Справа № 308/3170/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 27.02.2026 року внесені до ЄРДР за № 000051, погоджене з прокурором, про застосування відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України затверджених Верховною радою України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , являючись громадянином України, підтримуючи збройну агресію російської федерації проти України та бажаючи окупації території України збройними силами рф, з корисливих мотивів, з метою отримання грошової винагороди на постійній основі, в період 25 лютого 2026 року, перебуваючи на території м. Виноградів Закарпатської області, більш точна дата та місце досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою мобільного телефону марки «Samsung» модель Galaxy A13 IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , який безпосередньо належав йому, однак спільно використовувався також з ОСОБА_7 , через месенджер «Telegram» вступив у злочинну змову з невстановленою на даний час особою яка записана як « ОСОБА_8 », направлену на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період шляхом надання можливості використання терміналів супутникового зв`язку «STARLINK» під час воєнного стану, за матеріальну винагороду 1500 гривень за кожний окремий зареєстрований термінал супутникового зв`язку «STARLINK» в ТОВ «Нова Пошта» та реєстрацію і верифікацію терміналів (створення «білого списку») для забезпечення безпеки та контролю зв`язку, тобто дав добровільну згоду на співпрацю з вказаною особою.

При чому невстановлена на даний час особа через месенджер «Telegram» надала ОСОБА_4 дані терміналів супутникового зв`язку «STARLINK», які потрібно зареєструвати і верифікувати через можливості відділення ТОВ «Нова Пошта», а саме пристрої з наступними ідентифікаторами: 1. KIT KIT4M02001174WCB, UTID a1701c-59894657, DISH ID M1HT02105768G8W, № облікового запису - ACC-DF-91-9. 2. KIT KIT4M001158546J2R, UTID - 4018061a-00c2151c-18b3016d, DISH ID M1HT01224721, № облікового запису - ACC-DF 236-44. 3. KIT KIT303236771, UTID 000000-00c2444e, DISH-ID 2DWC36, № облікового запису АСС-38-30.

З метою реєстрації та верифікації терміналу «STARLINK» для подальшого перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА_4 , 25.02.2026 року, близько о 12 год. 10 хв., прибув разом з цивільною дружиною ОСОБА_7 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_4 до відділення №3 ТОВ «Нова Пошта», за адресою: м. Виноградів, вул. Тюльпанів, буд. 74а, де шляхом заповнення форми «Реєстрація Старлінка» за допомоги оператора відділення ОСОБА_4 вчинив всі дії з метою реєстрації в «білому списку» систем супутникового зв`язку «STARLINK», які використовують російські окупаційні війська.

Факт реєстрації в «білому списку» систем супутникового зв`язку «STARLINK», які використовують російські окупаційні війська, завдає шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України. Також факти використання російськими окупаційними військами систем супутникового зв`язку «STARLINK», становлять загрозу суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України. Також, системи супутникового зв`язку «STARLINK» відключені на території дислокації російських окупаційних військ та системи зв`язку «STARLINK» використовуються військовими російських окупаційних військ, які знаходяться і ведуть бойові дії проти Сил оборони України на тимчасово окупованих територіях та територіях бойового зіткнення. Крім цього, вищезазначені системи супутникового зв`язку використовуються російськими окупаційними військами для забезпечення керованості ударних безпілотних літальних апаратів (БПЛА).

Надалі, діючи умисно, на виконання злочинного задуму щодо реєстрації та верифікації терміналу «STARLINK», ОСОБА_4 , 25.02.2026 року, близько о 14 год. 30 хв., прибув разом громадянкою ОСОБА_9 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_4 до відділення №3 ТОВ «Нова Пошта», за адресою: м. Виноградів, вул. Тюльпанів, буд. 74а, де шляхом заповнення форми «Реєстрація Старлінка» за допомоги оператора відділення ОСОБА_4 вчинив всі дії з метою реєстрації в «білому списку» систем супутникового зв`язку «STARLINK», які використовують російські окупаційні війська.

Поряд з цим, ОСОБА_4 , був попереджений про можливу кримінальну відповідальність за вчинення таких дій оператором відділення ТОВ «Нова-Пошта», однак останній вирішив продовжити злочинну діяльність.

В подальшому того ж дня 27.02.2026 року, близько о 18 год. 10 хв. на виконання злочинного задуму щодо реєстрації та верифікації терміналу «STARLINK», ОСОБА_4 , прибув разом з громадянином ОСОБА_10 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 до відділення №3 ТОВ «Нова Пошта», за адресою: м. Виноградів, вул. Тюльпанів, буд. 74а, де шляхом заповнення форми «Реєстрація Старлінка» за допомоги оператора відділення ОСОБА_4 вчинив всі дії з метою реєстрації в «білому списку» систем супутникового зв`язку «STARLINK», які використовують російські окупаційні війська.

Крім того ОСОБА_4 , був ознайомлений, шляхом прочитання SMS повідомлення, отриманого 25.02.2026 року, на мобільний телефон, надіслані з метою протидії агресії РФ проти України, а саме: «СБУ інформує! Ворог намагається завербувати українців, щоб зареєструвати на них свої заблоковані термінали Starlink. Така допомога рашистам кримінальний злочин! Якщо Вас або ваших знайомих просять « ІНФОРМАЦІЯ_2 », повідомляйте про це на офіційний Telegram-бот СБУ https://t.me/spaly_fsb_bot. Разом переможемо! Слава Україні!». Після отримання вказаного SMS останній не звертався до органів безпеки.

