04.03.2026 Провадження по справі № 1-кп/940/58/26
Справа № 940/2210/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0000202 від 16.09.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Росішки Тетіївського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов?язаного, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, в період часу з 29 квітня 2025 року по 15 вересня 2025 року, перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , систематично вчиняв відносно своєї колишньої співмешканки психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік та призвело до психологічних страждань останньої, а саме викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.

Зокрема, 29 квітня 2025 року о 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якої ображав її нецензурними словами, створював конфліктні для життя умови, чим вчинив психологічне насильство відносно неї та в подальшому був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 16 червня 2025 року о 02 год. 49 хв. ОСОБА_4 за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якої ображав її нецензурними словами та кидався речами, чим вчинив психологічне насильство відносно неї та в подальшому був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Також 15 вересня 2025 року близько 00 год. 02 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якої кричав, виражався в її адресу нецензурною лайкою, намагався побити, чим вчинив психологічне насильство відносно неї.

Отже, ОСОБА_4 умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , що призвело до комплексу негативних переживань (погіршення настрою, тривоги, напруги, почуття сорому, приниження гідності, окремістрахи та тривожні очікування), що мають ситуаційний характер (тобто актуалізуються у період конфліктної поведінки ОСОБА_4 ), негативно впливають на соціальне функціонування ОСОБА_5 та погіршують її життя.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 126-1 КК України.

04.03.2026 року між потерпілою ОСОБА_5 , за її ініціативи, та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000202 від 16.09.2025 року досягнуто угоди про примирення в порядку, передбаченому ст.ст.42,56,468,469,471 КПК України, відповідно до умов якої: обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, примирився з потерпілою та повністю відшкодував заподіяну матеріальну та моральну шкоду ; сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 ( один) рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України та проходженням програми для кривдників на підставі ст. 91-1 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз?яснені обвинуваченому та потерпілій.

Потерпіла та обвинувачений в судовому засіданні просили затвердити досягнуту між ними угоду про примирення.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити вказану угоду та призначити ОСОБА_4 узгоджене в ній покарання, посилаючись на те, що вона укладена з дотриманням вимог КПК України.

Розглянувши угоду про примирення, перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, враховуючи думку прокурора, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає вимогам ст.ст.469,471 КПК України, а тому може бути затверджена судом, виходячи із наступного.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого та потерпілої про повне розуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь - яких обставин, які примусили їх до підписання угоди про примирення, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з наступних підстав.

Згідно ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, який враховуючи положення ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, пояснення обвинуваченого та потерпілої, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань.

Суд, в порядку ст. 474 КПК України шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд дійшов до переконання про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000202 від 16.09.2025 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Згідно зі статтею 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

2. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку.

3. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

З врахуванням обставин справи, суд приходить до переконання про необхідність направлення обвинуваченого ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників на строк три місяці.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази, судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.373,374,395,475 КПК України суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 04.03.2026 року та призначити покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

В силу п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у вигляді покладення на нього обов`язку пройти програму для кривдників строком на 3 місяці.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Тетіївський районний суд Київської області з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя : ОСОБА_1