Справа №577/2275/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/876/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2026 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

установив:

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2026 року обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 травня 2026 року з раніше визначеними умовами та розміром застави.

Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває, наведені прокурором в клопотанні ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та не зменшилися, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить змінити їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а також зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обгрунтування апеляційних вимог обвинувачена ОСОБА_7 вказує на те, що наведені прокурором ризики не підтверджуються жодним доказом, відомості про її особу, майновий стан, надані стороною обвинувачення не відповідають дійсності, всі попередні судимості є погашеними. Окрім цього вважає непомірним визначений судом розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченої, апеляційний суд дійшов висновку, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд зобов`язаний періодично перевіряти доцільність подальшого тримання обвинуваченого під вартою з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190 і ч. 2 ст. 209 КК України, серед яких, передбачений ч. 5 ст. 190 КК України є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. З огляду на характер інкримінованих діянь, ступінь їх суспільної небезпечності, конкретні обставини провадження, розмір завданих потерпілим збитків та суворість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною, існує об`єктивна ймовірність того, що, перебуваючи на волі, вона може ухилятися від судового розгляду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд також звертає увагу, що особливої ваги ризик втечі набуває у зв`язку з тим, що після повідомлення про підозру в іншому кримінальному провадженні № 0000243 від 14 квітня 2022 року, ОСОБА_7 залишила постійне місце проживання та виїхала до Закарпатської області, тим самим порушила покладені на неї процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції про наявність реального ризику вчинення ОСОБА_7 повторних злочинів, враховуючи кількість епізодів протиправних дій, що інкримінуються обвинуваченій, дані про її особу, які мають істотне значення для оцінки цього ризику. Зокрема, обвинувачена: вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2023 року засуджена за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, має не відбуте покарання за вироком від 26 лютого 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК. Також на розгляді в Конотопському міськрайонному суді Сумської області перебуває інше кримінальне провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 .

А тому, ризик вчинення нових кримінальних правопорушень не є абстрактним, а ґрунтується на реальній кримінальній поведінці обвинуваченої в минулому.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ризики заявлені формально та значно зменшилися з плином часу, є необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які вказують на наявність цих ризиків.

Твердження обвинуваченої про надмірну тривалість її знаходження під вартою апеляційний суд не приймає з огляду на таке.

Дійсно, тривалість тримання обвинуваченої під вартою у цьому провадженні є значною, однак вона обумовлена не бездіяльністю суду або сторони обвинувачення, а насамперед складністю кримінального провадження, кількістю епізодів кримінальних правопорушень згідно пред`явленого обвинувачення.

Аргументи обвинуваченої щодо можливості застосування до неї більш м`яких запобіжних заходів не можуть бути прийняті судом, оскільки наявність у неї міцних соціальних зв`язків, не впливає на існуючи ризики у бік їх зменшення на теперішній час, враховуючи зокрема і те, що інкриміновані обвинуваченій кримінальні правопорушення вчинені щодо військових та членів їх сімей, тобто в особливо зухвалій формі.

З огляду на викладене, підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, колегія суддів не убачає, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду умисних тяжких і особливо тяжкого злочинів, а інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе запобігти встановленим судом першої інстанції ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Що стосується доводів обвинуваченої про необгрунтованість визначеної судом застави та її зменшення до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, то колегія суддів їх до уваги не бере.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Тобто застава повинна бути обрана в такому розмірі, аби забезпечити попередження можливої протиправної поведінки обвинуваченого або перешкодити її виникненню та запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України, під загрозою застосування фінансових санкцій.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні № 0000999 від 4 вересня 2022 року, в якому ОСОБА_7 були пред`явлені звинувачення заволодінні шляхом обману грошима, принаймні, вісьмох потерпілих, 16 серпня 2023 року суд визначив обвинуваченій альтернативний запобіжних захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Однак, дана застава не виключила заявлених ризиків і ОСОБА_7 після внесення застави та звільнення з-під варти пред`явлені нові звинувачення у вчиненні шахрайських дій.

Отже, враховуючи попередню історію кримінальної діяльності обвинуваченої, кількість епізодів інкримінованих кримінальних правопорушень, яка становить одинадцять, значний розмір завданих потерпілим збитків, який перевищує 2 млн. грн, раніше визначений судом першої інстанції розмір застави, є необхідним і достатнім та зможе гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, щоб як запобігти ризику втечі, так і дуже високому ризику вчинення повторних злочинів.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422-1 КПК України, суд, -

постановив:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2026 року щодо обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без змін, а її апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Час проголошення повного тексту ухвали 08-00 год. 16 березня 2026 року.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4