Провадження № 1-кп/591/836/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.332 КК України, по кримінальному провадженню №001527, -

В С Т А Н О В И В:

До Зарічного районного суду м.Суми надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 та відповідною ухвалою було призначено підготовче провадження.

Під час підготовчого засідання прокурор просив призначити справу до судового розгляду, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, угоди у кримінальному провадженні не укладались, справа підсудна Зарічному районному суду м.Суми та підстав для закриття провадження немає.

Захисником обвинуваченої під час підготовчого судового засідання заявлені ряд клопотань, заперечень та скарг, а саме:

1)клопотання про повернення обвинувального акту, яке мотивовано тим, що, на його думку, обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема, між ч.2 ст.15 та ч.3 ст.332 КК України, що поставлені в вину ОСОБА_5 , наявний розділовий знак «кома», а це означає, що прокурором не пов`язуються ці дві статті і що ОСОБА_5 окремо обвинувачують за цими статтями, що є невірною правовою кваліфікацією і не відповідає вимогам КК України та КПК України. Тобто, на переконання захисника, за вказаних обставин обвинувальний акт є нечітким і незрозумілим, тому це не зможе забезпечити належний судовий розгляд та право особи на захист, тому необхідно повернути такий обвинувальний акт прокурору;

2)клопотання про повернення обвинувального акту, яке мотивовано тим, що в обвинувальному акті складеному відносно ОСОБА_5 прокурор обмежується викладенням лише викривленого стороною обвинувачення погляду на обставини кримінального провадження та їх оцінкою стороною обвинувачення, але не містить належного формулювання обвинувачення. За таких обставин, на переконання захисника, обвинувальний акт не дає можливості чітко встановити правову модель інкримінованого діяння, що свідчить про його невідповідність вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, та є підставою для повернення такого обвинувального акту прокурору відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України;

3)клопотання про повернення обвинувального акту через невідповідність вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, яке мотивовано тим, що правова кваліфікація кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.332 КК України, не узгоджується із фактичними обставинами кримінального провадження через їх неповноту та нечіткість їх викладення у обвинувальному акті, а саме: відсутні, на думку захисника, відомості про об`єктивну сторону кримінального правопорушення спосіб вчинення кримінального правопорушення. Це, на переконання, захисника, свідчить про наявність суперечностей між визначеною стороною обвинувачення правовою кваліфікацією та викладом фактичних обставин та є істотним недоліком обвинувального акту. Також захисник зазначає, що викладені у обвинувальному акті обставини не дають розуміння про те, що ОСОБА_5 організувала переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України і виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Тому, вважає, що посилання на ч.2 ст.15 КК України та здійснення ОСОБА_5 закінченого замаху на організацію переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України суперечать викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам. Вказане, на переконання захисника, свідчить про необхідність повернення обвинувального акту прокурору;

4)заперечення на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 17.09.2025, якою задоволено клопотання слідчого про допит свідка ОСОБА_6 в порядку ст.225 КПК України під час досудового розслідування, яке мотивовано тим, що на думку сторони захисту, підстав для проведення такого допиту під час досудового розслідування не було, наявність підстав для невідкладеного допиту не була підтверджена з боку сторони обвинувачення, що суперечить принципам змагальності, а також презумпції невинуватості, а задоволення такого клопотання слідчого суперечить положенням кримінального процесуального законодавства, букві й духу закону, а також фундаментальним засадам кримінального провадження. За таких обставин, захисник просив скасувати вказану ухвалу слідчого судді;

5)заперечення на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.08.2025, якою задоволено клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою відшукання і вилучення документів. Вважає, що у даному випадку ані клопотання слідчого, ані ухвала слідчого судді не містять обґрунтувань того, чому доступ до документів, що перебувають у володінні державного органу ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не можливо було отримати у менш обтяжливий спосіб. Вважає, що слідчий суддя поставилася до вимог законодавства формально, що перетворило судовий контроль на автоматичне санкціонування забаганки органу досудового розслідування щодо проведення обшуку. За таких обставин, захисник просив скасувати вказану ухвалу слідчого судді;

6)скаргу на постанову від 19.08.2025 про визнання вилучених під час обшуку у ІНФОРМАЦІЯ_3 документів речовими доказами, яка мотивована тим, що оскільки обшук було проведено з порушенням встановленої процедури (про що ним зазначено у вищезазначеному запереченні на ухвалу слідчого судді), то всі вилучені під час такого обшуку документи є недопустимими доказами (згідно з доктриною «плодів отруйного дерева»). Крім того, у постанові не зазначено якому з критеріїв речових доказів, визначених ст.98 КПК України, відповідають такі документи. Тому просив постанову слідчого скасувати;

7)клопотання про скасування арешту майна з документів, які були вилучені під час обшуку у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 (заява та квитанція), та негайне їх повернення власнику, оскільки, на його переконання, арешт на вказане майно було накладено необґрунтовано;

8)скаргу на постанову від 19.08.2025 про визнання речовими доказами майна, вилученого під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 (мобільних телефонів, зарядного пристрою, ноутбуку), яка мотивована тим, що вилучені предмети не є речовими доказами, оскільки не можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому просив постанову слідчого скасувати;

