Справа № 366/727/22 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/577/2026 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

потерпілої - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу,

в с т а н о в и л а :

В провадженні Київського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження № 0000280 від 05.04.2022за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

06 квітня 2026 року до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою не відповідає принципу пропорційності та необхідності і є занадто суворим, адже ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні, а його утримання під вартою перестало бути необхідним. Зауважив, що ризик переховування відсутній, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає і бажає доводити перед судом свою невинуватість та допущені судом порушення норм КПК України, ризик впливу на свідків також не підтверджений жодними доказами і за час його перебування під цілодобовим домашнім арештом ні разу не вчинив такої спроби. Щодо ризику знищення доказів захисник вказав про його об`єктивну неможливість через вилучення всіх доказів та складання протоколів, а ризик вчинення іншого кримінального правопорушення - вважає гіпотетичним. Також захисник зазначив про те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 ґрунтується виключно на припущеннях з допущеними процесуальними порушеннями, а тому утримання під вартою перестало бути необхідним для досягнення мети кримінального провадження. Крім цього, звернув увагу на неналежне здійснення захисником судового захисту ОСОБА_7 в суді першої інстанції, на розбіжності в показах свідків, на неповноту судового розгляду, а тому вважає, що наявні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просив змінити обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, врахувавши наявність у нього постійного місця проживання, соціальні зв`язки, а також відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та зміну фактичних обставин кримінального провадження.

Вислухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подане захисником клопотання та просили його задовольнити і змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу; пояснення потерпілої, яка також заперечувала проти задоволення клопотання захисника; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, так і продовження його строку дії, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. За змістом частини першої даної статті такими діями є: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході розгляду кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні чи продовженні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. Такими підставами може бути суттєва зміна обставин, які було взято до уваги при обранні або продовженні запобіжного заходу, зокрема, зміна кваліфікації кримінального правопорушення, погіршення стану здоров`я обвинуваченого, зміна складу його родини чи утриманців, або зміна майнового стану, інші обставини, які мають суттєве значення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Іванківського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Так, розглядаючи клопотання захисника про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що станом на цей час ризик переховування ОСОБА_7 від суду не припинив свого існування. При цьому, вказаний ризик, на думку колегії суддів, є значним, оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, який передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, а враховуючи, що вироком Іванківського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року йому призначене доволі суворе покарання у виді 10 років позбавлення волі, то обвинувачений не може не усвідомлювати ймовірність настання відповідних негативних наслідків у виді реального відбування покарання. При оцінці цього ризику колегією суддів також враховуються конкретні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також існування реальної можливості переховування, враховуючи ситуацію, яка існує в державі внаслідок військової агресії з боку Російської Федерації та відсутністю у зв`язку з цим контролю за частиною державного кордону в межах тимчасово окупованих територій. Наведене указує на існування ризику переховування обвинуваченого від суду, який не змінився та продовжує існувати, що вказує на наявність підстав для продовження визначеного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та соціальні зв`язки є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наявність вказаних даних не може саме по собі свідчити про наявність таких обставин, які зможуть усунути існуючий ризик, та виправдати необхідність зміни запобіжного заходу.

Крім того, не визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та його бажання доводити перед судом свою невинуватість та допущені судом порушення норм КПК України також не є підставою для зміни запобіжного заходу відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, оскільки за своєю правовою природою ризик вчинення обвинуваченим дій, перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у один із способів, зазначених в указаній нормі закону, а така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Позиція обвинуваченого щодо невизнання вини та його бажання доводити перед судом свою невинуватістьне може слугувати підставою для констатації факту відсутності ризику вчинення ним протиправної поведінки.

Посилання захисника на те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 ґрунтується виключно на припущеннях з допущеними процесуальними порушеннями колегія суддів не сприймає, адже остаточне рішення у цьому кримінальному провадженні не прийняте, а тому стверджувати про необґрунтованість висунутого кримінального провадження передчасно.

Таким чином, обґрунтованих доводів, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, подане захисником клопотання не містить, а наведені ним доводине є тими обставинами, які свідчать про необхідність зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу та спростовують існування ризику переховування від суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 та попередити наявні ризики, у зв`язку із його недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у своєму рішенні від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 із тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4