При цьому, в період часу з 25 лютого 2026 рік по 27 лютого 2026 року, ОСОБА_4 , вчиняв активні дії по пошуку осіб які нададуть згоду на реєстрацію та верифікацію терміналу «STARLINK» для подальшого перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 , за викладених вище обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Викладені обставини дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується комплексом зібраних в ході досудового розслідування доказів.

27.02.2026, о 18 год. 05 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

27.02.2026 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини:

- допитами свідків ОСОБА_11 , оператора ТОВ «Нова Пошта», ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 - через дані яких здійснювалась верифікація термінал «Старлінк», ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_11 яка впізнала ОСОБА_4 як особу яка три рази 25.02.2026 року прибувала до відділення №3 ТОВ «Нова Пошта» з метою верифікації терміналів «Старлінк» та ОСОБА_13 , який впізнав ОСОБА_4 як особу яка три рази 25.02.2026 року прибувала до відділення №3 ТОВ «Нова Пошта» з метою верифікації терміналів «Старлінк»;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_4 , де зафіксована переписка в месенджері «телеграм», з особою яка записана як « ОСОБА_8 »;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Санкція ч. 1 ст. 114 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , запобігання ухиленню від досудового розслідування виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме показань свідків, протоколу огляду мобільного телефону, що свідчать про протиправну діяльність ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, тяжкість покарання, яке передбачене законом за вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_4 щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 .

Отже, ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою у тому числі поза пунктами пропуску через державний кордон України.

2. Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 під час досудового розслідування матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема на осіб, які бачили його під час здійснення злочинної діяльності.

У той же час ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань.

У сторони обвинувачення є підстави вважати, що обвинувачений буде здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показань чи відмови від дачі показань.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на ще не встановлених та не допитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім цього, ОСОБА_4 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії з особами, які мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Поряд з цим, на даний час досліджуються обставини вчинення даного злочину іншими особами в тому числі знайомими ОСОБА_4 у зв`язку з чим ОСОБА_4 може допомогти ухилитись від відповідальності таким особам.

Поряд з цим, встановлюється особа яка через месенджер «Телеграм» надавала вказівки ОСОБА_4 , здійснювати верифікацію терміналів «Старлінк», та здійснювала оплату за такі дії.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, згідно наявних матеріалів, є свідки, допит яких з об`єктивних причин не проведено, що створює реальну можливість для ОСОБА_4 незаконно на них впливати з метою надання органу досудового розслідування завідомо неправдивих показань.

Слідчий зазначає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, оскільки їх застосування дозволить вчиняти дії, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених мотивів, просив його задоволити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки підозра є обґрунтованою та наявні ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховування від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначив, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_4 є тяжким та вчинений проти Основ Національної Безпеки. Просив врахувати положення ч.6 ст. 176 та вимоги ст. 183 КПК України і не визначати розмір застави.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_14 в судовому засіданні заперечив проти задоволення внесеного слідчим клопотання. Зазначив, що його підзахисний є молодий за віком та має неповнолітніх дітей. Вважає, що ризики є надуманими. Просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, зокрема домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчими 1 відділення слідчого відділу СБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000051 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2026 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У рамках даного кримінального провадження, 27.02.2026 слідчим за погодженням з прокурором складено та вручено письмове повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 114- 1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

27.02.2026 року, о 18 год. 05 хв. ОСОБА_4 затриманий в порядку передбаченому ст. 208 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Як слідує з матеріалів внесеного слідчим клопотання, оголошена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, підтверджується наступними, зібраними органом досудового розслідування, доказами, а саме: допитами свідків ОСОБА_11 , оператора ТОВ «Нова Пошта», ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 - через дані яких здійснювалась верифікація термінал «Старлінк», ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_11 яка впізнала ОСОБА_4 як особу яка три рази 25.02.2026 року прибувала до відділення №3 ТОВ «Нова Пошта» з метою верифікації терміналів «Старлінк» та ОСОБА_13 , який впізнав ОСОБА_4 як особу яка три рази 25.02.2026 року прибувала до відділення №3 ТОВ «Нова Пошта» з метою верифікації терміналів «Старлінк»; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_4 , де зафіксована переписка в месенджері «телеграм», з особою яка записана як « ОСОБА_8 »; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, оскільки, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з ч.6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. (тримання під вартою)

Слідчий суддя враховуючи фактичні обставини вчиненого злочину та особу підозрюваного ОСОБА_4 , приходить до висновку є підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_4 , перебуваючи під загрозою застосування покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної особи переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаному злочині, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя також вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на свідків.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчиненого правопорушення, знайшли своє підтвердження доводи сторони обвинувачення, про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може вчиняти тиск на свідків вказаних у даному кримінальному провадженні, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім наявності вказаних ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, є молодий за віком, на утриманні має неповнолітніх дітей.

Разом з тим, слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_4 , добре усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування за вчинення такого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми, може незаконно впливати на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Не може бути підставою для обрання менш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 дані характеризуючі особу, на що є посилання захисника в судовому засіданні, оскільки такі не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що наявні та дослідженні під час розгляду клопотання.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 , заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

При цьому, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані щодо наявності у підозрюваного неповнолітніх дітей не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно абз.2 ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

З матеріалів кримінального провадження та судового розгляду вбачається, що підозрюваному ОСОБА_4 інкримінуються вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 було вчинено проти основ національної безпеки, вважаю за можливе, у відповідності до вимог абз.2 ч.4 ст.183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на викладені встановлені судом вище фактичні обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку, що внесене органом досудового розслідування клопотання є підставним та обґрунтованим, а тому таке підлягає до задоволення в цілому.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 18 год. 05 хв., 23.04.2026 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 18 год. 05 хв., 27.02.2026 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1