9)клопотання про скасування арешту майна з предметів, які були вилучені під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 (мобільних телефонів, зарядного пристрою, ноутбуку), та негайне їх повернення власниці, оскільки, на його переконання, таке майно не має значення для кримінального провадження і тому наразі вже відпала потреба у подальшому застосування арешту;

10)клопотання про покладення обов`язку на сторону обвинувачення, яке мотивовано тим, що серед матеріалів досудового розслідування, які надані стороні захисту для ознайомлення, містяться роздруківки скріншотів без будь-яких підписів, засвідчень, дат їх виготовлення та навіть оригіналів цих скріншотів (файлів на цифровому носії). На даному етапі з метою перевірки достовірності відомостей щодо походження скріншотів, а також для з`ясування початку перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під впливом сторони обвинувачення, сторона захисту стверджує про необхідність покладення на сторону обвинувачення обов`язку надати оригінали скріншотів, а також технічний засіб, на якому виготовлено ці скріншоти, з метою призначення та проведення судової фототехнічної експертизи фотознімків для встановлення відомостей про дату, час їх виготовлення, а також пристрій на якому здійснені вказані скріншоти;

11)три клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які мотивовано тим, що стороні захисту з метою перевірки та доведення наявності провокації злочину необхідно отримати в порядку, передбаченому ст.ст. 314, 333 КПК України, тимчасовий доступ до таких документів, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також - у володінні ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Обвинувачена підтримала усі подані захисником клопотання, заперечення та скарги, просила їх задовільнити.

Крім того, обвинуваченою було подано клопотання про повернення обвинувального акту, яке мотивовано тим, що на її переконання обвинувальний акт не відповідає вимогам п.п.7 п.2 ст.291 КК України, оскільки не містить відомостей про розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а також в передостанньому абзаці сторінки 3 обвинувального акту міститься твердження, яке суперечить чинному законодавству і таким твердженням сторона обвинувачення вводить суд в оману. Вказані обставини, на її переконання, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотань сторони захисту про повернення обвинувального акту, зазначаючи про те, що затверджений і поданий ним до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, формулювання обвинувачення у вказаному обвинувальному акті наявне та зрозуміле. До того ж, формулювання обвинувачення є дискреційними повноваженнями прокурора. Звертав увагу суду на те, що суть поданих клопотань про повернення обвинувального акту зводиться до незгоди сторони захисту з пред`явленим обвинуваченням, а також - з правовою кваліфікацією, і що такі питання вирішуються судом під час розгляду справи по суті, проте не є підставами для повернення обвинувального акту. Крім того, прокурор заперечував щодо клопотань сторони захисту про скасування арешту з майна, оскільки вони є передчасними і, відповідно до ст.174 КПК України, можуть бути вирішені судом під час ухвалення вироку. Також, на переконання прокурора, питання, які підіймаються стороною захисту у поданих запереченнях на ухвали слідчих суддів, є питаннями оцінки доказів, тому заявлені передчасно і можуть бути вирішені по суті судом на відповідній стадії судового розгляду. Щодо скарг на постанови про визнання речовими доказами, то прокурор вказував на те, що чинним КПК України не передбачено оскарження такого виду прийнятих слідчим рішень. Крім того, вважав, що клопотання захисника про покладення обов`язку на сторону обвинувачення щодо долучення оригіналів доказів є питаннями належності і допустимості доказів, які вирішуються під час дослідження таких доказів судом. За таких обставин, вважав подане клопотання передчасним. У задоволенні клопотань про тимчасовий доступ просив відмовити, вказуючи на те, що такі клопотання є необґрунтованими і не мають переліку конкретних документів, до яких захисник бажає отримати тимчасовий доступ.

Суд, заслухавши всіх учасників процесу, вважає, що не підлягають задоволенню усі три клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту та клопотання обвинуваченої щодо повернення обвинувального акту, виходячи з таких обставин.

Положеннями ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. При цьому обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, що повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору, як вже зазначалося вище, визначені п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, вказаною нормою закону визначено вичерпний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону. В ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Отже, суд може повернути прокурору обвинувальний акт виключно з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, для чого є необхідність встановлення невідповідності такого акту положенням цієї статті. При цьому повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Із наданого суду обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, не вбачається суттєвих та очевидних підстав для його повернення прокурору і суд вважає, що в обвинувальному акті міститься формулювання обвинувачення, яке надає можливість стороні захисту сформувати правову позицію по справі щодо висунутого обвинувачення.

