Номер провадження: 11-сс/813/486/26
Справа № 523/1713/26 1-кс/523/1635/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 28.01.2026, якою відмовлено в задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Пересипської окружної прокуратури м. Одеси стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Пересипської окружної прокуратури м. Одеси стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за його заявою від 24.01.2026 про вчинення кримінального правопорушення.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що матеріали, додані до скарги ОСОБА_6 , містять копії документів, які були та є доказами в іншій судовій справі, яка перебуває на розгляді судів, при цьому, надання оцінки доказам та фактам, які на теперішній час є предметом судового розгляду, з боку слідчого судді є неправомірним, а питання фальсифікації має бути вирішено саме під час розгляду основної справи, а не під час розслідування вказаного факту прокурором.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість з огляду на наступні обставини:

- всупереч твердженням, зазначеним в оскаржуваній ухвалі, слідчі судді не наділені повноваженнями здійснювати оцінку обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, натомість, вимоги кримінального процесуального закону передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення;

- кримінальний процесуальний закон не передбачає обов`язкової вимоги стосовно дотримання правил підслідності при внесенні відомості до ЄРДР, що узгоджується також із судовою практикою, викладеною в постанові ККС у складі ВС від 23.11.2021 у справі №332/1189/18.

Посилаючись на викладені обставини, заявник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених посадових осіб Пересипської окружної прокуратури м. Одеси внести відомості до ЄРДР за його заявою від 24.01.2026 або направити до суду 1-ої інстанції для повторного розгляду; зобов`язати керівника зазначеної прокуратури повідомити Одеський апеляційний суд про виконання ухвали суду.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Враховуючи неявку прокурора в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку апелянта, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_6 , який вимоги своєї апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Аналіз вищевикладеного судового рішення дає підстави дійти висновку про те, що воно вимогам зазначеної вище норми кримінального процесуального закону відповідає з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно із ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

При цьому, ч. 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частина 4 ст. 214 КПК України встановлює, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно із п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, серед іншого, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналогічні положення містяться в п. 2 Розділу II «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого Наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи викладене, колегія суддів наголошує на тому, що внесенню відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування має передувати діяльність, спрямована на перевірку заяви чи повідомлення задля встановлення обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

В цьому контексті колегія суддів наголошує на правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа №818/1526/18), відповідно до якої у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

На підставі аналізу змісту скарги, поданої заявником ОСОБА_6 до слідчого судді 1-ої інстанції 25.01.2026 через підсистему «Електронний суд» (а.с. 1-2) вбачається, що останній оскаржує бездіяльність уповноважених посадових осіб Пересипської окружної прокуратури м. Одеси стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за його заявою від 24.01.2026 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ст. 384 КК України.

При цьому, до поданої скарги заявником ОСОБА_6 було долучено копію його заяви від 24.01.2026 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ст. 384 КК України, в якій останній зазначив, що йому стало відомо про те, що невстановленими особами до Болградського райсуду Одеської обл. у справі №497/229/22 було подано завідомо підроблені докази та введено суд та інші органи в оману; особи, які можуть бути причетними до вчинення злочину ОСОБА_7 , АО «Філіпов та партнери» та інші невстановлені особи (а.с. 5).

В прохальній частині вищевказаної заяви ОСОБА_6 просить прийняти та невідкладно зареєструвати заяву про вчинення злочину, внести відповідні відомості до ЄРДР, надати витяг з ЄРДР, розпочати досудове розслідування, повідомити його письмово про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування злочину.

До заяви ОСОБА_6 було долучено копії актів надання послуг АО «Філіпов та партнери» клієнту ОСОБА_7 ; договору про надання правової допомоги №07-2022 від 25.01.2022, укладеного між АО «Філіпов та партнери» та ОСОБА_7 ; паспортів громадянина України на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 6-12).

Апеляційний суд наголошує на тому, що за своїм змістом та суттю заява ОСОБА_6 носить узагальнений та оціночний характер, тобто не містить жодних даних, які б свідчили про вчинення будь-якого кримінального правопорушення стосовно заявника.

Так, в своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 посилається на те, що невстановленими особами до Болградського райсуду Одеської обл. у справі №497/229/22 було подано завідомо підроблені докази, проте не конкретизує, які саме докази були підроблені, яким саме чином та в чому полягає їх підробка, тобто відомості, зафіксовані в такій заяві, носять загальний характер, є оціночними, а також зводяться до суб`єктивних припущень заявника ОСОБА_6 стосовно факту підроблення актів послуг з надання правової допомоги у справі про зміну способу стягнення аліментів, яка перебувала в провадженні Болградського районного суду Одеської обл.

Зазначені обставини дають підстави стверджувати про те, що заява ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом є спробою позапроцесуального оскарження розміру процесуальних витрат на правову допомогу іншої сторони в межах розгляду судом 1-ої інстанції справи №497/229/22 за позовом про зміну способу стягнення аліментів.

В даному випадку колегія суддів, погоджуючись із висновком слідчого судді, зауважує на тому, що вирішення питання обґрунтованості визначення розміру процесуальних витрат у судовій справі відноситься до компетенції суду, в провадженні якого перебуває певна цивільна справа за результатами розгляду такої справи, натомість, незгода однієї зі сторін із визначеним розміром таких витрат не може бути єдиною підставою для звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та не може безумовно свідчити про факт підроблення відповідних актів наданих послуг.

Окремої уваги вартий той факт, що зазначена бездіяльність органу досудового розслідування стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 про подання суду завідомо підроблених доказів у справі №497/229/22 вже була предметом розгляду слідчим суддею та судом апеляційної інстанції, зокрема, із аналізу даних АСДС КП «Д-3» вбачається, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.02.2026 було залишено без задоволення апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 та залишено без змін ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 29.12.2025, якою було залишено без задоволення скаргу заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 від 24.12.2025 про вчинення кримінального правопорушення (справа №523/27852/25, провадження №11-сс/813/266/26).

Аналіз мотивувальної частини ухвали суду апеляційної інстанції дає підстави стверджувати про те, що 24.12.2025 ОСОБА_6 звернувся до другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначив, що йому стало відомо про те, що невстановленими особами до Болградського райсуду Одеської обл. у справі №497/229/22 було подано завідомо підроблені докази та введено суд та інші органи в оману; особи, які можуть бути причетними до вчинення злочину ОСОБА_7 , АО «Філіпов та партнери» та інші невстановлені особи.

Відтак, зазначені обставини свідчать про те, що скаржник ОСОБА_6 двічі звернувся із заявами від 24.12.2025 та 24.01.2026 про вчинення одного й того ж кримінального правопорушення до різних правоохоронних органів (другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві та Пересипської окружної прокуратури м. Одеси відповідно), що свідчить про зловживання ним наданими йому процесуальними правами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, погоджуючись із висновком слідчого судді, доходить переконання про те, що в поданій ОСОБА_6 заяві не наведено переконливих обставин, які б свідчили про вчинення будь-якого кримінального правопорушення, внаслідок чого підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 214, 303, 309, 370, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 28.01.2026, якою було відмовлено в задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Пересипської окружної прокуратури м. Одеси стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 від 24.01.2026 про вчинення кримінального правопорушення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4