Номер провадження: 11-кп/813/1013/26
Справа № 484/1595/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Первомайського районного суду Миколаївської області від 27.06.2025 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, одруженого, місце реєстрації та останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України,

установив

Вироком Первомайського районного суду Миколаївської області від 27.06.2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі..

Також даним вироком вирішено питання щодо заходів забезпечення, цивільного позову, судових витрат та речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Як вбачається з вироку, у невстановлений судом час, але не пізніше початку лютого 2023 року, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на знищення чужого майна, шляхом підпалу торгівельного павільйону «Бігбой» вартістю 1828430 грн., який розташований за адресою АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 . 3 метою реалізації свого кримінального протиправного наміру, ОСОБА_7 , не пізніше початку лютого 2023 року запропонував Особі 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, спільно вчинити вказаний злочин, заохотивши останнього матеріальною винагородою, та який відповідно повинен був підшукати особу, яка за матеріальну винагороду, повинна була знищити, шляхом підпалу, майно у виді торгівельного павільйону «Бігбой» вартістю 1828430 грн., який розташований за адресою вул. Олександра Коротченка, в районі музею ракетних військ м. Первомайськ Миколаївської області, який належить ОСОБА_9 , на що Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, надав свою згоду.

При цьому, ОСОБА_7 , уповноважив Особу 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, підшукати особу, якій необхідно буде довести єдиний план знищення майна ОСОБА_9 шляхом підпалу.

Так, в подальшому, у невстановлений судом час, але не пізніше початку лютого 2023 року Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, реалізовуючи злочинний план, та відповідно до розподіленої йому ОСОБА_7 ролі, підшукав, та залучив до скоєння злочину Особу 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, якому запропонував долучитися до виконання вказаного злочину, та з метою остаточного переконання останнього до вчинення противоправних дій пов`язаних із знищенням чужого майна шляхом підпалу, заохотив його матеріальною винагородою. Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на отримання незаконної грошової винагороди, умисно і добровільно, усвідомлюючи злочинність своїх дій, надав згоду Особі 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на вчинення вказаних злочинів. Отримавши згоду Особи 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, в свою чергу, довів йому єдиний план злочинних дій, та відповідно до наданої йому ОСОБА_7 ролі, розподілив між Особою 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та собою функції та керуючись єдиним протиправним наміром, спрямованим на знищення майна ОСОБА_9 , став разом із Особою 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діяти як співвиконавці, при цьому продовжуючи підкорюватись ОСОБА_7 .

Відповідно до розробленого плану, група осіб, задіяних для знищення майна ОСОБА_9 , шляхом підпалу, мала складатись з двох осіб: Особи 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, які, відповідно до розподілених між ними злочинних ролей, повинні були з м. Одеси прибути до м. Первомайськ Миколаївської області, користуючись вказівками ОСОБА_7 , які поступали б від нього через повідомлення у месенджері «Телеграм» Особі 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, у виді зображень майна ОСОБА_9 , яке необхідно було знищити шляхом підпалу, та у виді позначок на карті м. Первомайська в районі вулиць Коротченка та Одеської, якою позначено майно ОСОБА_9 , у виді торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою вул. Олександра Коротченка, в районі музею ракетних військ м. Первомайськ Миколаївської області, яке необхідно знищити шляхом підпалу. Після прибуття до м. Первомайська вказана злочинна група з Особи 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та Особи 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, повинна була, використовуючи заздалегідь підготовлену запальну суміш, вибрати відповідний час та обстановку та знищити, шляхом підпалу, торгівельний павільйон «Бігбой», який розташований за адресою вул. Олександра Коротченка, в районі музею ракетних військ м. Первомайськ Миколаївської області. Після цього Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, повинні були покинути територію м. Первомайська Миколаївської області.

Так, 23.02.2023 у період часу з 22:51 по 23:01 год., Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, через месенджер «Телеграм» від ОСОБА_7 отримав повідомлення у виді зображень майна ОСОБА_9 , а саме торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та який необхідно знищити шляхом підпалу, та у виді позначок на карті м. Первомайська в районі вулиць Коротченка та Одеської, якою позначено вказане майно ОСОБА_9 , яке необхідно знищити шляхом підпалу. Також у вказаний проміжок часу Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, через месенджер «Телеграм» від ОСОБА_7 отримав повідомлення у виді зображень майна.

В подальшому, Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, у ніч з 23 по 24 лютого 2023 року, спільно з Особою 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою та єдиним умислом направленим на вчинення злочинів - знищення чужого майна шляхом підпалу торгівельного павільйону «Бігбой» вартістю 1828430 грн., який розташований за адресою АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , прибули з м. Одеси до м. Первомайська Миколаївської області, при цьому, до прибуття у м. Первомайськ, відшукали та підготували пластикову пляшку, об`ємом 6 літрів, наповнену легкозаймистою паливно-мастильною речовиною.

На виконання спільного кримінального протиправного наміру, з метою знищення майна ОСОБА_9 шляхом підпалу, 24.02.2023 близько 04:20 год. Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, разом з Особою 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на автомобілі Volkswagen Polo під керуванням останнього оглянули прилеглу до торгівельного павільйону «Бігбой», який розташований за адресою вул. Олександра Коротченка, в районі музею ракетних військ м. Первомайськ Миколаївської області, територію та сусідні вулиці для безпечного підходу та відходу після вчинення злочину.

З метою успішної реалізації спільного злочинного умислу, Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою з Особою 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, узгодили злочинний план та методи його реалізації, які виразились розподіленні ролей між собою, згідно до яких Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, повинен був знаходитися у автомобілі Volkswagen Polo на перетині вулиць Одеська та Кам`яномостівська м. Первомайська Миколаївської області та чекати Особу 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, який, у свою чергу, повинен був пішим ходом підійти до торгівельного павільйону «Бігбой», який розташований за адресою: вул. Олександра Коротченка, в районі музею ракетних військ м. Первомайськ Миколаївської області, облити його заздалегідь підготовленою легкозаймистою паливно-мастильною речовиною у пластиковій пляшці об`ємом 6 літрів, підпалити її, тим самим знищити вказаний торгівельний павільйон, шляхом підпалу. При цьому Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, повинен був, використовуючи мобільний телефон Особи 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, Xiaomi Redmi 8 ms Lite, зняти на його камеру процес підпалу вказаного торгівельного павільйону для подальшого надіслання відеозапису ОСОБА_7 в підтвердження знищення, шляхом підпалу, торгівельного павільйону «Бігбой», який розташований за адресою: вул. Олександра Коротченка, в районі музею ракетних військ м. Первомайськ Миколаївської області. Після зазначених злочинних дій, Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, повинні були на автомобілі Volkswagen Polo покинути територію м. Первомайська Миколаївської області.

В подальшому, 24.02.2023 близько 05:00 год., реалізуючи спільний кримінальний протиправний намір, направлений на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, взяв з автомобіля Volkswagen Polo заздалегідь підготовлену пластикову пляшку, об`ємом 6 літрів, наповнену легкозаймистою паливно-мастильною речовиною. Сама Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, залишився в автомобілі на перетині вулиць Одеська та Кам`яномостівська м. Первомайська Миколаївської та очікував неподалік, щоб попередити Особу 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, в разі виникнення небезпеки.

В цей час, 24.02.2023 близько 05:08 год., Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, підійшовши до торгівельного павільйону «Бігбой», який розташований за адресою вул. Олександра Коротченка, в районі музею ракетних військ м. Первомайськ Миколаївської області, тримаючи в руках заздалегідь підготовлену пластикову пляшку, об`ємом 6 літрів, наповнену легкозаймистою паливно-мастильною речовиною, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на знищення вказаного майна ОСОБА_9 , шляхом підпалу, облив вказаною речовиною ролети даного торгівельного павільйону. Після цього Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діставши з кишені, заздалегідь підготовлений мобільний телефон Особи 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, Xiaomi Redmi 8 ms Lite, почав знімати на його камеру подальший процес підпалу вказаного торгівельного павільйону. Так 24.02.2023 близько 05:09 год., Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження,, знімаючи на камеру мобільного телефону Особи 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, Xiaomi Redmi 8 ms Lite свої дії, за допомогою заздалегідь підготовленої запальнички, підпалив умисно розлиту ним на ролети торгівельного павільйону «Бігбой», який розташований за адресою: вул. Олександра Коротченка, в районі музею ракетних військ м. Первомайськ Миколаївської області, легкозаймисту паливно-мастильну речовину, від чого вказаний торгівельний павільйон почав палати.

Після вчиненого, виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, намагався втекти з місця вчинення злочину, однак був затриманий працівниками поліції, а вогонь, який горів на ролетах торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою вул. Олександра Коротченка, в районі музею ракетних військ м. Первомайськ Миколаївської області, був погашений працівниками поліції. Таким чином, Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме знищення, шляхом підпалу, торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою вул. Олександра Коротченка, в районі музею ракетних військ м. Первомайськ Миколаївської області, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а саме з причини гасіння полум`я працівниками поліції.

В цей час, Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, помітивши, що Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, був затриманий працівниками поліції, намагався зникнути від місця вчинення злочину на автомобілі Volkswagen Polo, проте також був затриманий працівниками 24.02.2023 близько 05:32 год.

Тим самим ОСОБА_7 , Особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та Особа 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, своїми умисними діями, за попередньою змовою групою осіб, вчинили закінчений замах на умисне знищення, шляхом підпалу, майна, що належить на праві приватної власності, ОСОБА_9 , а саме торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою вул. Олександра Коротченка, в районі музею ракетних військ м. Первомайськ Миколаївської області.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 вважаює вирок відносно ОСОБА_7 необґрунтованим та таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

-суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, оскільки не врахував того, що злочин обвинуваченим вчинено вперше, на утриманні він має дружину та двох неповнолітніх дітей, характеризується позитивно, усвідомив протиправність свого діяння, завдану шкоду поступово відшкодовує;

-судом не враховано під час вирішення цивільного позову того, обвинуваченим та його братом виплачувалось на користь потерпілої 40000 грн., а відповідно до обвинувального акту, потерпілій було відшкодовано 15000 грн матеріальної шкоди;

-судом не взято до уваги того, що ОСОБА_7 скоїв злочин у співучасті з двома іншими особами, а тому розподіл відшкодування за цивільним позовом має бути солідарним, тобто 1/3 від заявлених позовних вимог.

