Справа № 734/239/26
Провадження № 1-кп/734/191/26
У Х В А Л А

іменем України

06 травня 2026 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в:

Козелецьким районним судом здійснюється розгляд кримінального провадження № 0000012 від 12.01.2026 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України.

У ході судового засідання прокурор подав письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів обвинуваченому ОСОБА_5 з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурор мотивує тим, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, перебуваючи на посаді курсанта 2 навчального курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно та свідомо, грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 28.10.2025, приблизно о 14:25 год, під час шикування, перебуваючи за місцем тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у лісосмузі неподалік від АДРЕСА_1 , після доведення йому в усній формі наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 27.10.2025 № 1331 (з основної діяльності) щодо необхідності пройти підготовку на базі 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 в період з 28.10.2025 до 18.12.2025 за «Програмою базової загальновійськової підготовки (для підготовки мобілізаційних ресурсів) ТП 7-00(206)246.63» (шосте видання), затвердженою Головнокомандувачем Збройних Сил України 10.07.2025, та скласти Військову присягу на вірність українському народові, в присутності інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , відмовився виконати письмовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 27.10.2025 № 1331 (з основної діяльності).

Зазначені навмисні дії військовослужбовця ОСОБА_5 хоча і не спричинили тяжких наслідків, але стали передумовою зниження бойової готовності військового підрозділу в умовах війни, а також завдали шкоди авторитету органам військового управління і є небезпечним діянням, яке посягає на встановлений порядок підлеглості та військової дисципліни і породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, негативно позначається та боєготовності та боєздатності військових формувань.

Він же, ОСОБА_5 , діючи з мотивів ухилитися від проходження військової служби в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відкрито відмовився від несення обов`язків військової служби, з моменту його призначення 21.05.2025 на посаду курсанта військової частини НОМЕР_1 по 28.10.2025 включно, відкрито відмовився від несення обов`язків військової служби, зокрема від проходження курсу базової загальновійськової та фахової підготовки, носіння військової форми одягу, дотримання правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання, використання зброї, виконання вправ стрільби зі стрілецької зброї, дотримання внутрішнього розпорядку дня, складання Військової присяги на вірність українському народові та виконання свого Конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини, про що 28.10.2025, приблизно о 14:25 год, перебуваючи за місцем тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у лісосмузі неподалік АДРЕСА_1 , заявив усно під час доведення йому в усній формі наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 27.10.2025 № 1331 (з основної діяльності).

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто у вчиненні непокори, яка виразилась у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, тобто у відмові від несення обов`язків військової служби, вчиненій в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням командування військової частини НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2025 № 1331 (з основної діяльності), допитами свідків із числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , протоколом огляду відеозапису доведення зазначеного наказу, а також іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

28.10.2025 ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, та цього ж дня останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 березня 2026 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 травня 2026.

Строк тримання під вартою спливає 10 травня 2026 року.

Наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а відтак встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування даного кримінального правопорушення, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що перебуваючи на волі, підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які допитані як свідки та можуть бути допитані як свідки, зокрема військовослужбовців зазначеної військової частини.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на 60 днів з підстав, зазначених у клопотанні.

Обвинувачений своєї думки щодо клопотання прокурора у судовому засіданні не висловив.

Захисник заперечив проти продовження підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пославшись на те, що прокурором не додано до клопотання жодних матеріалів на підтвердження своїх доводів.

Заслухавши учасників, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Метою і підставою продовження строку тримання обвинуваченому під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, які, у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого йому загрожує максимальне покарання у виді позбавленням волі на строк до 10 років, судовий розгляд даного кримінального провадження не розпочато, свідки судом не допитані, всі обставини не досліджені. Відтак, суд вважає доведеним прокурором існування ризиків на даний час, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оскільки строк тримання під вартою ОСОБА_5 спливає 10 травня 2026 року, судовий розгляд кримінального провадження триває, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого зберігаються і на даний час, ураховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, суд не вбачає підстав для зміни йому раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який.

Крім того, суд враховує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введений воєнний стан, строк дії якого в подальшому було продовжено, а тому в умовах, які існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у обвинуваченого збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого. Однак суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли, є й надалі актуальними.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому доцільно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою ще на шістдесят днів, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 липня 2026 року, без визначення розміру застави.

Утримувати під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 в Державній установі «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)».

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя