСОБА_7 , застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 66 560 гривень, у разі внесення якої вона підлягає звільненню з-під варти, оскільки внесення застави в такому розмірі на переконання колегії суддів буде справедливим та достатнім гарантуванням запобігання ризикам та виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

На думку колегії суддів, саме така застава достатня у разі її внесення, забезпечити виконання підозрюваною, покладених на неї законом обов`язків, й повинна утримувати підозрювану в межах належної процесуальної поведінки.

Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії суддів немає.

Доводи сторони захисту, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя не встановив, чому не є достатнім такий запобіжний захід як особисте зобов`язання чи домашній арешт, є безпідставними.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні підозрюваній ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних Київського апеляційного суду,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2026 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4