Справа №:755/1094/26
Провадження №: 1-кс/755/839/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2026 року за № 0000116, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023), ч. 2 ст.209 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого надійшло вказане клопотання слідчого, котре погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023), ч. 2 ст.209 КК України.

У клопотанні вказується, що у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше травня 2020 року у ОСОБА_6 винник злочинний корисливий умисел, спрямований на заволодіння, шляхом обману, майном (коштами) фізичних осіб.

З метою реалізації злочинного корисливого умислу на вчинення майнових злочинів, ОСОБА_6 21 травня 2020 року придбав корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсант Груп» (), ставши єдиним власником корпоративних прав та директором цього товариства, та цього дня прийняв рішення учасника про зміну найменування юридичної особи на «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП».

Далі, ОСОБА_6 , будучи єдиним власником ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП», розробив злочинний план заволодіння коштами (майном) фізичних осіб шляхом обману, який полягав у наступному.

Знаючи про злочинні схеми, пов`язані із залученням інвестиційних коштів з обіцянками інвесторам надприбутків (зокрема приклади: «Аквалабіан», «МММ»), ОСОБА_6 ухвалив рішення запустити проект під назвою «WhiteSharksCapital», який мав займатися залученням грошових коштів фізичних осіб (інвесторів) з подальшим спрямуванням їх на закупівлю сільськогосподарської техніки з США з метою: передачі цієї техніки в оренду аграрним суб`єктам господарювання на території України; подальшого продажу цієї техніки на території України.

При цьому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що юридична особа ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» не має ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, а її отримання унеможливить вчинення відкритих шахрайських дій щодо інвесторів через державне регулювання (контроль) з боку Національного банку України, вирішив залучати кошти шляхом укладення договорів поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Також, ОСОБА_6 розумів, що такі договори не передбачають можливості отримання відсотків (інвестиційної вигоди) особою, яка передає кошти.

Після отримання коштів від фізичних осіб та не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, ОСОБА_6 , переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок потерпілих, розробив юридично нікчемний лист, яким гарантував повернення інвестованих коштів у визначений договорами строк, а також виплату так званої «винагороди» у розмірі від 18% до 36% щорічних від внесеної суми. Виплата мала здійснюватися відповідно до індивідуального календаря виплат, який надавався кожному вкладнику коштів, при цьому, фактично укладався договорів поворотної фінансової допомоги, а «винагорода» одразу додавалась до суми, що була предметом цього договору або була обіцяна виплачена так званими гарантійними листами.

При цьому, ОСОБА_6 не мав наміру повертати поворотну безвідсоткову фінансову допомогу та виплачувати обіцяні кошти, що являлись винагородою у повному обсязі.

У подальшому коштами, що надходили у безготівковій формі на розрахунковий рахунок ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» як поворотна безвідсоткова фінансова допомога, ОСОБА_6 розпоряджався на власний розсуд.

З метою створення видимості реальної господарської діяльності так званого проєкту «WhiteSharksCapital», ОСОБА_6 орендував офісне приміщення за адресою: м. Київ, Дніпровський район, проспект Павла Тичини, 1в (ТЦ «Silver Breeze») (далі - Офіс ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП»), у яких проводилися зустрічі з потенційними інвесторами, передавалися грошові кошти, укладалися договори та підписувалися гарантійні листи.

Для забезпечення функціонування схеми та розподілу ролей між учасниками, ОСОБА_6 у невстановленому під час досудового розслідування місці та часі, але не пізніше 25.08.2020, залучив до своєї злочинної діяльності ОСОБА_8 , якому повідомив про зміст розробленого злочинного плану, порядок дій та його особисту роль у реалізації схеми.

ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер запланованих дій та їх шахрайську спрямованість, добровільно погодився та вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 .

З метою надання фіктивній діяльності зовнішніх ознак законності та створення у потенційних інвесторів уявлення про офіційне функціонування ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП», 10.09.2020 ОСОБА_6 призначив ОСОБА_8 директором ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП».

У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, реалізуючи спільний злочинний умисел на шахрайське заволодіння майном (коштами) осіб, з метою збільшення кількості залучення коштів у проєкт «WhiteSharksCapital», з початку вересня 2020 року (більш точний час не встановлено) розпочали активні дії, спрямовані на створення видимості успішності згаданого проєкту. З метою розширення кола потерпілих (інвесторів) та підвищення довіри до проєкту, вони активно використовували відкриті джерела інформації - соціальні мережі «Instagram», «YouTube», «Telegram» - для поширення недостовірних відомостей щодо нібито значних обсягів залучених інвестицій, кількості інвесторів, прибутковості проєкту та завезення з-за кордону сільськогосподарської техніки.