На підставі цього просить вирок відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання. Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої в рахунок матеріальної шкоди 65000 грн та 16700 грн в рахунок моральної шкоди.

В судове засідання апеляційного суду потерпіла не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, з клопотаннями про відкладення розгляду апеляційних скарг не зверталась, а тому, за згодою учасників судового провадження, розгляд апеляційних скарг здійснюється без участі потерпілої.

В судовому засіданні апеляційного суду:

обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, вирок суду першої інстанції змінити;

прокурор заперечував проти апеляційної скарги захисника та просив вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого не оспорюється винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочин та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржуваний вирок в цій частині та констатує, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України.

Що стосується доводів захисника обвинуваченого щодо призначеного покарання, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

У постанові Другої судової палати ККС у складі ВС від 02.11.2021 у справі №643/13256/17 зазначено, що поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Разом із тим, процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості кримінального правопорушення, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд 1-ої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону та судової практики, врахував ступінь тяжкості інкримінованого злочину; характеристику його особи, який має місце проживання, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції визнав визнання вини та вчинення дій, спрямованих на відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання судом 1-ої інстанції встановлено вчинення злочину відносно особи, з якою обвинувачений перебуває у близьких відносинах.

Що стосується аргументів захисника обвинуваченого з приводу того, що він у повному обсязі визнав вину у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд зауважує, що зазначені обставини були враховані судом під час призначення покарання.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання сторони захисту про наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітніх дітей із родиною, однак, зауважує, що наявність у обвинуваченого родини, неповнолітніх дітей не вплинуло на дії обвинуваченого та як наслідок вчинення інкримінованого злочину.

На переконання апеляційного суду ті обставини, що обвинувачений має місце проживання, раніше не судимий, не є безумовною підставою для призначення йому менш суворого покарання, оскільки такі не стали для обвинуваченого стримуючим фактором від вчинення умисного тяжкого злочину.

Твердження захисника обвинуваченого з приводу того, що у вказаному кримінальному провадженні обвинувачений вже відшкодовує потерпілій матеріальну коду, однак зазначена обставина жодним чином не знижує ступінь суспільної небезпеки інкримінованого злочину.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 переховувався від правосуддя.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, з урахуванням ступеню тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставин його вчинення та наслідків, обставин, які пом`якшують та обтяжуючих покарання, а також характеристики особи обвинуваченого, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_11 покарання наближене до мінімального, визначеного санкцією ч.2 ст.194 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту щодо необґрунтованості вирішення цивільного позову, апеляційний суд вважає зазначити наступне.

Так, вироком суду першої інстанції заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов до ОСОБА_7 на загальну суму 410000 грн., який складається із заподіяної матеріальної шкоди на суму 360000 грн. та моральної шкоди, на суму 50000 грн., який потерпіла повністю підтримала в ході судового розгляду справи, в силу ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, задоволено.

Так, відповідно до вимог ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Виходячи з системного аналізу вищевказаної норми Закону, спільною вважається шкода як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб. При цьому не обов?язково, щоб дії або бездіяльність, які завдали шкоди іншим особам, співпадали за часом. Дане правило поширюється на випадки, коли неможливо встановити, яка дія та в якій мірі спричинила настання такого наслідку. Проте причинний зв?язок між кожною дією окремо і наслідком повинен бути прямим, а не опосередкованим.

Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність за правилами ст. 543 ЦК. Тобто потерпілий має право вимагати відшкодування завданої шкоди частково або в повному обсязі як від усіх осіб, які спільними діями або бездіяльністю завдали шкоди, разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1. ст. 543 ЦК).

Отже, зміна солідарного порядку стягнення на дольовий (частковий) можлива, але залежить від позиції потерпілого та обґрунтованості матеріалів справи.

З матеріалів провадження та судової справи вбачається, що потерпілою ОСОБА_9 було заявлено цивільний позов саме до обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому посилання сторони захисту на ст.1190 ЦК України як на підставу для визначення відповідальності обвинуваченого у 1/3 частці, апеляційний суд визнає необґрунтованими.

Водночас, апеляційний суд враховує доводи сторони захисту про відшкодування обвинуваченим частини суми на ім`я потерпілої, водночас зазначає, що зазначена обставина має бути врахована під час виконання вироку в частині цивільного позову, а не під час його вирішення. При цьому здійснення часткових платежів до ухвалення вироку не змінює обсягу завданої шкоди як юридичного факту, а лише впливає на стан виконання обов`язку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскарженого вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що призначене судом 1-ої інстанції покарання є справедливим, обґрунтованим та необхідним для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни або скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського районного суду Миколаївської області від 27.06.2025 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4