Справа № 583/566/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2026 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка клопотання прокурора Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000765 від 16.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

встановив:

04.02.2026 до Охтирського міськрайонного суду Сумської області надійшло вказане клопотання про закриття кримінального провадження №0000765 від 16.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання зазначається, що у провадженні СВ Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000765 від 16.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.09.2015 до чергової частини Охтирського МВ надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що у період з 00.00 год. по 00.50 год. 16.09.2015 невстановлена особа, шляхом зняття шибки віконного скла, проникла до приміщення будинку за місцем мешкання потерпілого, що розташоване по АДРЕСА_1 , та відкрито заволоділа паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_4 та грошовими коштами потерпілого в сумі 1400 грн, які знаходилися в шафі одній з кімнат. В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження проведено наступні слідчі дії: - проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 ; - допитано у якості потерпілого ОСОБА_4 ; - проведено побудинковий обхід; - призначено та отримано висновок експертизи матеріалів, речовин та виробів; - призначено та отримано висновок судової трасологічної експертизи; - допитано у якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Однак під час досудового розслідування не вдалося встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні закінчився, отже наявні підстави для закриття цього кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав заяву, в якій підтримав вимоги за клопотанням, просив їх задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення за місцем його проживання судових повісток, які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Повідомити потерпілого в інший спосіб у суду відсутня можливість через відсутність додаткової інформації щодо останнього.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Встановлено, що Охтирським РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000765 від 16.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Частиною 4 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 до Конвенції» Верховна рада України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., підписану від імені України 9 листопада 1995 р. (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій, зокрема: огляд місця події та побудинковий обхід, допитано потерпілого та свідків, проведено експертизу матеріалів, речовин та виробів.

Також вбачається, що ухвалами слідчих суддів Охтирського міськрайонного суду Сумської області слідчим надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, що знаходяться у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також дозвіл на проведення обшуку. При цьому в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація щодо результатів проведення відповідних слідчих дій.

За цей період часу органом досудового розслідування не було прийнято жодного процесуального рішення спрямованого на встановлення власника банківського рахунку, в той же час прокурор ставить питання про закриття кримінального провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Після отримання у 2015 році висновку експерта за наслідками судової трасологічної експертизи і до дня звернення прокурора до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження органом досудового розслідування жодних реальних слідчих (розшукових) дій з метою встановлення осіб, причетних до кримінального правопорушення, не вчинялось. Відтак, враховуючи таку тривалу пасивність досудового розслідування, висновок про дотримання вимог всебічності, повноти і об`єктивності при дослідженні обставин кримінального провадження не може вважатися обґрунтованим, а доводи прокурора, що викладенні в клопотанні, є такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що слідчим не проведено усіх необхідних слідчих (розшукових) дій з метою встановлення осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що досудове розслідування проведено не у повному обсязі, а тому стверджувати, що вжито усіх заходів, а також, що проведено усі слідчі дії на встановлення осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення, у суду відсутні підстави.

Думку потерпілого з даного приводу суду не вдалося з`ясувати.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29 січня 2015 року) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03 жовтня .2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

З огляду на вищенаведену інформацію щодо руху справи та проведення в ній відповідних слідчих дій, суд вважає досудове розслідування кримінального провадження №0000765 від 16.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України таким, що не може відповідати вимозі ефективності.

Тобто, з викладеного вбачається, що у кримінальному провадженні слідчими не здійснювалось досудове розслідування та не здійснювались дії, спрямовані на виконання обов`язків встановлених ст.ст. 9, 25, 92 КПК України, хоча в справі є вагома інформація стосовно можливих підозрюваних, яка в належний спосіб перевірена не була. При цьому, незважаючи на вказані обставини, до суду направлено клопотання про закриття кримінального провадження.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17 жовтня 2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження №0000765 від 16.09.2015 шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України, положенням ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, так як слідчим та прокурором не вжито усіх дієвих процесуальних заходів по встановленню особи, яка вчинила вищезазначене кримінальне правопорушення, а матеріали кримінального провадження необхідно повернути прокурору Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 284, 369, 372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000765 від 16 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України відмовити.

Кримінальне провадження №0000765 від 16 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України повернути до Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Сумській області для продовження досудового розслідування.

.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_15