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 також залучали до діяльності проєкту «WhiteSharksCapital» третіх осіб (менеджерів), які не були обізнані про злочинні наміри останніх. Основна мета залучення цих менеджерів полягала у спілкуванні з потенційними інвесторами (фізичними особами), рекламуванні нібито вигідності вкладень у проєкт «WhiteSharksCapital» та забезпеченні подальшого підписання договорів і гарантійних листів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та їх передачею інвесторам.

У середині жовтня 2021 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою, переслідуючи корисливі мотиви для особистого збагачення, усвідомлюючи кількість взятих ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» зобов`язань щодо повернення коштів за договорами про надання поворотних безвідсоткових фінансових допомог перевищує доцільність їх подальших виплат, та розуміючи, що виключно ними здійснюється управління коштами, що знаходяться на розрахункових рахунках зазначеного товариства, не маючи на меті здійснення виплат за вказаними договорами, оголосили про перенесення зупинення виплат (винагород) та повернення основних сум за договорами про надання безвідсоткової фінансової допомоги з січня 2022 року. З метою приховання вчинених шахрайських дій, ОСОБА_8 , діючи у спільних інтересах із ОСОБА_6 , повідомив через соціальну мережу Youtube, що нібито було закуплено 200 одиниць сільськогосподарської техніки, прокредитовано понад 500 фермерів та зібрано сільськогосподарських культур близько на 20 тис. га землі, що не відповідало дійсності.

Внаслідок злочинних дій, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в період часу з 17.08.2020 по 15.08.2021 заволоділи шахрайських шляхом майном (грошовими коштами) фізичних осіб - громадян України, серед яких ( ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_28 , ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_30 , ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_31 , ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_32 , ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_33 , ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_34 , ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_35 , ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_36 , ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_37 , ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_38 , ОСОБА_51 , ІНФОРМАЦІЯ_39 , ОСОБА_52 , ІНФОРМАЦІЯ_40 , ОСОБА_53 , ІНФОРМАЦІЯ_41 в особливо великих розмірах на загальному суму 20 882 505 грн. 50 коп.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що директор ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , умисно та з корисливих мотивів організували схему отримання та подальшої легалізації доходів, здобутих від протиправної діяльності, а саме від укладених договорів про надання безвідсоткової фінансової допомоги та маючи реальну можливість, не виконали взяті на ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» зобов`язання щодо повернення грошових коштів за вказаними договорами.

Так, грошові кошти, одержані злочинним шляхом від потерпілих за договорами про надання безвідсоткової фінансової допомоги, перераховувались на рахунок ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» № НОМЕР_1 відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 20 882 505 грн. 50 коп.

В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 достовірно знаючи, що грошові кошти, отримані від укладених договорів про надання безвідсоткової фінансової допомоги є доходами, одержаними злочинним шляхом, заздалегідь домовились про механізм їх приховування та подальшого використання.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу та розробленого єдиного злочинного плану дій, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 звернулись до ФОП ОСОБА_54 з пропозицією реалізації вказаного єдиного злочинного плану, спрямованого на пособництво в наданні засобів, зокрема можливості скористатись власним рахунком.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що директор ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , умисно та з корисливих мотивів організували схему отримання та подальшої легалізації доходів, здобутих від протиправної діяльності, а саме від укладених договорів про надання безвідсоткової фінансової допомоги та маючи реальну можливість, не виконали взяті на ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» зобов`язання щодо повернення грошових коштів за вказаними договорами.

Так, грошові кошти, одержані злочинним шляхом від потерпілих за договорами про надання безвідсоткової фінансової допомоги, перераховувались на рахунок ТОВ «ВАЙТ ШАРКС ГРУПП» № НОМЕР_1 відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 20 882 505 грн. 50 коп.

В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 достовірно знаючи, що грошові кошти, отримані від укладених договорів про надання безвідсоткової фінансової допомоги є доходами, одержаними злочинним шляхом, заздалегідь домовились про механізм їх приховування та подальшого використання.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу та розробленого єдиного злочинного плану дій, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 звернулись до ФОП ОСОБА_55 з пропозицією реалізації вказаного єдиного злочинного плану, спрямованого на пособництво в наданні засобів, зокрема можливості скористатись власним рахунком.

Враховуючи зазначенні обставини, 26 листопада 2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, ч. 3 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023), ч. 4 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023) - вручено письмове повідомлення про підозру батьку ОСОБА_6 - ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_42 .

14 січня 2026 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_21 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023), ч. 2 ст. 209 КК України, а саме направлено засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації останнього та проживання батька ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_42 , а також через Інтернет-месенджери Viber та WhatsApp за номером телефону - НОМЕР_2 .

Під час досудового розслідування оперативно-розшуковими заходами встановити місцезнаходження ОСОБА_6 не представилось за можливе.

Крім цього, відповідно до інформації з соціальної мережі «Instagram» було встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_21 перебуває за межами території України, так зокрема це підтверджується прикріпленими геолокаціями (Sofitel Bali Nusa Dua, Сanguu Bali, Denpasar Bali Indonesia, Kadin Indonesia, Paris France) до окремих фотознімків.

Також було встановлено, що 22.05.2025 в Посольстві України в Республіці Індонезія громадянин ОСОБА_6 отримав новий паспорт громадянина України для виїзду закордон за № НОМЕР_3 , який дійсний до 22.05.2035 року.

В ході досудового розслідування 26.11.2025 було допитано в якості свідка громадянина ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_42 , який є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , який повідомив про те, що його син на теперішній час мешкає закордоном та виїхав за межі території України в 2022 році.

На підставі вищевикладеного, 16.01.2026 постановою старшого слідчого підозрюваного ОСОБА_6 було оголошено у розшук, а 17.01.2026 року постановою того ж слідчого в міжнародний розшук.

Враховуючи фактичні обставини цього провадження та дані про особу підозрюваного, з числа регламентованих ст. 178 КПК, наявні ризики, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; може незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місця проживання останніх з метою схилити їх до дачі неправдивих показів у судовому засіданні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтись за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працевлаштований, не має постійного джерела доходу.

Тому, у випадку обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, це не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, та не зможе запобігти вказаним ризикам.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження в судовому засіданні з розгляду клопотання слідчого

Прокурор групи прокурорів - прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у судовому засіданні подане клопотання підтримав, з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволенні клопотання та зауважив, що докази на підтвердження зазначених слідчим ризиків у кримінальному провадженні відсутні.

Щодо участі підозрюваної особи в розгляді клопотання, то слід вказати наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 193 КПК розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю підозрюваного, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Разом з тим, хоча ч.6 ст.193 КПК України уможливлює проведення судового розгляду клопотання про тримання під вартою за відсутності підозрюваного, однак вона не містить правила, виходячи з якого слідчий суддя не повинен дотримуватися вимог ч.1 ст.187 КПК України стосовно обов`язкового здійснення виклику підозрюваної.

Згідно даних клопотання, підозрюваний постановою старшого слідчого оголошений у міжнародний розшук.

Кримінальний процесуальний закон не містить визначень понять «розшук» та «міжнародний розшук». Водночас «розшук» можна витлумачити як комплекс слідчих та оперативно-розшукових заходів, здійснюваних компетентними органами та спрямованих на встановлення місцезнаходження особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Отже, «розшук» є більш широким інститутом по відношенню до «міжнародного розшуку», який є його кваліфікованим різновидом.

Тим самим, оголошення особи в розшук є супутнім додатковим фактором, котрий вказує на наявність підстав для розгляду клопотання у порядку ч.6 ст.193 КПК України поряд із даними про перебування закордоном з метою ухилення, оскільки сам факт перебування особи в розшуку уже вказує на те, вона ухиляється від правосуддя, позаяк академічний тлумачний словник Української мови передбачає, що розшук (юр.) - це система слідчих та оперативних заходів щодо виявлення злочинця, який зник.

Враховуючи, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а також факт того, що він перебуває поза межами території України та оголошений у міжнародний розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного відповідно до приписів ч.6 ст.193 КПК України.

ІІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ ПИТАННЯ

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Так, останній (порядок) визначає таке:

- запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1, 2 ст. 131 КПК України);

- під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України);

- метою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується;

- підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 передбачених цим Кодексом;

- при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний, згідно ст. 178 КПК України, оцінити в сукупності всі обставини щодо підозрюваного, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше; 10) наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі № 671/463/15-к) та безпосередньо з питання порушеного заявниками у даному зверненні (обрання запобіжного заходу) регламентує потребу надати відповіді на такі питання перед розглядом питання щодо виду самого заходу, як-то:

(а) щодо набуття статусу підозрюваного у кримінальному провадженні

Згідно з ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Велика Палата Верховного Суду у поставі від 11 грудня 2019 року у справі № 536/2475/14-к зазначила, що викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42, ст. 135 КПК України, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Отже, слідчий суддя вважає, що у провадженні доведено вжиття можливих заходів для доведення до відома підозрюваної особи фактів складання повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин у порядку, передбаченому КПК України.