Крім того, суд вважає, що посилання сторони захисту у першому клопотанні на необхідність повернення обвинувального акту прокурору через наявність коми між статтями, що інкримінують обвинуваченій, є необґрунтованим, оскільки зазначені обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту та не є перешкодою для призначення судового розгляду. Також, питання, про які йдеться у першому та інших двох клопотаннях захисника щодо повернення обвинувального акту, які у клопотанні обвинуваченої щодо повернення обвинувального акту, а саме: наявності чи відсутності відомостей, що складають об`єктивну сторону, наявність чи відсутність суперечностей між визначеною стороною обвинувачення правовою кваліфікацією та викладом фактичних обставин - є питаннями, вирішення яких згідно ст.368 КПК України здійснюється судом при ухваленні вироку. У підготовчому ж судовому засіданні суд не вправі вирішувати питання про наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення в діях обвинуваченої, а також встановлювати правильність правової кваліфікації діянь.

За таких обставин, вважаю, що у задоволенні трьох клопотань про повернення обвинувального акту слід відмовити.

Крім того, оскільки під час підготовчого судового засідання не були встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, то суд вважає за необхідне призначити відкрите судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , викликавши учасників судового провадження.

Суд вважає, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства скарги захисника щодо скасування постанов слідчого про визнання вилучених під час обшуків предметів і документів речовими доказами, оскільки чинний КПК України не передбачає окремого оскарження таких постанов під час досудового розслідування. А визнання доказів, у тому числі речових, належними чи неналежними, допустимими чи недопустимими є компетенцією суду під час судового розгляду.

Враховуючи такі обставини, у задоволенні скарг захисника про скасування таких постанов слідчого від 19.08.2025 року про визнання речовими доказами речей і документів, слід відмовити.

Що стосується клопотання захисника про скасування арештів з майна, вилученого у ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також за місцем мешкання обвинуваченої, то суд вважає, що вказані клопотання на даний час не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд вирішує питання скасування арешту майна одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Скасування арешту з речових доказів у стадії підготовчого судового засідання може стати перешкодою для реалізації сторонами під час судового розгляду своїх процесуальних прав та призвести до порушення судом загальних засад кримінального провадження, визначених ст.ст. 22,23,26 КПК України.

Тобто, у задоволенні клопотань захисника про скасування арештів майна слід відмовити.

Зазначені у запереченнях на ухвали слідчих суддів Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.08.2025 та від 17.09.2025 року вимоги захисника скасувати такі ухвали слідчих суддів під час підготовчого засідання не ґрунтується на нормах КПК України, оскільки суд першої інстанції, який розглядає обвинувальний акт, не є апеляційною інстанцією для слідчих суддів, а тому не має права скасовувати такі ухвали.

Згідно з положеннями КПК України, підготовче судове засідання має обмежений перелік повноважень, до якого не входить можливість надавати оцінку ухвалам слідчого судді з точки зору їх законності і обґрунтованості, а також скасовувати їх за результатами відповідної оцінки. КПК України (ч.3 ст.309 КПК) чітко встановлює стадію подання заперечень: під час підготовчого провадження, а подальша оцінка доводів, наведених у запереченнях на ухвали слідчих суддів, якими були санкціоновані обшук та задоволено клопотання слідчого про допит свідка в порядку ст.225 КПК України, яка фактично зводиться до оцінки допустимості здобутих доказів, здійснюється під час судового розгляду та ухвалення остаточного рішення у справі. Щодо самих ухвал слідчих суддів жодних рішень не ухвалюється.

Враховуючи такі обставини, у задоволенні вимог захисника про скасування ухвал слідчих суддів слід відмовити, а доводи заперечень на такі ухвали слід врахувати під час дослідження доказів та їх оцінки.

Щодо клопотання захисника про необхідність покладення на сторону обвинувачення обов`язку надати оригінали скріншотів, а також технічний засіб, на якому виготовлено ці скріншоти, то таке клопотання суд вважає передчасним, оскільки воно стосується процедури дослідження доказів, яка відповідно до ст.ст.357,358 КПК України є стадією судового розгляду, а не підготовчого судового засідання.

Суд вважає передчасними і всі клопотання сторони захисту щодо тимчасового доступу до речей і документів, оскільки клопотання в порядку ст.333 КПК України підлягають поданню та вирішенню в стадії судового розгляду, а не підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотань сторони захисту про повернення обвинувального акту відмовити.

Призначити відкрите судове засідання у кримінальному провадженні №001527 відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.332 КК України, яке відбудеться 06 березня 2026 року о 10-00 год., з викликом учасників судового провадження: прокурора, захисника, обвинуваченої.

Відмовити у задоволенні вимоги захисника про скасування ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 17.09.2025, а також ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.08.2025 року, а подані захисником заперечення на такі ухвали врахувати під час судового розгляду та ухвалення остаточного рішення у справі.

Відмовити у задоволенні скарг захисника щодо скасування постанов слідчого від 19.08.2025 про визнання речовими доказами, а доводи таких скарг врахувати під час дослідження та оцінки доказів.

У задоволенні клопотань захисника про скасування арештів з документів та речей, вилучених під час проведення обшуків у ІНФОРМАЦІЯ_3 та за місцем мешкання ОСОБА_5 , а також - про необхідність покладення на сторону обвинувачення обов`язку надати оригінали скріншотів та технічний засіб - відмовити у зв`язку з їх передчасністю.

У задоволенні клопотань захисника про тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити у зв`язку з їх передчасністю

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1