(b) щодо наявності підстав для розгляду клопотання за відсутності підозрюваної особи

Аналіз ч. 6 ст. 193 КПК України дозволяє зробити висновок, що під час вирішення питання обрання запобіжного заходу у порядку цієї норми слідчому, прокурору необхідно довести, а слідчому судді достатньо встановити, що певна особа перебуває за межами України та місцезнаходження її невідоме.

В цьому випадку з`ясовано, що підозрювана особа перебуває за межами України та місцезнаходження її невідоме.

Вирішуючи по суті саме питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, слідчий суддя має з`ясував наявність ряду наступних обставин:

(і) характеристика особи

Перелік обставин, які б свідчили «за» або «проти» обрання запобіжного заходу, може бути лише приблизним і не є вичерпним. З огляду на це, у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини з числа передбачених ст. 178 вказаного Кодексу.

В цій ситуації відносно підозрюваної особи установлено такі дані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Горлівка Донецької області, українець, громадянин України, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий.

(іі) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 п.1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення «O'Hara v. United Kingdom», заява № 37555/97, від 16 жовтня 2001 року, п. 34, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-59721).

Відповідно до ч. 4 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023) слідує, що кримінально караним є шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Згідно ч. 2 ст. 209 КК України слідує, що кримінально караним є набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, вчинено повторно або за попередньою змовою групою осіб, або у великому розмірі.

Отже, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана особа в цій справі може бути причетною до вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023) та ч. 2 ст.190 КК України, що стверджується, зокрема: протоколами прийняття заяв про кримінальне правопорушення; протоколами допиту потерпілих; протоколами допиту свідків; протоколами оглядів; висновком аналітичного дослідження фінансової та господарської діяльності ТОВ «Вайт Шаркс Групп»; висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи; речовими доказами, іншими доказами в їх сукупності.

При цьому, розумна підозра, згадана в статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справі «N.C. v. Italy» від 11.01.2001, §45, https://hudoc.echr.coe.int/ukr?i=001-4891).

(іі) щодо ризиків, передбачених статтею 177 КПК України

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

Достовірність ризиків може бути встановлена шляхом перевірки відомостей про: 1) наявність документів, які дають змогу виїхати за межі країни; 2) майновий стан особи, який дає змогу існувати в умовах переховування, у тому числі за межами країни; 3) наявність громадянства іншої держави або документів, які дають право тимчасово чи постійно проживати на території іншої країни; 4) наявність членів родини, які проживають на території іншої країни та можуть надати тимчасовий чи постійний притулок підозрюваному; 5) наявність можливості (службове становище, безпосереднє знайомство, родинні зв`язки, матеріальний вплив тощо) впливу на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; 6) інші обставини, які вказують на достовірність ризиків, - та повинна оцінюватися з урахуванням конкретних обставин кожного кримінального провадження.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

З його урахуванням слідчий суддя погоджується з доводами клопотання про наявність ризиків вказаних у клопотанні та наведених вище. Дійсність вказаних ризиків слідчим суддею оцінено у світлі факторів, пов`язаних з характером особи підозрюваного, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та того, що вони належним чином вмотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема, до прикладу, факт перебування в розшуку є підставою вважати наявними ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

(ііі) можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

Слід зазначити, що згідно частини 1 статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

З урахуванням вказаних обставин, встановлених ризиків, а також інших обставин, що мають значення для розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не здатний запобігти встановленим у кримінальному провадження ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, слідчий суддя вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

(iv) висновок слідчого судді

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також оголошення підозрюваного у міжнародний розшук.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

Враховуючи доведення прокурором наявності обставин визначених ст.177 КПК України (ризики), як і факту обґрунтованості підозри, а також наявність достатніх підстав вважати, що з метою ухиляння від органу досудового розслідування підозрювана особа перебуває за межами території України та оголошена в міжнародний розшук, слідчий суддя вважає наявними підстави для обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак, виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч.1, п.1 ч.2 ст.575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 днів - тримання під вартою за ст.59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 днів - тимчасовий арешт заст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 днів - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч.6 ст.193 КПК України, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що ч.6 ст.193 КПК України передбачено, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З цих підстав та керуючись статтями 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання з його участю про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17 год. 35 хв. 10 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1